Справа № 826/13313/17
Суддя: Маруліна Л.О.
Дата ухвалення: 2019-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

26 квітня 2019 року № 826/13313/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Маруліної Л.О., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомПриватного акціонерного товариства «Київський страховий дім»
до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг
провизнання протиправними дій, зобов'язати вчинити дії ,
В С Т А Н О В И В:

Приватне акціонерне товариство «Київський страховий дім» (надалі - ПАТ «Київський страховий дім», позивач) звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг (надалі - Нацкомфінпослуг, відповідач), про визнання протиправною та скасування постанови №1037/1722/13-4/14/П від 19.09.2017 року.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.10.2017 року відкрито провадження у вказаній адміністративній справі та призначено її судовий розгляд на 15.11.2017 року.

У вказане судове засідання прибули представники сторін.

Позивач підтримав свої позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити у зв'язку з тим, що Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг прийнято протиправне рішення, яким до позивача застосовано штрафні санкції за порушення, за яке вже було застосовано штраф до останнього, тому позивач вважає, що подвійне штрафування за одне і те ж порушення є протиправним та не може бути до нього застосовано.

Представник відповідача зазначив, що позивачем не було виконано вимог Розпорядження, тому на нього було накладено штраф, який він не сплатив у визначений термін, а тому за прострочення оплати було винесена наступна постанова, яка і є об'єктом оскарження у відповідному позові, винесена постанова є правомірною, а вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Судом витребувано у відповідача додаткові документи та оголошено про перерву в судовому засіданні до 18.12.2017 року.

Разом з тим, 15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03 жовтня 2017 року №2147-VIII, яким внесено зміни до Кодексу адміністративного судочинства України, виклавши його в новій редакції.

Відповідно до підпункту 10 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України в новій редакції передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

В судовому засіданні 18.12.2017 року, в яке з'явились уповноважені представники сторін, заявлено клопотання про перехід в розгляді справи до письмового провадження.

На підставі частини третьої статті 194 Кодексу адміністративного судочинства України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Судом клопотання представників сторін задоволено і оголошено про перехід до розгляду справи в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, Окружним адміністративним судом міста Києва встановлено, що відповідно до інформації, що міститься у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань позивач знаходиться за адресою: 04053, м. Київ, вул. Артема, буд. 37-41, оф. 407; відповідно до інформації, що міститься у Державному реєстрі фінансових установ: 04053, м. Київ, вул. Артема, буд. 37-41, оф. 407 та є суб'єктом нагляду.

До позивача 30.05.2017 року застосовано захід впливу у вигляді прийняття Розпорядження № 2074, яким останнього зобов'язано усунути порушення законодавства про фінансові послуги та вжити заходів для усунення причин, що сприяли вчиненню порушень, зазначеній в констатуючій частині цього розпорядження та надано термін для усунення вказаних порушень та повідомлення Нацкомфінпослуг до 21.06.2017 роу.

Станом на дату складання Акту Товариством не надано документів, що підтверджували б виконання вимог Розпорядження № 2074.

Розгляд справи призначено на 19.09.2017 року. Позивачем надано клопотання про зупинення провадження по справі, мотивуючи це тим, що в суді розпочато розгляд справи про визнання протиправним цього Розпорядження та вимоги щодо його скасування.

На вказаному засіданні Нацкомпослуг 19.09.2017 року не прийнято рішення про зупинення провадження у справі про порушення позивачем законів та інших нормативно-правових актів, що регулюють діяльність з надання фінансових послуг.

Таким чином, враховуючи що на день прийняття оскаржуваної Постанови, Розпорядження є чинним та не скасованим в судовому порядку, а позивачем не сплачено штрафу накладенонго за порушення в розмірі 1700,00 грн., відповідачем було прийнято Постанову № 1037/1722/13-4/14/П від 19.09.2017, якою застосовано до позивача штрафну санкцію у розмірі 3 400,00 грн.

Не погоджуючись із вказаною Постановою, вважаючи її незаконною та протиправною, адже штрафні санкції накладені в ній за одне і те ж порушення двічі, позивач звернувся із вказаним адміністративним позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Проаналізувавши наявні в матеріалах справи документи та докази, суд зазначає наступне.

Згідно п.1 Положення про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, затвердженого Указом Президента України від 23.11.2011 року №1070/2011 (далі також - Положення №1070/2011) Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, є державним колегіальним органом, підпорядкованим Президенту України, підзвітний Верховній Раді України.

Нацкомфінпослуг здійснює державне регулювання ринків фінансових послуг у межах, визначених законодавством.

