Справа № 820/2077/18
Суддя: Катунов В.В.
Дата ухвалення: 2019-05-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: Волошин Д.А.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2019 р. Справа № 820/2077/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді Катунова В.В.,

Суддів: Ральченка І.М. , Бершова Г.Є. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.07.2018, майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 10.07.18 по справі № 820/2077/18

за позовом ОСОБА_1

до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (далі - відповідач), в якому просив:

- визнати незаконними та протиправними дії військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо надання документів, на підставі звернення ОСОБА_1 від 02.07.2017 для перерахунку раніше встановленої пенсії ОСОБА_1 , без зазначення у складі грошового забезпечення щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, з яких був сплачений єдиний внесок па загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а саме: щомісячна винагорода в розмірі 60%; винагорода за участь в антитерористичній операції, матеріальна допомога на оздоровлення та матеріальна допомога для вирішення соціальних проблем, індексації, а також грошової допомоги при звільненні;

- визнати незаконними та протиправними дії військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо надання грошового атестату, на підставі звернення ОСОБА_1 від 02.07.2017 для перерахунку раніше встановленої пенсії ОСОБА_1 , в якому вказана вислуга років 30%, що не відповідає дійсності і вимогам наказу МВС України за №638 від 04.07.2014 "Про затвердження Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні військовослужбовцям Національної гвардії України та іншим особам", без урахування попередньої служби у пільговому обчисленні;

- визнати незаконними та протиправними дії військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо надання необґрунтованої відповіді на звернення ОСОБА_1 від 28.11.2017 та виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.06.2017 та Харківського апеляційного адміністративного суду від 16.11.2017 по справі №820/1008/17 лише в частині анкетних даних, замінивши ОСОБА_2 на ОСОБА_1 , а в частині внесення зміни в частині пільгового обчислення вислуги років, відповідно до вимог наказу МВС України за №639 від 04.07.2014 "Про затвердження Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні військовослужбовцям Національної гвардії України та іншим особам" відмовились виконувати зазначене рішення суду;

- визнати незаконними та протиправними дії військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо відмови добровільно виконувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.06.2017 та Харківського апеляційного адміністративного суду від 16.11.2017 по справі №820/1008/17;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України надати обґрунтовану відповідь на звернення ОСОБА_1 від 28.11.2017 та надати всі необхідні документи для перерахунку раніше встановленої пенсії, зі змінами, відповідно рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.06.2017 та Харківського апеляційного адміністративного суду від 16.11.2017 по справі №820/1008/17, а саме: довідку про додаткові види грошового забезпечення, з яких було утримано і перерахований єдиний соціальний внесок; довідку про грошове забезпечення за весь час служби з урахуванням всіх нарахувань та утримань; витяг з наказу про виключення із списків особового складу військової частини НОМЕР_1 зі змінами, та з урахуванням попередньої служби; розрахунок вислуги років на пенсію, включаючи як попередню службу в ОВС, строкову службу та службу у військовій частині НОМЕР_1 ; грошовий атестат для перерахунку пенсії, із внесенням змін щодо вислуги років та розміру надбавки за вислугу років, а це 40 %, так-як на день звільнення я мав більш 25 років у пільговому обчисленні;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України надати ОСОБА_1 довідку про розмір виплаченого грошового забезпечення за період служби у військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України перед звільненням з липня 2015 по жовтень 2016 року включно з зазначенням в ній окремими рядками спірних виплат, а саме: щомісячна винагорода в розмірі 60%; винагорода за участь в антитерористичній операції, матеріальна допомога на оздоровлення та матеріальна допомога для вирішення соціальних проблем, а також грошової допомоги при звільненні, для подальшого перерахунку пенсії, згідно до статті 2 Закону № 2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб";

- на відшкодування моральної шкоди стягнути з військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України на користь ОСОБА_1 100000 грн.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 06.07.2018 адміністративний позов ОСОБА_1 - задоволено частково.

Визнано незаконними та протиправними дії військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо надання документів, на підставі звернення ОСОБА_1 від 02.07.2017 для перерахунку раніше встановленої пенсії ОСОБА_1 , без зазначення у складі грошового забезпечення щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, з яких був сплачений єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а саме: щомісячна винагорода в розмірі 60%; винагорода за участь в антитерористичні операції, матеріальна допомога на оздоровлення та матеріальна допомога для вирішення соціальних проблем, індексації.

Визнано незаконними та протиправними дії військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо надання необґрунтованої відповіді на звернення ОСОБА_1 від 28.11.2017.

Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 та надати обґрунтовану відповідь на звернення від 28.11.2017.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач надав відзив на апеляційну скаргу позивача, в якому просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

На підставі п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення суду першої іенстанції в частині задоволення позовних вимог Військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України не оскаржується.

