Справа № 127/11022/19
Суддя: Борисюк І. Е.
Дата ухвалення: 2019-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження 2-а/127/230/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2019 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Борисюк І. Е.,

за участю: секретаря Максимчука Я.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом адвоката ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_3, до державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель на території Вінницької області Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області звернувся ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_3, з адміністративним позовом до державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель на території Вінницької області ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення.

Позов мотивовано тим, що 15.03.2019 державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель на території Вінницької області ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області ОСОБА_2 був проведений плановий захід державного контролю щодо дотримання ТОВ «Можайське», як субєктом господарювання вимог чинного законодавства у сфері використання та охорони земель, про що складений акт обстеження земельної ділянки від 15.03.2019 № 572/3-19-0.443. За результатами даного заходу відповідачем 15.03.2019 складено акт № 59/0012АП/02/01/-19, відповідно до змісту якого було виявлено факт використання ТОВ «Можайське» земельних ділянок державної власності сільськогосподарського призначення загальною площею 15, 8522 га (землі під проектними польовими дорогами), які розташовані на території Шендерівської та Марківської сільських рад Тиврівського району за відсутності оформленого права користування (оренди), що є порушенням ст.ст. 125, 126 ЗК України та абз. 15 ст. 1 ЗУ «Про державний контроль за використанням та охороною земель». 15.03.2019 відповідачем було складено протокол про адміністративне правопорушення, відповідно до якого позивач вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 53-1 КУпАП. 29.03.2019 державним інспектором було притягнуто позивача до відповідальності за ст. 53-1 КУпАП, про що винесено постанову про накладення адміністративного стягнення № 59/0013По/05/01-19 у виді штрафу в розмірі 340, 00 гривень. Дії позивача невірно кваліфіковані відповідачем та не враховано обставин, що мають значення для справи, зокрема те, що земельна ділянка не була сформована та не було проведено її обміри, докази вини позивача відсутні, протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам щодо його оформлення та змісту, не розкрито суті адміністративного правопорушення, яка має містити склад правопорушення.

Вищевикладене й стало підставою для звернення позивача до суду із вимогами про визнання протиправною та скасування постановидержавного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель на території Вінницької області ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області ОСОБА_2 про накладення адміністративного стягнення від 29.03.2019 № 59/0013По/05/01-19, якою ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 53-1 КУпАП.

Ухвалою суду від 17.04.2019 вищевказану заяву прийнято до розгляду і відкрито провадження у справі, яку вирішено провести в порядку розгляду окремих категорій термінових адміністративних справ. Також, даною ухвалою суду було запропоновану відповідачу надати суду відзив і усі докази в порядку і строки, встановлені судом, а також витребувано від ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3.

На виконання вимог ухвали суду від 17.04.2019 від відповідача судом було отримано 23.04.2019, у строк встановлений судом, відзив. У своєму відзиві відповідач вказала, що її дії є правомірними, адже позивачем були допущені реальні порушення вимог земельного законодавства. Тому, відповідач просила відмовити у задоволенні позовних вимог.

На виконання вимог судового рішення від 17.04.2019, 23.04.2019 від ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області судом отримано витребувані докази, однак в копіях.

26.04.2019 від представника позивача судом отримано відповідь на відзив. Однак, суд звертає увагу на те, що у даній категорії справ, заявами по суті є позовна заява та відзив (ч. 1 ст. 269 КАС України).

Ухвалою суду від 06.05.2019 відповідачу відмовлено в задоволенні клопотання про залучення до участі у справі співвідповідача.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав і просив задовольнити, аргументуючи мотивами, викладеними в позовній заяві.

Відповідач заперечувала щодо задоволення позову, оскільки вимоги позивача вважає необґрунтованими та безпідставними, аргументуючи мотивами, викладеними у відзиві.

По справі судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

В ході розгляду справи судом досліджено матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3

15.03.2019 державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель на території Вінницької області ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області ОСОБА_2 у присутності директора ТОВ «Можайське» ОСОБА_3 було проведено обстеження земельної ділянки, яка знаходиться на території Шендерівської сільської ради Тиврівського району Вінницької області, у звязку з необхідністю встановлення факту самовільного зайняття земельної ділянки.

За результатом обстеження вищевказаної земельної ділянки було встановлено наступне.

За інформацією відділу у Тиврівському районі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 07.03.2019 № 123/415-19-0.34 на території Шендерівської та Марківської сільських рад Тиврівського району в користуванні (оренді) ТОВ «Можайське» в особі директора ОСОБА_3 перебувають земельні ділянки сільскогогосподарського виробництва, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею:

- 145,0689 га ріллі на території Шендерівської сільської ради;

- 598,1466 га на території Марківської сільської ради.

Інформація про земельні ділянки державної та комунальної власності, які перебувають в користуванні (оренді) ТОВ «Можайське» на території Тиврівського району, відсутня.

