Справа № 815/1915/18
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2019-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 квітня 2019 р.м.ОдесаСправа № 815/1915/18
Головуючий в 1 інстанції: Бойко О.Я.

П'ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача - судді Турецької І.О.

суддів - Стас Л.В., Шеметенко Л.П.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Ізмаїльської міської ради на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2018 року про закриття провадження у справі за позовом Ізмаїльської міської ради до Міністерства юстиції України, Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації Міністерства юстиції України про скасування висновку, наказу та скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень,

за участі третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору - державного реєстратора Іскрова Олега Вікторовича, Обслуговуючого кооперативу "Житлово-будівельний кооператив "Наш Дворик", ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17,ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20 ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25 ,ОСОБА_26, ОСОБА_27, -

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог

Ізмаїльська міська рада (далі - Міська рада) звернулась до суду першої інстанції з позовом до Міністерства юстиції України (далі - Мін'юст), Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації Міністерства юстиції України (далі - комісія Мін'юсту) в якому, просила скасувати:

висновок за результатами розгляду скарги від 15.02.2018 року;

скасувати наказ №564/7 від 21.02.2018 року про відмову в задоволенні скарги щодо скасування реєстрації нерухомого майна;

зобов'язати скасувати тридцять одне рішення державного реєстратора від 21.11.2018 року про державну реєстрацію прав на нерухоме майно за фізичними особами.

В обґрунтування позовних вимог орган місцевого самоврядування зазначив, що 22 січня 2018 року направив на адресу Мін'юсту скаргу, в якій просив скасувати тридцять одне рішення державного реєстратора від 21.11.2018 року про реєстрацію за третіми особами права власності на об'єкти житлової та нежитлової нерухомості за адресою: АДРЕСА_1, анулювати доступ державного реєстратора до Державного реєстру прав, а також скасувати його акредитацію.

Наказом Мін'юсту №564/7 від 21.02.2018 року позивачу було відмовлено у задоволенні скарги, оскільки на момент її подання існував судовий спір.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2018 року, суд закрив провадження у справі, на підставі п.1 ч.1 ст. 238 КАС України, з підстав того, що спір не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, у зв'язку з наявністю між учасниками справи спору про право.

Такого висновку, суд першої інстанції дійшов, з урахуванням рішення Великої Палати Верховного Суду у справі №804/14296/15 від 16.10.2018 року.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзиву (заперечень).

Не погодившись із судовим рішенням, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, Ізмаїльська міська рада просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та повернути справу для продовження розгляду.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, міська рада зазначила, що суд першої інстанції, вирішуючи спір по суті, не врахував, що предметом спору є протиправність рішення суб'єкта владних повноважень, а, отже, між учасниками справи відсутні будь-які приватноправові відносини.

У відзиві на апеляційну скаргу, обслуговуючий кооператив "Житлово-будівельний кооператив "Наш Дворик" зазначив, що висновки апелянта не відповідають обставинами справи, оскільки позовні вимоги позивача направлені не лише на скасування висновку комісії та наказу, а ще й на скасування рішень про державну реєстрацію права власності на 31 об'єкт нерухомості, у зв'язку з чим просив залишити апеляційну скаргу без задоволення.

У зв'язку з неприбуттям жодного з учасників справи у судове засідання належним чином повідомлених про дату, час і місце судового засідання, справа розглянута в порядку письмового провадження у відповідності до вимог статті 311 КАС України.

Фактичні обставини справи.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 21.11.2018 року державним реєстратором Одеської філії комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Іскровим Олегом Вікторовичем прийнято тридцять одне рішення про реєстрацію за третіми особами права власності на об'єкти житлової та нежитлової нерухомості за адресою: АДРЕСА_1.

22 січня 2017 року, Міська рада звернулась до Мін'юсту із скаргою, в якій просила скасувати вказані вище рішення, як такі, що прийняті з порушенням ст. 80 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою КМУ №1127 від 25.12.2015 року, анулювати доступ державного реєстратора до Державного реєстру прав, та скасувати його акредитацію (а.с.28-32).

Наказом Мін'юсту №564/7 від 21.02.2018 року, прийнятого на підставі висновку Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації від 15.02.2018 року, органу місцевого самоврядування було відмовлено у задоволенні скарги на підставі того, що розгляд питань, порушених у скарзі, не належить до компетенції Міністерства юстиції України, адже щодо спірного нерухомого майна, наявний судовий спір (а.с.12).