Враховуючи, що позивач оскаржує рішення суду першої інстанції лише в частині відмови у задоволенні позовних вимог, колегія суддів не вбачає підстав для надання правової оцінки рішенню суду першої інстанції в частині задоволення позову, в межах розгляду даної апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційних скарг, вважає, що апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що 02.07.2017 ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою, відповідно до якої просив надати йому довідку про додаткові види грошового забезпечення, з яких було утримано і перераховано єдиний соціальний внесок, довідку про грошове забезпечення за весь час служби з урахуванням всіх нарахувань і утримань, витяг з наказу про виключення зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 зі змінами та з урахуванням попередньої служби, розрахунок вислуги років на пенсію, включаючи як попередню службу в ОВС, строкову службу та службу у військовій частині НОМЕР_1 , грошовий атестат для перерахунку пенсії, із внесенням змін щодо вислуги років (а.с. 219-221).

14 липня 2017 року відповідачем надано відповідь ОСОБА_1 , а також на його вимогу надано довідку від 14.07.2017 № 0789 про щомісячні додаткові види грошового забезпечення, грошовий атестат від 14.07.2017 № 79.

28.11.2017 ОСОБА_1 повторно звернувся до відповідача із заявою, відповідно до якої просив не затримувати добровільне виконання судового рішення по справі № 820/1008/17, просив надати обґрунтовану відповідь щодо кожного питання, викладеного у запиті та щодо виконання рішення суду, а також просив надати довідку про додаткові види грошового забезпечення, з яких було утримано і перераховано єдиний соціальний внесок, довідку про грошове забезпечення за весь час служби з урахуванням всіх нарахувань і утримань, витяг з наказу про виключення зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 зі змінами та з урахуванням попередньої служби, розрахунок вислуги років на пенсію, включаючи як попередню службу в ОВС, строкову службу та службу у військовій частині НОМЕР_1 , грошовий атестат для перерахунку пенсії, із внесенням змін щодо вислуги років та розміру надбавки за вислугу років, що складає 40 %, оскільки на день звільнення позивач мав більше 25 років у пільговому обчисленні (а.с. 18-20).

05 січня 2018 року відповідачем направлено ОСОБА_1 лист, яким повідомлено про те, що його заява прийнята до розгляду та звернення буде розглянуто до 20 січня 2018 року.

19 січня 2018 року командиром військової частини НОМЕР_1 надано відповідь позивачу, у якій зазначено, що рішення суду буде виконано після надання заявником виконавчого листа по справі № 820/1008/17 (а.с. 27).

Не погоджуючись із вказаними діями відповідача позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що грошова допомога при звільненні не зазначається у складі грошового забезпечення щомісячних додаткових видів грошового забезпечення.

Крім того, суд першої інстанції дійшов висновку щодо необґрунтованості позовних вимог щодо визнання незаконними та протиправними дії військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо надання грошового атестату, на підставі звернення ОСОБА_1 від 02.07.2017 для перерахунку раніше встановленої пенсії ОСОБА_1 , в якому вказана вислуга років 30% та в частині зобов`язання військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України надати ОСОБА_1 довідку про розмір виплаченого грошового забезпечення за період служби у військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України перед звільненням з липня 2015 по жовтень 2016 року включно, оскільки із матеріалів справи вбачається, що вказана довідка позивачу надана та міститься у матеріалах справи.

Також, суд першої інстанції зазначив, що позовні вимоги в частині виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.06.2017 та Харківського апеляційного адміністративного суду від 16.11.2017 по справі №820/1008/17 та про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди у розмірі 100000 грн. є необґрунтованими.

Суд першої інстанції також дійшов висновку, що оскільки відповідачем фактично не було надано відповідь на звернення ОСОБА_1 від 28.11.2017 по суті викладених питань, тому належним способом захисту, необхідним для поновлення прав позивача, є саме зобов`язання військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 та надати обґрунтовану відповідь на звернення від 28.11.2017.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огялду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» встановлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Згідно з частинами другою, третьою статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Таким чином, до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять чотири види складових: 1) посадовий оклад; 2) оклад за військовим званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення; 4) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Частиною першою статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що пенсійне забезпечення військовослужбовців після звільнення їх з військової служби провадиться відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Однією з умов пенсійного забезпечення військовослужбовців є визначення видів грошового забезпечення, які враховуються при обчисленні пенсій.

Так, частиною третьою статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» визначено, що пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 7 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» пенсії обчислюються з таких видів грошового забезпечення: відповідних окладів за посадою, військовим (спеціальним) званням (для осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту щомісячної надбавки за спеціальне звання) та відсоткової надбавки за вислугу років у розмірах, установлених за останньою штатною посадою, займаною перед звільненням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, крім щомісячних надбавок (доплат), установлених особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їх згодою та в інтересах справи на службі) та премії. Розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.