Відповідно до довідки від 15.02.2019 № 58 Шендерівської сільської ради Тиврівського району за сільськогосподарським підприємством ТОВ «Можайське» рахується земельна ділянка 597,2390 га в тому числі сільськогосподарського призначення 597,2390 га ріллі. Заключених договорів оренди з власниками земельних ділянок, земельних часток (паїв): кількість 183 штук, 597,2390 га, в тому числі зареєстрованих в Державному реєстрі кількість 183 штук, 597,2390 га. Інші землі 14,3676 га - проектні дороги.

Відповідно до довідки від 15.02.2019 № 02-25/53 Марківської сільської ради Тиврівського району за сільськогосподарським підприємством ТОВ «Можайське» рахується земельна ділянка 145,0689 га, в тому числі сільськогосподарського призначення 145,0689 га ріллі. Заключених договорів оренди з власниками земельних ділянок, земельних часток (паїв): кількість 54 штук, 143,5843 га, в тому числі зареєстрованих в Державному реєстрі кількість 53 штук, 141,0446 га, не зареєстрованих в Державному реєстрі кількість 1 штука 2,5397 га. Інші землі 1,4846 га - проектні дороги.

В ході перевірки було встановлено, що земельні ділянки державної власності сільськогосподарського призначення загальною площею 15, 8522 га землі під проектними польовими дорогами, які розташовані на території Шендерівської та Марківської сільських рад Тиврівського району Вінницької області, використовуються ТОВ «Можайське» в особі директора ОСОБА_3 для вирощування сільськогосподарських культур за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) за відсутності вчинення правочину щодо такої земельної ділянки, що є порушенням ст.ст. 125, 126 ЗК України.

За результатом обстеження вищевказаної земельної ділянки 15.03.2019 було складено акт № 572/3-19-0.443. (а.с. 51-52)

Також, за результатами проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання субєктом господарювання вимог законодавства у сфері використання та охорони земель 15.03.2019 було виявлено порушення ст.ст. 125, 126 ЗК України та абз. 15 ст. 1 ЗУ «Про державний контроль за використанням та охороною земель», про що складено відповідний акт № 59/0012АП/02/01/-19. (а.с. 53-57)

15.03.2019 було видано припис (реєстраційний № 59/0019ПР/03/01/-19), яким ОСОБА_4 зобовязано усунути порушення вимог земельного законодавства та повідомити про виконання до 15.04.2019. (а.с. 65-66)

15.03.2019 державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель на території Вінницької області ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області ОСОБА_2 було складено протокол про адміністративне правопорушення № 59/0003ПТ/04/01-19, яким встановлено порушення директором ТОВ «Можайське» ОСОБА_3 ст.ст. 125, 126 ЗК України та ст. 1 ЗУ «Про державний контроль за використанням та охороною земель», а його дії кваліфіковано як самовільне зайняття земельної ділянки, за що передбачена адміністративна відповідальність ст. 53-1 КУпАП та п. «б» ч. 1 ст. 211 ЗК України. (а.с. 61-62)

29.03.2019 державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель на території Вінницької області ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_3 № 59/0013По/05/01-19 у виді штрафу в розмірі 340, 00 гривень за адміністративне правопорушення, передбачене ст. 53-1 КУпАП. (а.с. 63-64)

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. «б» ч. 1 ст. 211 ЗК України, громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства за самовільне зайняття земельних ділянок.

Згідно із ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Стаття 53-1 КУпАП передбачає відповідальність за самовільне зайняття земельної ділянки.

За приписами ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У постанові державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель на території Вінницької області ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області ОСОБА_2 від 29.03.2019 № 59/0013По/05/01-19 про накладення на ОСОБА_3 адміністративного стягнення зазначено, що позивач порушив вимоги ст.ст. 125, 126 ЗК України та ст. 1 ЗУ «Про державний контроль за використанням та охороною земель», а його дії кваліфіковано як самовільне зайняття земельної ділянки, за що передбачена адміністративна відповідальність ст. 53-1 КУпАП та п. «б» ч. 1 ст. 211 ЗК України, оскільки він самовільно використовує земельні ділянки сільськогосподарського призначення площею 15, 8522 га землі під проектними польовими дорогами, які розташовані на території Шендерівської та Марківської сільських рад Тиврівського району Вінницької області, для вирощування сільськогосподарських культур за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) за відсутності вчинення правочину щодо такої земельної ділянки.

Згідно із ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 77 КАС України передбачено, що у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах субєкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

В підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 53-1 КУпАП, відповідач посилається на план-схеми самовільно зайнятої земельної ділянки, на яких, на думку відповідача, зображено самовільно зайняту позивачем земельну ділянку. (а.с. 52)

Однак, суд вважає, що вказаний відповідачем доказ, не дає можливості встановити точне місцезнаходження ділянки, конкретну площу зайнятої позивачем земельної ділянки, а також межі та сусідні ділянки, що б підтвердило самовільне зайняття позивачем земельної ділянки.

