Справа № 717/265/19
Суддя: Телешман О. В.
Дата ухвалення: 2019-05-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 717/265/19
03.05.2019 року смт. Кельменці
Кельменецький районний суд Чернівецької області в складі:
головуючого судді Телешмана О.В.,
з участю секретаря Дєдової В.С.,
позивач ОСОБА_1 в судове засідання з'явився,
представник відповідача ОСОБА_2, в судове засідання з'явилася.
Позивач ОСОБА_1 подав до Кельменецького районного суду Чернівецької області позовну заяву, у якій просить:
Скасувати п. 1 постанови про порушення митних правил від 25.02.2019 р
Розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Кельменці адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Дніпропетровської митниці ДФС про визнання дій суб'єкта владних повноважень неправомірними та скасування постанови про адміністративне правопорушення, -
ВСТАНОВИВ:
В період хвороби 07.01.2019 року він виходив на роботу та перебував на робочому місці, але не здійснював митне оформлення. Його стан був задовільний, але хворобливий, що відповідно до Правил Дорожнього руху України є перешкодою для керування транспортним засобом. Тому він не міг доставити автомобіль в митницю призначення до 09.01.2019 року, тобто до видужання. Він дійсно відмовився від листка непрацездатності, так як він не претендував на оплату днів тимчасової непрацездатності, крім того, ці дні були вихідними.
Представник відповідача ОСОБА_2 позов не визнала повністю та пояснила, що позов є безпідставним. Позивач на момент вчинення адміністративного правопорушення був посадовою особою ДФС і він добре знав чине митне законодавство. При ввезенні транспортного засобу термін доставки становив 10 днів. Позивач надав довідку Кельменецької лікарні про своє захворювання, проте цей документ не є належним підтвердженням непрацездатності. Відповідно до Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян таким документом є листок тимчасової непрацездатності. Крім того, 07.01.2019 року позивач перебував на роботі, що свідчить про наявну в нього можливість виконати зобов'язання про доставку транспортного засобу в митницю призначення. Захворювання позивача не перешкоджало йому доставити транспортний засіб в установлений строк. Його захворювання не було пов'язане з неможливість рухатись та виконувати дії по керуванню транспортним засобом, і ці обставини були враховані відповідачем, а також на ці обставини вказується в судовій практиці. Дії Дніпропетровської митниці є правомірними щодо неврахування довідки про захворювання позивача, так як документом, який підтверджує непрацездатність особи є листок тимчасової непрацездатності.
Судом також встановлено, що позивач ОСОБА_1 26.12.2018 року ввіз на митну територію України через пункт пропуску Шегіні Львівської митниці ДФС автомобіль Хюндай Туксон 2007 року виготовлення згідно відповідної митної декларації із зобов'язанням доставити транспортний засіб у Дніпропетровську митницю ДФС до 05.01.2019 року. Дана обставина підтверджується оскаржуваною постановою про порушення митних правил та визнається сторонами.
04.01.2019 року позивач звернувся в Кельменецький районний центр первинної медико-санітарної допомоги, де йому було призначено амбулаторне лікування з 04.01.2019 року по 09.01.2019 року, що підтверджується довідкою Комунального некомерційного підприємства «Кельменецький районний центр первинної медико санітарної допомоги» Кельменецької районної ради. 04.01.2019 року позивач звернувся до Чернівецької митниці ДФС, в зоні діяльності якої він перебував, із заявою про продовження терміну доставки транспортного засобу в митницю призначення. 11.01.2019 року позивач доставив автомобіль в Дніпропетровську митницю ДФС і ця обставина визнається сторонами. Крім того,07.01.2019 року позивач перебував на робочому місці на пункті пропуску «Вашківці» митного поста «Кельменці» Чернівецької митниці ДФС. Дана обставина визнається позивачем та відповідачем. З наданих в судовому засіданні пояснень позивача вбачається, що він 07.01.2019 року перебував в хворобливому стані, через що не міг керувати транспортним засобом для його доставки в митницю призначення.