Таким чином, Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», який визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення, зокрема осіб, звільнених з військової служби, та має на меті реалізацію цими особами, конституційного права на державне пенсійне забезпечення і спрямований на встановлення єдності умов та норм пенсійного забезпечення зазначеної категорії громадян України, передбачає включення до грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія, лише щомісячні основні види грошового забезпечення, до яких належать: посадовий оклад, оклад за військовим званням, процентна надбавка за вислугу років, а також щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії.

Тобто, при обчисленні пенсії не враховується такий складовий елемент грошового забезпечення як одноразові додаткові види грошового забезпечення, зокрема щорічні, щоквартальні, разові додаткові види грошового забезпечення, крім щомісячних, або тих, що виплачуються раз на місяць.

Факт сплати єдиного внеску не є безумовною підставою для включення виплати, з якої цей внесок утримано, до грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія, та має значення лише для включення до цього грошового забезпечення його видів з переліку, визначеного статтею 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», який є вичерпним.

Водночас, одноразова грошова допомога при звільненні з військової служби, виплата якої здійснювалася не щомісячно, не входить до встановленого частиною третьою статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» переліку видів грошового забезпечення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі № 522/2738/17, у постановах Верховного Суду, зокрема, від 06 березня 2019 року у справі № 522/11262/16-а, від 13 березня 2019 року у справі № 758/12628/16-а, від 19 березня 2019 року у справі № 727/5754/16-а та у справі № 727/5754/16-а.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що грошова допомога при звільненні не зазначається у складі грошового забезпечення щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, у зв`язку із чим позовні вимоги в частині визнання незаконними та протиправними дій військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо надання документів, на підставі звернення ОСОБА_1 від 02.07.2017 для перерахунку раніше встановленої пенсії ОСОБА_1 , без зазначення у складі грошового забезпечення грошової допомоги при звільненні задоволенню не підлягають.

Щодо позовних вимог в частині визнання незаконними та протиправними дій військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо надання необґрунтованої відповіді на звернення ОСОБА_1 від 28.11.2017 колегія суддів зазначає наступне.

Із матеріалів справи вбачається, що 28.11.2017 позивач звернувся до відповідача із заявою, відповідно до якої просив не затримувати добровільне виконання судового рішення по справі № 820/1008/17, просив надати обґрунтовану відповідь щодо кожного питання, викладеного у запиті та щодо виконання рішення суду, а також просив надати довідку про додаткові види грошового забезпечення, з яких було утримано і перераховано єдиний соціальний внесок, довідку про грошове забезпечення за весь час служби з урахуванням всіх нарахувань і утримань, витяг з наказу про виключення зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 зі змінами таз урахуванням попередньої служби, розрахунок вислуги років на пенсію, включаючи як попередню службу в ОВС, строкову службу та службу у військовій частині НОМЕР_1 , грошовий атестат для перерахунку пенсії, із внесенням змін щодо вислуги років та розміру надбавки за вислугу років, що складає 40 %, оскільки на день звільнення позивач мав більше 25 років у пільговому обчисленні.

Поряд із тим, листом 19 січня 2018 року командиром військової частини НОМЕР_1 надано відповідь позивачу.

Проте, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вказана відповідь є не повною, оскільки відповідачем не надано витребувані ОСОБА_1 документи та взагалі нічого не вказано стосовно зазначених документів.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визнання незаконними та протиправними дій військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо надання необґрунтованої відповіді на звернення ОСОБА_1 від 28.11.2017 підлягають задоволенню.

Частиною четвертою статті 245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

В матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про відсутність можливості та наміру суб`єкта владних повноважень прийняти обґрунтоване та законне рішення з урахуванням позиції суду.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскільки відповідачем фактично не було надано відповідь на звернення ОСОБА_1 від 28.11.2017 по суті викладених питань, тому належним способом захисту, необхідним для поновлення прав позивача, є саме зобов`язання військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 та надати обґрунтовану відповідь на звернення від 28.11.2017.

Що стосується вимог позивача в частині визнання незаконними та протиправними дії військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо надання грошового атестату, на підставі звернення ОСОБА_1 від 02.07.2017 для перерахунку раніше встановленої пенсії ОСОБА_1 , в якому вказана вислуга років 30%, що не відповідає дійсності і вимогам наказу МВС України за №638 від 04.07.2014 "Про затвердження Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні військовослужбовцям Національної гвардії України та іншим особам", без урахування попередньої служби у пільговому обчисленні, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо їх необґрунтованості, оскільки 02.07.2017 ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою та просив надати йому грошовий атестат для перерахунку пенсії, із внесенням змін щодо вислуги років.

Разом з тим, під час розгляду справи судом встановлено, що 14.07.2017 відповідачем надано ОСОБА_1 грошовий атестат від 14.07.2017 № 79. При цьому, рішення суду, на яке посилається позивач, як на підставу для надання грошового атестату на момент звернення із заявою не набрало законної сили.