Нацкомфінпослуг у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, актами та дорученнями Президента України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства (п.2 Положення №1070/2011).

Відповідно до п.1.7 Положення про застосування Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, заходів впливу за порушення законодавства про фінансові послуги, затвердженого розпорядженням Нацкомфінпослуг від 20.11.2012 року №2319, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18.12.2012 року за №2112/22424 (далі також - Положення №2319), рішення у справі про правопорушення повинно бути законним та обґрунтованим.

Рішення повинно ґрунтуватися лише на тих доказах, які були дослідженні під час розгляду справи про правопорушення.

Доказами в справі про правопорушення є будь-які фактичні дані, отримані в установленому законом порядку, що свідчать про наявність чи відсутність порушення законодавства про фінансові послуги, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 39 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» від 12.07.2001р. №2664-ІІІ (далі також - Закон №2664-ІІІ) у разі порушення законів та інших нормативно-правових актів, що регулюють діяльність з надання фінансових послуг, національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, застосовує заходи впливу відповідно до закону.

Згідно пунктом 3 частини першої статті 40 Закону №2664-ІІІ Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, може застосовувати такі заходи впливу: накладати штрафи в розмірах, передбачених статтями 41 і 43 цього Закону.

Частиною першою статті 41 Закону №2664-ІІІ штрафи, передбачені статтею 41 цього Закону, накладаються Головою, іншими членами національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, а також уповноваженими комісією посадовими особами після розгляду матеріалів, що засвідчують факт правопорушення.

Відповідно до матеріалів справи, судом встановлено, що позивачем було оскаржено Розпорядження № 2074, але станом на день розгляду вказаної справи до суду не надано доказів його скасування та набрання законної сили судовим рішенням.

Тому суд вважає вказане Розпорядження чинним.

Також встановлено, що 04.07.2017 року Нацкомфінпослуг складено акт №1286/13-4/14 (далі також -Акт) про порушення Товариством на ринку фінансових послуг, яким встановлено про правопорушення пункту 5.9 розділу V Положення про застосування Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, заходів впливу за порушення законодавства про фінансові послуги, затвердженого розпорядженням Нацкомфінпослуг від 20.11.2012 року № 2319, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18.12.2012 за №2112/22424, яким визначено, що рішення Нацкомфінпослуг про застосування заходів впливу після набрання ними чинності є обов'язковими для виконання учасниками ринку фінансових послуг.

На підставі вказаного Акта 01.08.2017 року Нацкомфінпослуг складено постанову №881/1286/13-4/14/П, якою встановлене наступне.

До Товариства Нацкомфінпослуг застосовано захід впливу у вигляді розпорядження від 30.05.2017 року № 2074 (далі також - Розпорядження № 2074), яким зобов'язано Товариство усунути порушення законодавства про фінансові послуги та повідомити Нацкомфінпослуг про усунення порушень з наданням підтверджуючих документів у термін включно до 21.06.2017 року, а саме пункту 36.2 статті 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі також - Закон) щодо невиконання страховиком обов'язку протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування.

Товариством станом на дату складання Акта не надано до Нацкомфінпослуг документів, що підтверджують виконання вимог, зазначених у Розпорядженні № 2074.

Враховуючи вищевикладене, Товариством порушено вимоги законодавства про фінансові послуги, а саме пункту 5.9 розділу V Положення про застосування Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, заходів впливу за порушення законодавства про фінансові послуги, затвердженого розпорядженням Нацкомфінпослуг від 20.11.2012 року № 2319, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18.12.2012 року за № 2112/22424 (далі також - Положення № 2319), яким визначено, що рішення Нацкомфінпослуг про застосування заходів впливу після набрання ними чинності є обов'язковими для виконання учасниками ринку фінансових послуг.

Розгляд справи, розпочатої Актом, призначено на 26.07.2017 року, про що Товариство повідомлено листом від 06.07.2017 року № 5207/13-8.

До Нацкомфінпослуг листом від 25.07.2017 року № 1700 (вх. № 6383/ск від 26.07.2017 року) (далі - Лист) Товариством надано клопотання про зупинення провадження у справі про правопорушення вчинені Товариством (далі також - клопотання), посилаючись на п. 4.20 розділу IV Положення № 2319, відповідно до якого, провадження у справі про правопорушення може бути зупинено, якщо справу про правопорушення неможливо розглянути до вирішення пов'язаної з нею справи, що розглядається в суді, - до набрання рішенням суду в такій справі законної сили. Товариством також надано копію позовної заяви про визнання протиправними та скасування розпорядження Нацкомфінпослуг від 30.05.2017 року № 2074 та копію ухвали Окружного адміністративного суду м. Києва від 26 червня 2017 року №826/7907/17 про відкриття провадження в адміністративній справі.

