Справа № 560/3550/18
Суддя: Ватаманюк Р.В.
Дата ухвалення: 2019-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 560/3550/18

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Гнап Д.Д.

Суддя-доповідач - Ватаманюк Р.В.

24 квітня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ватаманюка Р.В.

суддів: Мельник-Томенко Ж. М. Сторчака В. Ю. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 23 січня 2019 року (прийняте у м. Хмельницький) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (далі - відповідач) про зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :
позивач 30.10.2018 звернувся із позовом до Хмельницького окружного адміністративного суду в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просив:

- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області в перерахунку ОСОБА_1 пенсії від 93% відповідних сум грошового забезпечення і виплатити її в повному обсязі;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області перерахувати і виплатити ОСОБА_1 з 01.01.2018 пенсію з розрахунку 93 проценти відповідних сум грошового забезпечення у повному обсязі, безстроково, без обмеження максимального розміру.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 23.01.2019 адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо перерахунку пенсії ОСОБА_1 у розмірі 88 % від суми грошового забезпечення.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області перерахувати і виплатити ОСОБА_1 з 01.01.2018 пенсію з розрахунку 93% відповідної суми грошового забезпечення з урахуванням раніше проведених виплат без обмеження максимального розміру.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказав, що судом першої інстанції безпідставно не враховано те, що нормами ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" для осіб, які під час служби брали участь у ліквідації аварії на ЧАЕС і віднесені до 2 категорії постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, не передбачено збільшення пенсій за вислугу років на 5% суми грошового забезпечення, що враховується для обчислення пенсій, а тому підстав для застосування даного підвищення під час перерахунку пенсії за вислугу років немає.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу вказавши, зокрема, що при перерахунку пенсії відповідним категоріям військовослужбовців має застосовуватись норма, що визначає розмір грошового забезпечення у відсотках , яка діяла на момент призначення пенсії.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлені та неоспорені сторонами такі обставини.

Згідно з посвідченням учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1987 році серії НОМЕР_1 , ОСОБА_1 встановлена 2 категорія.

03.08.2018 позивач звернувся до пенсійного органу з заявою (запитом) про здійснення повторного перерахунку пенсії, надання публічної інформації та копій пенсійних документів, в якому, зокрема, просив перерахувати йому пенсію відповідно до частини 2 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" із розрахунку 95% відповідних сум грошового забезпечення і виплачувати її (пенсію) у повному обсязі.

09.08.2018 листом №26679/07 Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повідомило позивача про те, що з 01.12.1998 йому призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Загальна вислуга років для призначення пенсії складає 31 рік. При передачі пенсійної справи ОСОБА_1 з Хмельницького обласного військового комісаріату до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області з 01.01.2007 розмір його пенсії становив 93% відповідних сум грошового забезпечення, з урахуванням збільшення пенсії на 5% як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 2 категорії. З 01.01.2008 відповідачем проведено перерахунок пенсії позивача відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 №1294 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу". Перерахунок пенсії здійснювався за чинною на цю дату редакцією Закону. Так, для осіб, які під час служби брали участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС і віднесені до 2 категорії чинна редакція Закону на 01.01.2008 не передбачала збільшення пенсії за вислугу років на 5% суми грошового забезпечення, що враховується для обчислення пенсії. Таким чином, під час перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2008 відсоток розміру пенсії встановлено 88% відповідних сум грошового забезпечення. На виконання постанови №103 на підставі наданої Хмельницьким обласним військовим комісаріатом довідки № ХС50633 від 07.03.2018 про розмір грошового забезпечення за нормами, чинними на 01.01.2018, головним управлінням проведено перерахунок пенсії позивача з 01.01.2018 у розмірі 88% від суми грошового забезпечення. Підстав для перерахунку пенсії у розмірі 95% від суми грошового забезпечення у головного управління немає.

Вважаючи відмову відповідача протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції дійшов висновку, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області протиправно здійснено перерахунок пенсії позивача з розрахунку 88% суми грошового забезпечення відповідно до постанови Кабінету Міністрів України "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" від 21.02.2018 №103, на підставі наданої Хмельницьким обласним військовим комісаріатом довідки №ХС50633 від 07.03.2018 про розмір грошового забезпечення за нормами, чинними на 01.03.2018, що враховується для перерахунку пенсії, чим порушено право власності ОСОБА_1 , гарантовані статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції за такими доводами.

Згідно ч. 4 ст. 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 № 2262-XII (далі Закон №2262-ХІІ) усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Статтею 51 Закону №2262-ХІІ визначено, що перерахунок пенсій, призначених особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей, провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців.

Відповідно до ч. 2 ст. 13 Закону №2262-ХІІ (в редакції, що діяла на час призначення пенсії позивачу), загальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90 процентів відповідних сум грошового забезпечення, а особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів.

Законом України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" від 27.03.2014 №1166-VII, статтю 13 Закону №2262-ХІІ викладено в наступній редакції: "Максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 70 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43), а особам, які під час проходження служби брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і віднесені в установленому законом порядку до категорії 1 - 100 процентів, до категорії 2 - 95 процентів".

Згідно з пунктом 2 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08.11.2011 №3668-VI обмеження пенсії максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія призначена до набрання чинності цим Законом.

Так, з матеріалів справи вбачається, що пенсія позивачу була призначена у розмірі 93 % від його грошового забезпечення, у відповідності до норм Закону № 2262-ХІІ, що діяли на час її призначення.