Що стосується вимог позивача в частині виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.06.2017 та Харківського апеляційного адміністративного суду від 16.11.2017 по справі №820/1008/17 колегія суддів зазначає наступне.

За змістом статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Таким чином, у контексті наведених приписів до адміністративного суду вправі звернутися кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено чи оспорюється, оскільки підставою для звернення особи за до суду з позовом є її суб`єктивне уявлення, особисте переконання в порушенні прав чи свобод. Однак обов`язковою умовою здійснення такого захисту судом є об`єктивна наявність відповідного порушення права або законного інтересу на момент звернення до суду.

Реалізація права на судовий захист здійснюється з використанням законодавчо передбаченого способу захисту, яким є закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких здійснюється відновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

А відтак обраний позивачем спосіб захисту права повинен відповідати змісту порушеного права та характеру його порушення, а також передбачатися законом для конкретного спірного правовідношення.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003).

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, наведена міжнародна норма декларує ефективний спосіб захисту, що означає право особи на пред`явлення у суді такої вимоги на захист свого права, яка відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.

Поряд із тим, в даному випадку обраний позивачем спосіб захисту не відповідає викладеним критеріям.

Так, позивач просить визнати незаконними та протиправними дії військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо відмови добровільно виконувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.06.2017 та Харківського апеляційного адміністративного суду від 16.11.2017 по справі №820/1008/17.

Зміст заявлених позовних вимог фактично зводиться до зобов`язання відповідачів вчинити необхідні процедурні заходи, спрямовані на відновлення порушеного права позивача на виконання судових рішень по справі №820/1008/17.

Однак, зазначене право позивача вже відновлено за наслідками вирішення спору у справі по справі №820/1008/17 та прийняття рішення Харківським окружним адміністративним судом від 21.06.2017 та Харківським апеляційним адміністративним судом від 16.11.2017, на виконання яких видано виконавчі листи.

Як вбачається зі статті 129 Конституції України, основними засадами судочинства є обов`язковість рішень суду.

Крім того, обов`язковість судових рішень гарантується статтею 124 Конституції України та практикою Європейського суду з прав людини. Зокрема, у рішенні від 19 березня 1997 року у справі "Горнсбі проти Греції" Європейський суд з прав людини зазначив, що, право на судовий захист було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок.

Відповідно до статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Аналізуючи наведені норми законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що суд позбавлений можливості повторно приймати рішення щодо зобов`язання вчинити дії, які вирішені судом, в даному випадку в рішенні Харківського окружного адміністративного суду від 21.06.2017 та Харківського апеляційного адміністративного суду від 16.11.2017, оскільки вказані відносини не створюють окремі публічно-правові відносини, а є предметом їх виконання відповідно до Закону України "Про виконавче провадження", тому позовні вимоги в частині виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.06.2017 та Харківського апеляційного адміністративного суду від 16.11.2017 по справі №820/1008/17 є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Що стосується вимог позивача в частині зобов`язання військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України надати ОСОБА_1 довідку про розмір виплаченого грошового забезпечення за період служби у військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України перед звільненням з липня 2015 по жовтень 2016 року включно з зазначенням в ній окремими рядками спірних виплат, а саме: щомісячна винагорода в розмірі 60%; винагорода за участь в антитерористичні операції, матеріальна допомога на оздоровлення та матеріальна допомога для вирішення соціальних проблем, а також грошової допомоги при звільненні, для подальшого перерахунку пенсії, згідно до статті 2 Закону № 2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо їх необґрунтованості та не доведеності матеріалами справи, оскільки із матеріалів справи вбачається, що вказана довідка позивачу надана та міститься у матеріалах справи.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідачів на користь позивача моральної шкоди у розмірі 100000 грн., колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини 5 статті 21 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

За змістом статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

За змістом статей 23 та 1167 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок душевних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до підпункту 2 частини 3 статті 23 Цивільного кодексу України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 р. "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності ((пункт 13 в редакції постанови Пленуму Верховного Суду України від 25.05.2001 р. N 5).

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору (Абзац 2 пункту 5 в редакції Постанови Пленуму Верховного Суду України від 25.05.2001 №5).

При цьому колегія суддів зазначає, що обов`язок доказування спричиненої моральної шкоди, її розміру та інших обставин, покладається на особу, що позивається з таким позовом.

Проте, як вбачається із матеріалів справи, позивач не надав суду жодних доказів заподіяння діями відповідача йому моральної шкоди, у зв`язку з чим, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позов в цій частині задоволенню не підлягає.

Отже, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необгрунтованість позовних вимог в зазначеній частині.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, в зв`язку з чим апеляційна скарга залишається без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.07.2018 по справі № 820/2077/18 залишити без змін .

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач В.В. Катунов
Судді І.М. Ральченко Г.Є. Бершов