Джерела правового регулювання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Частина 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі -КАС України): завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Пункт 1, 2, 7 частини 1 статті 4 КАС України: адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір;

публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов'язує надавати такі послуги виключно суб'єкта владних повноважень, і спір виник у зв'язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб'єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв'язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб'єкта владних повноважень або іншої особи.

суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг;

Пункт 1 частини 1 статті 19 КАС України: юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження;

Частина 3 статті 19 КАС України: адміністративні суди не розглядають позовні вимоги, які є похідними від вимог у приватно-правовому спорі і заявлені разом з ними, якщо цей спір підлягає розгляду в порядку іншого, ніж адміністративне, судочинства і знаходиться на розгляді відповідного суду.

Позиція апеляційного суду.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення, з огляду на наступне.

Як неодноразово висловлював свою позицію вищий судовий орган, є помилковим поширення юрисдикції адміністративних судів на усі спори, стороною яких є суб'єкт владних повноважень, оскільки при вирішенні питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду адміністративних і господарських справ недостатньо застосування виключно формального критерію - визначення суб'єктного складу спірних правовідносин. Визначальною ознакою для правильного вирішення спору є характер правовідносин, з яких виник спір. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Публічно-правовим вважається, зокрема, спір, у якому сторони правовідносин виступають одна щодо іншої не як рівноправні і в якому одна зі сторін виконує публічно-владні управлінські функції та може вказувати або забороняти іншому учаснику правовідносин певну поведінку, давати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо.

Необхідною ознакою суб'єкта владних повноважень є здійснення ним публічно-владних управлінських функцій. Ці функції суб'єкт повинен виконувати саме в тих правовідносинах, у яких виник спір.

Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення, як правило, майнового приватного права чи інтересу.

Згідно з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 4 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16, якщо позивач не був заявником стосовно оскаржених ним реєстраційних дій, які були вчинені за заявою іншої особи, такий спір є спором про цивільне право незалежно від того, чи здійснено державну реєстрацію прав на нерухоме майно з дотриманням державним реєстратором вимог законодавства та чи заявляються, окрім вимог про скасування оспорюваного рішення, запису в державному реєстрі прав, вимоги про визнання недійсними правочинів, на підставі яких прийнято спірне рішення, здійснено оскаржуваний запис.

Натомість до юрисдикції адміністративного суду належить спір, який виник між двома (кількома) суб'єктами стосовно їх прав та обов'язків у конкретних правових відносинах, в яких хоча б один суб'єкт законодавчо уповноважений владно керувати поведінкою іншого суб'єкта, а останній відповідно зобов'язаний виконувати вимоги та приписи такого суб'єкта владних повноважень (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 914/2006/17).

Спір, що розглядається, не є спором між учасниками публічно-правових відносин, оскільки державний реєстратор, приймаючи оскаржуване рішення про державну реєстрацію прав на нерухоме майно, не мав публічно-правових відносин саме з позивачем. Оскаржуване рішення про державну реєстрацію стосувалося реєстрації права іншої особи, а не позивача.

Водночас, належним відповідачем у такій справі є особа, право на майно якої оспорюється та щодо якої здійснено запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Участь державного реєстратора як співвідповідача (якщо позивач вважає його винним у порушенні прав) у спорі не змінює його приватноправового характеру.

Отже, спір у цій справі не є публічно-правовим. Оскарження рішень про державну реєстрацію права власності безпосередньо пов'язане із захистом позивачем цивільного права у спорі щодо нерухомого майна з особою, яка не заперечує законності дій державного реєстратора з реєстрації за нею права на це майно. Такий спір має приватноправовий характер і має вирішуватися за правилами цивільного судочинства.

Зазначена вище правова позиція відповідає висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеному, зокрема, у постанові від 04 вересня 2018 року № 823/2042/16.

За викладених обставин, судова колегія погоджується, з висновком суду першої інстанції, про наявність підстав для закриття провадження в цій справі.

Підсумовуючи викладене та враховуючи те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, є всі підстави для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін, на підставі ст. 316 КАС України.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Ізмаїльської міської ради - залишити без задоволення.

Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2018 року про закриття провадження у справі за позовом Ізмаїльської міської ради до Міністерства юстиції України, Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації Міністерства юстиції України про скасування висновку, наказу та скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Доповідач - суддя І.О. Турецька

суддя Л.В. Стас

суддя Л.П. Шеметенко