При здійсненні її перерахунку, відповідачем було застосовано 88% грошового забезпечення для обчислення пенсії позивача, у зв`язку зі зміною законодавства.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що при перерахунку пенсії позивача має застосовуватися норма Закону № 2262-ХІІ, що визначає її розмір у відсотках, яка діяла на момент призначення позивачу пенсії, а тому зміни до законодавства стосуються порядку призначення пенсії особам, звільненим з військової служби в разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України в постановах від 10.04.2018 по справі № 569/2173/16-а та від 19.06.2018 у справі №583/2264/17.

При цьому, судом першої інстанції вірно вказано, що при перерахунку пенсії відповідним категоріям військовослужбовців має застосовуватися норма, що визначає розмір грошового забезпечення у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії. Внесені Законом України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" № 1166-VІІ від 27.03.2014 зміни до ч. 2 ст. 13 Закону № 2262-XII щодо встановлення граничного розміру пенсії за вислугу років у розмірі 70% від сум грошового забезпечення не стосуються перерахунку вже призначеної пенсії, оскільки процедура призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення.

Також, згідно правової позиції Верховного Суду України, викладеної у рішенні 04.02.2019 по зразковій справі №240/5401/18, Верховний Суд дійшов висновку, що при перерахунку пенсії позивача з 01.01.2018, відповідно до статті 63 Закону №2262-ХІІ на підставі Постанови КМУ №103 відсутні підстави для застосування механізму нового обчислення пенсії із застосуванням норм частини другої статті 13 Закону №2262-ХІІ, яка застосовується саме при призначенні пенсії. Тому, при перерахунку пенсії змінною величиною є лише розмір грошового забезпечення, натомість відсоткове значення розміру основної пенсії, яке обчислювалося при її призначенні відповідно до наявної у позивача вислуги років, є незмінним.

Отже, у відповідача були відсутні підстави для зменшення відсоткового значення розміру основної пенсії при здійсненні її перерахунку, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про протиправність дій відповідача щодо зменшення при перерахунку пенсії її розміру з 93% грошового забезпечення до 88% і доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції в цій частині.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції кожній фізичній або юридичні особі гарантовано право мирно володіти своїм майном. Водночас, зазначено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У пунктах 21, 24 рішення у справі "Федоренко проти України" від 01.06.2006, Європейський суд з прав людини, здійснюючи прецедентне тлумачення статті 1 Першого Протоколу до Конвенції сформулював правову позицію про те, що право власності може бути "існуючим майном" або "виправданими очікуваннями" щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи "законними сподіваннями" отримання права власності (cf., Pressos Compania Naviera S.A. v. Belgium, рішення від 20.11.1995, серія А, № 332, с. 21, п. 31). Аналогічна правова позиція щодо права власності особи сформульована Європейським судом з прав людини і в справі Стретч проти Сполучного Королівства (Stretch - United Kingdom, №44277/98, рішення від 24.04.2003).

Таким чином, колегія суддів вважає, що позивач, отримуючи пенсію, відповідно Закону №2262-ХІІ, мав законні сподівання на виплату перерахованої пенсії без будь-яких обмежень.

Разом з цим, суд відхиляє посилання відповідача на положення ч.7 ст.43 Закону №2262-XII відповідно до якої максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, оскільки п. 2 Прикінцевих положень Закону № 911-VIII передбачено, що дія положень цього Закону щодо визначення максимального розміру пенсії застосовується лише до пенсій, які призначаються починаючи з 01.01.2016, при цьому пенсія позивачу призначена ще у 1998 році.

Вказане узгоджується з позицією Верховного Суду викладеною у постанові від 15.04.2019 у справі №127/4270/17.

Апеляційний суд також враховує, що рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2018 по справі № 826/3858/18, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2019, позов задоволено. Визнано протиправними та не чинними пункти 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" та зміни до пункту 5 і додатку 2 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військ служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 № 45 "Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Таким чином, доводи апелянта - Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про те, що перерахунок пенсії позивачу проведено в порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів від 21.02.2018 №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" є помилковими.

За таких підстав, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення вимог позивача у частині визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо перерахунку пенсії ОСОБА_1 у розмірі 88 % від суми грошового забезпечення та зобов`язання відповідача перерахувати і виплатити ОСОБА_1 з 01.01.2018 пенсію з розрахунку 93% відповідної суми грошового забезпечення з урахуванням раніше проведених виплат без обмеження максимального розміру.

При цьому, апеляційний суд відхиляє доводи відповідача щодо пропуску строку звернення до суду позивача, оскільки, матеріалами справи підтверджується, що позивач дізнався про порушення своїх прав, отримавши листа відповідача від 09.08.2018, та 30.10.2018 звернувся з даним позовом до суду, тобто в межах строку визначеного КАС України.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що у разі порушення законодавства про пенсійне забезпечення органом, що призначає і виплачує пенсію, адміністративний позов з вимогами, пов`язаними з виплатами сум пенсії за минулий час, у тому числі сум будь-яких її складових, може бути подано без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів незалежно від того, чи були такі суми нараховані цим органом, що також узгоджується з висновком Верховного Суду викладеним у постанові від 24.04.2018 у справі № 646/6250/17.

На підставі викладеного суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо часткового задоволення позовних вимог.

Оскільки доводи апеляційної скарги відповідача не ґрунтуються на вимогах законодавства та не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 23 січня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до ст. 325 КАС України та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий Ватаманюк Р.В.

Судді Мельник-Томенко Ж. М. Сторчак В. Ю.