Нацкомфінпослуг Постановою № 881/1286/13-4/14/П від 01.08.2017 року на підставі вказаного Розпорядження, яке є чинним та не скасованим, застосовано до ПАТ «Київський страховий дім» штрафну санкцію у розмірі 1 700,00 грн.

Також слід зазначити, що Рішенням від 19 квітня 2018 року у справі Окружного адміністративного суду міста Києва № 826/10369/17 відмовлено у визнанні протиправною та скасуванні постанови №881/1286/13-4/14/П від 01.08.2017 року, зазначене Рішення набрало законної сили, відповідно до відомостей наявних в Єдиному державному реєстрі судових рішень, 22.05.2018 року.

Так, дослідивши оскаржувану в даній справі Постанову № 1037/1722/13-4/14/П від 19.09.2017 року, судом встановлено, що станом на дату складання Акта Товариством не надано документів, що підтверджували б виконання вимог Розпорядження № 2074.

Отже, позивачем порушено 5.9 розділу V Положення про застосування Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, заходів впливу за порушення законодавства про фінансові послуги, затвердженого розпорядженням Нацкомфінпослуг від 20.11.2012 року № 2319, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18.12.2012 року за № 2112/22424 (далі також - Положення № 2319), про який вказувалось і в попередній Постанові, яку суд Рішенням у справі № 826/10369/17 залишив чинною.

Розгляд справи призначено на 19.09.2017 року, про що позивача повідомлено листом від 05.09.2017 року № 6632/13-8.

Листом від 14.09.2017 року № 2086 Товариство подало аналогічне клопотання про зупинення провадження у справі про вчинення правопорушень, посилаючись на п. 4.20 розділу 4 Положення № 2319, посилаючись на неможливість розгляду цієї справи до вирішення пов'язаної з нею справи і надано копію позовної заяви про скасування Розпорядження № 2074.

Комісією в задоволенні вказаного клопотання Товариства відмовлено, враховано, що Розпорядження не скасоване, а позивачем так і не надано документів щодо виконання вимог Розпорядження, постановила застосувати штрафну санкцію в розмірі 3 400,00 грн. до позивача.

Так суд, проаналізувавши докази надані до матеріалів справи, прийшов до висновку, що в матеріалах справи й на день винесення судового Рішення по даній справі відсутній доказ сплати штрафної санкції в розмірі 1700,00 грн. та, враховуючи, що в судовому порядку визнано чинним накладення штрафної санкції на позивача, та те, що останнім порушено термін, наданий йому контролюючим органом для оплати штрафних санкцій, тобто їх прострочення, суд вважає законним та доречним накладення штрафних санкцій на позивача за порушення ним вимог статті 39, пункту 3 частини першої статті 40, пункту 3 частини першої статті 41, частини першої статті 42 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», абз. 1 пункту 1.5 розділу 1, пп. 3 пункту 2.1 п. 2.4 розділу 2, пункту 3.2 розділу 3, абз. 2. П. 4.21 розділу 4 Положення № 2319, про що встановлено в оскаржуваній постанові.

Слід також зазначити, що позивачем не спростовано та не надано доказів невчиннення правопорушень відповідно до зазначених пунктів статей нормативних актів України.

Тому суд вважає законними дії відповідача щодо винесення оскаржуваної Постанови, а накладені штрафні санкції за прострочення виплати штрафної санкції та за невиконання вимог Розпорядження, яка була накладена Постановою №881/1286/13-4/14/П від 01.08.2017 року, а не подвійне штрафування за одне і те ж порушення позивача.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позивачем порушено норми законодавства, виявлених відповідачем під час перевірки, а отже, постанова про застосування штрафної санкції, винесена відповідачем, є обґрунтованою та правомірною.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, позивачем не доведено протиправності оскаржуваного рішення з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог та системного аналізу положень законодавства України, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Оскільки, адміністративний позов задоволенню не підлягає, то судові витрати позивачу не відшкодовуються.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 139, 143, 241-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволені адміністративного позову Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім» відмовити.

Відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ч. 1 ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України. апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п'ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідно до пп. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до пункту 4 частини п'ятої статті 246 Кодексу адміністративного судочинства України:

Позивач: Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім», 04053, м. Київ, вул. Артема, 37-41, оф. 407, ;

Відповідач: Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, 01601, м. Київ, вул. Грінченка, 3, .

Суддя Л.О. Маруліна