З врахуванням тривалості лікування позивача з 04.01.2019 року по 09.01.2019 року останній доставив транспортний засіб в митницю призначення 11.01.2019 року, хоча мав можливість доставити вказаний транспортний засіб 07.01.2019 року, тобто в день, коли перебував на роботі.
Суд відхиляє доводи позивача про те, що 07.01.2019 року він перебував у хворобливому стані, тому відповідно до Правил дорожнього руху України не міг керувати транспортним засобом для його доставки в митницю призначення, виходячи з такого.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.93 Митного кодексу України (далі МК України) товари, транспортні засоби комерційного призначення, що переміщуються у митному режимі транзиту, повинні бути доставленими у орган доходів і зборів призначення до закінчення строку, визначеного статтею 95 цього Кодексу. Відповідно до п.1 ч.1 ст.95 МК України встановлюються такі строки транзитних перевезень залежно від виду транспорту для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).
Тобто МК України передбачено обов'язок доставки транспортного засобу у орган доходів і зборів призначення до закінчення строку, визначеного статтею 95 цього Кодексу, а позивач не надав суду належних та допустимих доказів, що він не мав реальної можливості здійснити доставку транспортного засобу іншими способами, крім його особистого керування транспортним засобом.
Тобто в даній нормі підзаконного нормативно правового акта вказано не вичерпний перелік обставин непереборної сили, тобто надзвичайних та невідворотних подій, що виникли незалежно від волі особи.
Тому хвороба позивача в даному випадку є саме такою подією, яка виникла незалежно від його волі.
Представник відповідача не надав суду належних та допустимих доказів, що захворювання позивача залежало від його волі.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 дійсно допустив порушення митних правил, передбачених ч.2 ст.470 МК України, тобто перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що перебувають під митним контролем, до органу доходів і зборів призначення (а при переміщенні в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів - від одного підрозділу цього органу до іншого), митних або інших документів на ці товари, транспортні засоби більше ніж на одну добу, але не більше ніж на десять діб.
Проте, судом встановлено, що позивач до адміністративної відповідальності притягується вперше, в результаті порушень позивачем митних правил не було спричинено шкоди, оскільки 26.01.2019 року транспортний засіб Хюндай Туксон, який належить позивачу був оформлений в режимі імпорт зі сплатою встановлених податків та випущений у вільний обіг, позивач допустив порушення в зв'язку з хворобою та погіршенням стану здоров'я.
При розгляді справи дані обставини не були враховані відповідачем .
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Проте, відповідач при розгляді справи про адміністративне правопорушення стосовно позивача не врахував вимоги даної статті щодо встановлення всіх обставин, які мали значення для вирішення справи. Крім того, відповідач не врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, його майновий стан, обставини, що обтяжують та помякшують відповідальність.
За таких обставин справи, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 вбачається малозначність вчиненого адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 470 Митного кодексу України, а відповідно до ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.
Відповідно до ч.2 ст. 284 КУпАП постанова про закриття справи виноситься при оголошенні усного зауваження.
Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах субєкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Відповідач та його представник, не надали суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що він при розгляді справи про адміністративне правопорушення дотримався вимог ст. 280 КУпАП та при розгляді справи про адміністративне правопорушення стосовно позивача врахував вимоги щодо встановлення всіх обставин, які мали значення для вирішення справи, в тому числі для встановлення обставин при вирішенні питання щодо малозначності вчиненого правопорушення.
Відповідно до ч. 3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення субєкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення субєкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення субєкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Суд вважає, що на даний час, закінчилися строки накладення адміністративного стягнення, встановлені ст.38 КУпАП, а відповідно до п. 7 ст.247 КУпАП закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу є підставою закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення.
Дані обставини унеможливлюють ухвалення рішення про скасування рішення субєкта владних повноважень і надіслання справи на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи).
Дослідивши надані сторонами докази, враховуючи викладене вище, суд вважає, що позов слід задовольнити частково.
На підставі наведеного вище, керуючись ст.ст. 241- 246, 286 КАС України, суд, -
УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 КАС України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України апеляційні скарги подаються учасниками справи через Кельменецький районний суд Чернівецької області.

Повний текст рішення складено 03.05.2018 року.

Суддя