Справа № 420/539/19
Суддя: Завальнюк І. В.
Дата ухвалення: 2019-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/539/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2019 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Завальнюка І.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Автотранслайн» до Державної служби України з безпеки на транспорті, Управління Укртрансбезпеки в Одеській області, Управління Укртрансбезпеки у Кіровоградській області про скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із вказаним адміністративним позовом, в якому просить скасувати постанову № 091325 від 03.12.2018 про застосування адміністративно-господарського штрафу.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що посадовими особами Управління Укртрансбезпеки в Кіровоградській області 03.10.2018 була проведена рейдова перевірка належного йому транспортного засобу Mercedes -Benz, д/н НОМЕР_1, з напівпричепом ВАРЗ д/н НОМЕР_2, в ході якої встановлено порушення ч.4 ст.48 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме перевезення вантажу з перевищенням вагових обмежень без дозволу, який дає право на рух автомобільними дорогами України. В подальшому на адресу позивача від Управління Укртрансбезпеки в Одеській області надійшло запрошення на розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт з 9:00 -13:00 год. 26.11.2018, прибувши на яке представник Товариства висловлював заперечення проти стверджуваного правопорушення, однак останні до уваги взяті не були, в результаті чого начальником Управління Укртрансбезпеки в Одеській області прийнято спірну постанову № 091325 від 03.12.2018 про застосування адміністративно-господарського штрафу в розмірі 1700 грн. Так, перевезення вказаним транспортним засобом вантажу (щебінь 10-20) здійснювалося згідно ТТН 25601 від 03.10.2018, відповідно до якої маса вантажу - 24 т, а повна маса брутто 39,600 т, тобто без перевищення законодавчого обмеження 40 т, яке б потребувало документу про внесення плати за проїзд великовагових транспортних засобів. При цьому саме порушення встановлено в документальний спосіб, шляхом додавання до маси автомобіля та напівпричіпу маси вантажу, цифрове значення якої позивач пояснити не може, так як останнє відрізняється від ТТН № 25601 від 03.10.2018. Будь-якого зважування на переносних або стаціонарних вагах т/з із вантажем не здійснювалося, у зв'язку із чим стверджуване порушення не підтверджено жодним доказом. Натомість позивач наголошує, що перевезення вказаним т/з вантажу здійснювалося у визначених законодавством вагових межах, а тому подія правопорушення взагалі відсутня, що зумовило його звернутись за судовим захистом.

Ухвалою судді від 07.03.2019 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі; постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

09.04.2019 до суду засобами електронного зв'язку від Управління Укртрансбезпеки в Одеській області (вх. № ЕП/2639/19), Управління Укртрансбезпеки у Кіровоградській області (вх. № ЕП/2653/19) надійшли відзиви на позовну заяву, відповідно до яких відповідачі позовні вимоги не визнали у повному обсязі, в задоволенні позову просили відмовити, зазначивши, що за результатами документального габаритно-вагового контролю 03.10.2018 було встановлено, що маса транспортного засобу Mercedes -Benz, д/н НОМЕР_1, з напівпричепом ВАРЗ д/н НОМЕР_2, становить 7,162 т + 7,500 т + маса вантажу - 34,960 т, що у сукупності становить 49,622 т, при максимально дозволеній масі для такого типу транспортного засобу - 40 т. У зв'язку з виявленими під час здійснення документального габаритно-вагового контролю невідповідності фактичних вагових парламентів нормам та правилам, контролюючими особами Управління Укртрансбезпеки у Кіровоградскьій області було складено відповідні матеріали відповідно до п.22.5 ПДР України, якими зафіксовано порушення вимог ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме відсутній дозвіл, що дає право на рух автомобільними дорогами загального користування з перевищенням вагових обмежень.

18.04.2019 до суду від ТОВ «Автотранслайн» надійшла відповідь на відзиви.

Розгляд справи здійснюється без проведення судового засідання та по суті розпочатий через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі відповідно до ч.2 ст.262 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необґрунтованість адміністративного позову та відсутність підстав для його задоволення.

Судом встановлено, що 03.10.2018 о 12:61 на ділянці автодороги М-01 Київ-Знам'янка 244 км співробітники Управління Укртрансбезпеки у Кіровоградській області головний спеціаліст ВАК Дудич В.П. та старший державний інспектор ВАП Рудченко К.М. на підставі направлення на перевірку від 02.10.2018 № 004937 провели перевірку додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів транспортного засобу Mercedes -Benz, д/н НОМЕР_1, з напівпричепом ВАРЗ д/н НОМЕР_2, який належить ТОВ «Автотранслайн» та був під керуванням водія ОСОБА_3, за результатами якої складено акт № 095343 від 03.10.2018.

Перевіркою встановлено порушення ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме надання послуг з перевезення вантажу згідно накладної № 12224 від 03.10.2018 з перевищенням вагових обмежень транспортним засобом Mercedes -Benz, д/н НОМЕР_1 масою 7,162 т з напівпричепом ВАРЗ д/н НОМЕР_2 масою 7,500 т та вантаж (щебінь) масою 34,960 т, що в сумі складає 49,622 т, без оформлення документів, перелік яких визначений ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме без дозволу на право руху автомобільними дорогами України, виданий уповноваженими органами.

У графі «пояснення водія про причини порушень» вказано, що водій з актом ознайомився, але від підпису та пояснень відмовився.

Згідно запрошення на розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт та / або порушення Кодексу України про адміністративні правопорушення від 12.11.2018 № 11911/1-3278 ТОВ «Автотранслайн» запропоновано прибути 26.11.2018 до Управління Укртрансбезпеки в Одеській області для участі у розгляді справи про порушення законодавства про автомобільним транспорт зафіксованого, серед іншого, актом № 095343 від 03.10.2018.

За результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення Управлінням Укртрансбезпеки в Одеській області винесено постанову від 03.12.2018 № 091325 про застосування адміністративно-господарського штрафу до ТОВ «Автотранслайн» за порушення абз.3 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт» в сумі 1700 грн.

Не погодившись із зазначеною постановою, позивач 13.12.2018 оскаржив останню в адміністративному порядку до Державної служби України з безпеки на транспорті та Управління Укртрансбезпеки в Одеській області, проте листом Державної служби України з безпеки на транспорті від 09.01.2019 № 150/03/15-19 скарга залишена без задоволення, а спірна постанова - без змін, що зумовило позивача звернутися за судовим захистом. Згідно копії конверту (а.с. 91) вищезазначена відповідь позивачу здана на пошту 19.01.2019, а позивач звернувся із даним позовом 30.01.2019, у зв'язку із чим суд вважає, що позивачем дотримано спеціальний строк звернення до суду.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих сторонами доказів, а також достатність та взаємний зв'язок у їх сукупності, суд вважає зазначену постанову обґрунтованою, а позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню у зв'язку з наступним.

В основу адміністративного позову покладено твердження позивача про невідповідність висновків перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів транспортного засобу Mercedes-Benz, д/н НОМЕР_1, з напівпричепом ВАРЗ д/н НОМЕР_2, який належить ТОВ «Автотранслайн» та був під керуванням водія ОСОБА_3, оформленої актом № 095343 від 03.10.2018, щодо перевищення вагових параметрів.

Зокрема, позивач наголошує, що акт складається на підставі фактичної ваги вантажу, який проводиться шляхом зважування на переносних або стаціонарних вагах, і вже результат зважування як доказ долучається до акту. Проте в даному випадку на місці перевірки ваги були відсутні, а тому визначити фактичну вагу та скласти відповідні матеріалів співробітники Укртрансбезпеки можливості не мали.

Крім того, до позовної заяви додано копію товарно-транспортної накладної № 25601 від 03.10.2018, в якій наявні відомості про транспортний засіб Mercedes -Benz, д/н НОМЕР_1, напівпричіп ВАРЗ д/н НОМЕР_2, водія ОСОБА_3, а у графах про масу вантажу зазначено 24 т щебеню 10-20, маса брутто 39,600 т.

Відповідно до п. 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Відповідно до п.п. 2, 4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року № 30 транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великогабаритним, якщо його габарити перевищують хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 ПДР України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 31 грудня 1993 року № 1094.

Рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові Державтоінспекцією, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Відповідно до п. 1.10 ПДР габаритно-ваговий контроль - перевірка габаритних і вагових параметрів транспортного засобу (в тому числі механічного транспортного засобу), причепу і вантажу на предмет відповідності встановленим нормам щодо габаритів (ширина, висота від поверхні дороги, довжина транспортного засобу) та щодо навантаження (фактична маса, осьове навантаження), яка проводиться відповідно до встановленого порядку на стаціонарних або пересувних пунктах габаритно-вагового контролю.

Згідно з п. 3 Порядку взаємодії Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті, Міністерства внутрішніх справ України, Державного агентства автомобільних доріг України під час організації та проведення робіт із зважування та здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів на автомобільних дорогах загального користування, затверджений наказом Міністерства інфраструктури України, Міністерства внутрішніх справ України від 10.10.2013 № 1007/1207 (далі - Порядок № 1007/1207) габаритно-ваговий контроль транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів під час їх проїзду автомобільними дорогами загального користування проводиться посадовими особами Укртрансінспекції та працівниками відповідних підрозділів МВС.

Відповідно до п.п. 3, 15 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 року № 879 (далі - Порядок № 879) габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та відповідними підрозділами МВС, що забезпечують безпеку дорожнього руху.

Контроль за наявністю у водіїв великовагових та великогабаритних транспортних засобів дозволу на рух здійснюють відповідні підрозділи МВС, що забезпечують безпеку дорожнього руху, та територіальні органи Укртрансбезпеки, які здійснюють габаритно-ваговий контроль.

Відповідно до п.п. 16, 18, 19 Порядку № 879 габаритно-ваговий контроль на стаціонарних пунктах включає документальний, попередній та/або точний контроль, на пересувних - документальний, точний контроль.

За результатами точного габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка результатів здійснення контролю із зазначенням часу і місця його проведення, а на запит водія - міжнародний сертифікат зважування вантажних транспортних засобів, якщо пункт габаритно-вагового контролю уповноважений видавати такі сертифікати.

Згідно п. 20 Порядку № 879 за результатами точного та/або документального габаритно-вагового контролю посадові особи та/або працівники Укртрансбезпеки або її територіальних органів визначають належність транспортного засобу до великовагових та/або великогабаритних.

Відповідно до п. 5 Порядку № 1007/1207 працівники відповідних підрозділів МВС під час здійснення габаритно-вагового контролю: здійснюють зупинку транспортних засобів для проведення габаритно-вагового контролю у випадках, передбачених підпунктом 6 пункту 4 цього Порядку, з дотриманням Правил дорожнього руху; здійснюють перевірку у водія великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу наявності дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, оформленого та виданого в установленому законодавством порядку. У разі відсутності такого дозволу вживають заходів щодо проходження габаритно-вагового контролю таким транспортним засобом; у разі виявлення порушень правил проїзду великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів, у тому числі за результатами здійснення їх габаритно-вагового контролю, вживають заходів реагування, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення та іншими законодавчими актами.

Відповідно до пп.пп. 4-8 п. 4 Порядку № 1007/1207 посадові особи Укртрансінспекції під час здійснення габаритно-вагового контролю: видають довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю; складають акт про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних або вагових параметрів та визначають суму плати за проїзд за формулою розрахунку відповідно до пунктів 30 - 31 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю; у разі невиконання водієм транспортного засобу вимог посадових осіб Укртрансінспекції щодо зупинки транспортного засобу для проведення габаритно-вагового контролю повідомляють про це працівників відповідних підрозділів МВС; у разі відмови водія транспортного засобу від проходження габаритно-вагового контролю складають акт про відмову водія від проходження габаритно-вагового контролю; реєструють транспортні засоби, щодо яких здійснювався габаритно-ваговий контроль і параметри яких перевищують нормативні, у журналі обліку великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів.

Згідно п. 2.4-2 ПДР у разі виявлення під час здійснення габаритно-вагового контролю невідповідності фактичних вагових та/або габаритних параметрів установленим нормам і правилам рух такого транспортного засобу та/або причепу забороняється до отримання в установленому порядку дозволу на проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, про що складається відповідний акт.

Згідно з пп.5-1 п.2 Порядку № 879 документальний габаритно-ваговий контроль - визначення загальної маси транспортного засобу шляхом додавання власної маси транспортного засобу та маси вантажу.

Відповідно до п.6 Порядку № 879 габаритно-ваговий контроль, крім документального, здійснюється виключно в пунктах габаритно-вагового контролю посадовими особами та/або працівниками відповідних органів.

Вирішуючи спір, суд враховує, що маса без навантаження транспортного засобу Mercedes -Benz, д/н НОМЕР_1, складає 7162 кг відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3, маса без навантаження напівпричепу ВАРЗ д/н НОМЕР_2, складає 7500 кг відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4.

Зі змісту акту проведення перевірки № 095343 від 03.10.2018 вбачається, що до перевірки водієм ОСОБА_3 було надано накладу № 12224 від 03.10.2018, згідно якої вага вантажу (щебінь 10-20) дорівнювала 34,960 т., ціна без ПДВ 243,30 грн., на загальну суму 10206,92 грн. (ПДВ 1701,15 грн.).

Таким чином, в результаті документального габаритно-вагового контролю перевіркою встановлено перевищення вагових обмежень, так як повна маса транспортного засобу Mercedes -Benz, д/н НОМЕР_1, склала 49,622 т (7,162 т + 7,500 т + 34,960 т), тобто перевищувала максимальну дозволену вагу для такого типу транспортного засобу.

При цьому суд критично оцінює додану до матеріалів позову товарно-транспортну накладну № 25601 від 03.10.2018, в якій відображено суттєво менша кількість вантажу (щебеню 10-20), оскільки належним доказом у спірних правовідносинах є саме накладна, яку мав при перевезенні 03.10.2018 вантажу водій транспортного засобу Mercedes - Benz, д/н НОМЕР_1 ОСОБА_3, та яку останній пред'явив для документального габаритно-вагового контролю.

При цьому належність доказу означає встановлення інформації (фактичних даних), які визначають предмет доказування. Зміст фактичних даних повинен відповідати їх формі, а саме документально підтверджувати певні обставини, на які посилається сторона, тобто мати ознаку допустимості, що виключає суперечливість поєднання змісту та форми доказу. Останній критерій є обов'язковою ознакою для правової придатності доказу та його достовірності, що, в свою чергу, визначає якісну оцінку вже наявного доказу як належного та допустимого, тобто дозволяє перевірити його правдоподібність та відповідність реальній дійсності у співвідношенні з іншими засобами доказування.

Статтею 1 Закону України від 16.07.1999 № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до ст.9 Закону № 996-XIV первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції; одиницю виміру господарської операції, посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис, аналог власноручного підпису або підпис, прирівняний до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Ведення зазначених документів передбачено Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88.

Накладна - документ, що використовується при передачі товарно-матеріальних цінностей від однієї особи іншій. Є декілька видів накладних, наприклад, видаткова накладна, товарно-транспортна накладна, тощо. Видаткова накладна фіксує факт отримання/передачі товарів або послуг і по суті завершує купівлю-продажу між продавцем і покупцем. Видаткова накладна може бути замінена актом здачі-приймання. Товарно-транспортна накладна використовується, якщо в процесі купівлі-продажу бере участь транспортна (експедиторська) компанія, що займається перевезенням товару від продавця до покупця. Видаткова накладна є документом первинного обліку.

Будь-яких пояснень з приводу відображення в акті перевірки № 095343 від 03.10.2018 накладної № 12224 від 03.10.2018 щодо перевезення вантажу (щебінь 10-20) вагою 34,960 т, яка є документом первинного обліку, позивач не надав та не довів недостовірності зазначеної інформації.

В спірних правовідносинах вирішальне значення мають показники, які покладені в основу притягнення позивача до відповідальності, їх належність та обґрунтованість. Відтак, суд вважає відображені в акті перевірки відомості достовірними, а самі матеріали перевірки та в першу чергу документ первинного обліку - видаткову накладну № 12224 від 03.10.2018 - прийнятними доказами, які відповідають ознакам належності та допустимості, а тому є належним засобом доказування. При цьому суд враховує відсутність пояснень водія ОСОБА_3 під час складання матеріалів перевірки, ненадання водієм ТТН від 03.10.2018 № 25601 до перевірки.

Не заслуговують на увагу також твердження позивача про відсутність зважування транспортного засобу на стаціонарних або переносних вагах, оскільки за обставин справи порушення було виявлено в результаті документального габаритно-вагового контролю, який визначає загальну масу транспортного засобу шляхом додавання власної маси транспортного засобу та маси вантажу. Такий контроль в силу п.6 Порядку № 879 не повинен здійснюється в пунктах габаритно-вагового контролю та не потребує складання документу про зважування, оскільки за змістом є результатом аналізу офіційних даних, що відображені в свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу та товаросупровідних документах, відомості в яких презюмуються як фактичні та об'єктивні.

Отже саме за результатами точного габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається відповідна довідка результатів здійснення контролю із зазначенням часу і місця його проведення, а на запит водія - міжнародний сертифікат зважування вантажних транспортних засобів, якщо пункт габаритно-вагового контролю уповноважений видавати такі сертифікати. Втім, за обставин справи точний габаритно-ваговий контроль не здійснювався.

Враховую викладене, транспортний засіб позивача відповідно до діючих норм перевищував визначені нормативно вагові параметри для транспортних засобів.

Згідно з ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Вирішуючи спір, суд також враховує, що орган влади зобов'язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

Принцип рівності сторін у процесі є одним з елементів більш широкого поняття справедливого судового розгляду, яке також включає фундаментальний принцип змагальності процесу (Ruiz-Mateos v. Spain, рішення від 23 червня 1993 р., серія A, N 262, с. 25, § 63).

Принцип рівності сторін у процесі є лише одним з елементів більш широкого поняття справедливого судового розгляду, яке також включає фундаментальний принцип змагальності процесу (див. Ruiz-Mateos v. Spain, рішення від 23 червня 1993 р., серія A, N 262, с. 25, § 63). Більш того, принцип рівності сторін у процесі - у розумінні "справедливого балансу" між сторонами - вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (див. Dombo Beheer B. V. v. the Netherlands, рішення від 27 жовтня 1993 р., серія A, N 274, с. 19, § 33 та Ankerl v. Switzerland, рішення від 23 жовтня 1996 р., Reports 1996-V, стор. 1567-68, § 38). Принцип змагальності процесу означає, що кожній стороні повинна бути надана можливість ознайомитися з усіма доказами та зауваженнями, наданими іншою стороною, і відповісти на них (див. рішення у справі Ruiz-Mateos, наведене вище, с. 25, § 63).

За обставин справи, позивачем не наведено обґрунтованих доводів проти оскаржуваної постанови, які б доводили неправомірність притягнення ТОВ «Автотранслайн» до відповідальності у вигляді адміністративно-господарського штрафу. Натомість, відповідачами з посиланням на належні та допустимі докази, приписи чинного законодавства доведено допущення ТОВ «Автотранслайн» порушень вимог законодавства та обґрунтованість подальшого притягнення його до відповідальності оскаржуваною постановою про накладення адміністративно-господарського штрафу.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

На підставі встановлених судом фактів, суд приходить до висновку про те, що винесенні оскаржуваної постанови відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, пропорційно, своєчасно та з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Отже суд приходить до висновку про те, що заявлені в даному адміністративному позові позовні вимоги до задоволення не підлягають, оскільки є безпідставними та не ґрунтуються на приписах законодавства, що регулює спірні правовідносини.

Судові витрати розподілити за правилами ст.139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 139, 242-246, 262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Автотранслайн» (м. Одеса, вул. Генуезька, 1а; ) до Державної служби України з безпеки на транспорті (01135, м. Київ, пр. Перемоги, 14; ), Управління Укртрансбезпеки в Одеській області (65045, м. Одеса, вул. Успенська, 4), Управління Укртрансбезпеки у Кіровоградській області (25031, м. Кропивницький, вул. Автолюбителів, 2) про скасування постанови відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.255 КАС України.

Рішення може бути оскаржене до П'ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя І.В. Завальнюк

.