Також, відповідач на підтвердження самовільного використання позивачем земельної ділянки посилається на довідки від 15.02.2019 № 58 і від 16.02.2018 № 68 Шендерівської сільської ради Тиврівського району та від 15.02.2019 № 02-25/53 Марківської сільської ради Тиврівського району. (а.с. 69-71)

Однак, з вищевказаних довідок не можливо встановити самовільне використання земельної ділянки. Крім того, із довідки № 58, виданої 15.02.2019 Шендерівською сільською радою Тиврівського району, взагалі не вбачається, що станом на 01.01.2019 ТОВ «Можайське» використовує земельну ділянку під проектними дорогами.

Будь-яких інших належних і допустимих доказів на підтвердження самовільного захоплення позивачем земельної ділянки із земель сільськогосподарського призначення відповідачем не надано.

Відомості у актах, протоколі, постанові, приписі викладені загальнооднаково, без зазначення того чим конкретно визначена відповідачем земельна ділянка, яка на її думку, самовільно зайнята позивачем.

Крім того, в ході розгляду справи встановлено, що земельна ділянка, стосовно якої констатовано відповідачем факт самовільного використання позивачем, не є сформованою, відсутній кадастровий номер, не має своїх меж, площі, відсутні відомості про внесення інформації про неї до ДЗК тощо. Дані обставини не заперечувались й відповідачем в засіданні.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 79 ЗК України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Відповідно до положень ч. 1, ч. 3, ч. 4, ч. 9 і ч. 10 ст. 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об'єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Земельна ділянка може бути об'єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі.

Встановлені обставини свідчать про те, що така земельна ділянка не є об'єктом цивільних прав, відносно неї не зареєстровані речові права, не можливо встановити власника із матеріалів, наявних у справі.

Крім того, незрозуміло з яких величин виходила відповідач, розраховуючи суму матеріальної шкоди позивачеві внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки, визначивши її розмір в сумі 27 234, 81 гривень. (а.с. 59)

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Факт будь-якого правопорушення має бути підтверджено виключно допустимими доказами.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб'єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 77 КАС України, суд прийшов до висновку, що відповідачем в ході розгляду справи не доведено правомірність оскаржуваного рішення, наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 53- 1 КУпАП.

В ході розгляду справи суд не дійшов висновку, що викладений в ухвалі суду від 17.04.2019 висновок про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду, був передчасним.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача та відповідача в судовому засіданні, дослідивши заяви по суті, в даному випадку позовну заяву і відзив, оцінивши відповідно до ст. 90 КАС України, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів, наявних в справі, у їх сукупності, враховуючи вищевикладене, прийшов до переконання в тому, що позов підлягає задоволенню.

Суд прийшов до висновку про протиправність постанови державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель на території Вінницької області ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області ОСОБА_2 від 29.03.2019 № 59/0013По/05/01-19 про накладення на ОСОБА_3 адміністративного стягнення. Тому, враховуючи вищевикладене та положення ч. 1 ст. 6, ч. 2 ст. 9 та п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, з метою ефективного захисту прав та інтересів позивача, суд прийшов до висновку про скасування даної постанови і закриття справи про адміністративне правопорушення.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат судом встановлено, що учасники справи звільнені від сплати судового збору, тому останній у відповідності до ч. 5 ст. 139 КАС України має компенсуватися за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Однак, згідно із п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України до витрат, повязаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно із ч. 2 ст. 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат субєкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у звязку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Представник позивача надав суду заяву про неможливість надання суду доказів розміру витрат на правничу допомогу адвоката до закінчення судових дебатів, а тому просив суд вирішити дане питання після ухвалення рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 і п. 3 ч. 1 ст. 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Таким чином, враховуючи вищезазначене, суд вважає за необхідне встановити позивачу пятиденний термін після ухвалення рішення суду для надання суду доказів щодо розміру понесених судових витрат і призначає судове засідання для вирішення питання про судові витрати.

Доказів понесення відповідачем судових витрат суду не надано.

На підставі викладеного та керуючись Конституцією України, ст.ст. 79, 79-1, 125, 126, 211 ЗК України, ст.ст. 1, 7, 9, 53-1, 245-249, 251, 252, 256, 279, 280, 283, 288 КУпАП, ст.ст. 2, 3-9, 44, 72-79, 90, 94, 132, 134, 139, 211, 217, 241-247, 269-272, 286 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Скасувати постанову державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель на території Вінницької області Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області ОСОБА_2 від 29.03.2019 № 59/0013По/05/01/-19 про накладення на ОСОБА_3 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 340, 00 гривень за адміністративне правопорушення, передбачене ст. 53-1 КУпАП, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Судовий збір в сумі 768, 40 гривень компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Призначити судове засідання для вирішення питання про судові витрати на 15 травня 2019 року о 15 год. 30 хв. в приміщенні Вінницького міського суду Вінницької області за адресою: 21050, м. Вінниця, вул. Грушевського, 17 (зал судових засідань № 8).

ОСОБА_3 протягом пяти днів після ухвалення рішення суду надати суду докази щодо розміру понесених судових витрат.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Сьомого апеляційного адміністративного суду або через суд першої інстанції.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя: