Справа № 420/6335/18
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2019-05-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н ЕМ У К Р А Ї Н И

02 травня 2019 р.м.ОдесаСправа № 420/6335/18
Головуючий в 1 інстанції: Білостоцький О. В.

П'ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Осіпова Ю.В.,

суддів - Бойка А.В., Шевчук О.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Ігоніна В.К. на ухвалу судді Одеського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2018 року про повернення адміністративного позову ОСОБА_1 до Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

05.12.2018 року представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Ігонін В.К. звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Міністерства регіонального розвитку, будівництва та ЖКГ України, в якому просив суд визнати протиправними дії відповідача щодо ненадання відповіді на інформаційний запит ОСОБА_1 від 15.11.2018р. та зобов'язати відповідача у 5-денний строк надати на цей запит мотивовану відповідь відповідно до постановлених питань та у той же строк подати до суду звіт про виконання судового рішення.

Ухвалою судді Одеського окружного адміністративного суду від 07.12.2018 року позовну заяву ОСОБА_1 - повернуто позивачу.

Не погоджуючись з вищезазначеною ухвалою судді суду 1-ї інстанції представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Ігонін В.К. 11.12.2018 року подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати вказану вище ухвалу судді Одеського окружного адміністративного суду від 07.12.2018 року та направити справу до суду першої інстанції для продовження її розгляду по суті.

Згідно приписів п.п.1,2 ч.1 ст.311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю та/або неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

А відповідно до змісту вимог абз.1 ч.2 ст.312 КАС України, апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в п.п.3,5-7,11,14,26 ч.1 ст.294 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Так, постановляючи 07.12.2018 року ухвалу про повернення даного позову суддя окружного суду виходив з того, що представником позивача, окрім ксерокопії нотаріальної довіреності, не додано до позовної заяви належним чином засвідченого документа, що посвідчує його повноваження, як представника, що, в свою чергу, викликає сумнів в його адміністративній процесуальній дієздатності.

Проте, колегія суддів, уважно дослідивши матеріали справи, не може погодитись з такими висновками судді суду 1-ї інстанції, з огляду на наступне.

Так, з матеріалів справи вбачається, що позовну заяву від імені позивача - інваліда 2-ї групи ОСОБА_1 фактично подано та підписано її представником за нотаріально посвідченою довіреністю - адвокатом Ігоніним В.К. На підтвердження своїх повноважень вказаним представником позивача до позовної заяви додано ксерокопію довіреності від 10.01.2018р. (реєстр. №66), відповідність якої оригіналу засвідчено власноручним підписом самого представника із зазначенням дати такого засвідчення (а.с.7).

Як слідує з приписів ч.1 ст.59 КАС України, повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені такими документами: довіреністю фізичної або юридичної особи; свідоцтвом про народження дитини або рішенням про призначення опікуном, піклувальником чи охоронцем спадкового майна.

А згідно із ч.2 ст.59 КАС України, довіреність фізичної особи повинна бути посвідчена нотаріально або, у визначених законом випадках, іншою особою.

Як визначено ч.5 ст.94 КАС України, учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Приписами ч.1 ст.161 КАС України передбачено, що до позовної заяви додаються її копії, а також копії доданих до позовної заяви документів відповідно до кількості учасників справи, крім випадків, визначених частиною 2 цієї статті.

Так, як встановлено судовою колегією з матеріалів справи та вже зазначалося вище, представником позивача - адвокатом Ігоніним В.К., у відповідності до вимог ч.5 ст.94 та ч.1 ст.161 КАС України, до даного адміністративного позову було додано копію нотаріально посвідченої довіреності від 10.01.2018р. (реєстр. №66), копію свідоцтва про зміну імені, копію довідки МСЕК серії 12ААА №301568 про наявність у позивача 2-ї групи інвалідності та копію пенсійного посвідчення НОМЕР_1 та запит на інформацію від 15.11.2018р., які, в свою чергу, були засвідчені його ж підписом із зазначенням дати такого засвідчення - 05.12.2018р.

При цьому, слід звернути увагу на те, що положеннями статті 161 КАС України не передбачено обов'язку додавати до позовної заяви оригінал довіреності чи нотаріально засвідчену його копію.

Проте, незважаючи на вказані вище обставини, суддя окружного суду належним чином їх не врахував та 07.12.2018 року постановив ухвалу про повернення даного адміністративного позову позивачу (інваліду 2-ї групи) виключно з підстав не надання представником позивача до позовної заяви належним чином засвідченого документа, що посвідчує його повноваження.

Окрім того, одночасно також слід зазначити й про те, що відповідність копії довіреності (як і інших копій письмових доказів) оригіналу може бути перевірена суддею суду 1-ї інстанції під час підготовчого судового засідання.

Також, колегія суддів з цього спірного питання вважає за необхідне вказати, що для повернення позовної заяви, її недоліки повинні бути такими, що взагалі перешкоджають суду вирішити питання про відкриття провадження у адміністративній справі та виконати обов'язок з повідомлення про це осіб, які беруть участь у справі. Суд не повинен тлумачити положення статті у такий спосіб, щоб створювати штучні перешкоді для доступу для правосуддя в адміністративній справі.

До того ж, при прийнятті остаточного рішення по даній апеляційній скарзі, судова колегія вважає за необхідне зазначити й про те, що відповідно до ч.1 статті 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року (ратифікована 11.09.1997р.), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним та безстороннім судом, встановленим законом - тобто право на доступ до суду.

Так, у справі Delcourt v. Belgium Європейський суд зазначив, що "у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції (Європейська конвенція про захист прав людини і основних свобод 1950р., ратифікована Законом України від 17.07.97р. №475/97), право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення". У справі «Bellet v. Frаnсе» Суд зазначив, що «стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».

Отже, як свідчить позиція ЕСПЛ у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Таким чином, на підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку про те, що оскаржувана ухвала судді окружного суду від 07.12.2018р. про повернення позову є необґрунтованою та передчасною, а тому, відповідно, підлягає скасуванню.

Відповідно до ст.320 КАС України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Отже, на підставі вищезазначеного, судова колегія дійшла висновку про порушення суддею окружного суду при прийнятті оскаржуваної ухвали норм процесуального права, а тому, відповідно до ст.320 КАС України, дане судове рішення (ухвала) підлягає скасуванню, а матеріали справи - направленню до того ж суду для вирішення питання про відкриття провадження, тобто для продовження розгляду по суті.

Керуючись ст.ст.171, 311, 312, 320, 321, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу судді Одеського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2018 року - скасувати та направити дану справу №420/6335/18 до суду 1-ї інстанції - для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови виготовлено 02.05.2019р.

Головуючий у справі

суддя-доповідач: Ю.В. Осіпов

Судді: А.В. Бойко

О.А. Шевчук