Справа № 200/3441/19-а
Суддя: Чекменьов Г.А.
Дата ухвалення: 2019-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 квітня 2019 р. Справа№200/3441/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Чекменьова Г.А.,

за участю:

секретаря Прокопчук Я.М.,

представника позивача Нівєдова Д.В.,

представника відповідача-2

УДКС України у м. Краматорську Бударіної О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Бахмутсько-Лиманського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (84511, Донецька обл., м. Бахмут, вул. Миру, 35 ) до Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, (84301, Донецька обл., м. Краматорськ, вул. Ярослава Мудрого, 39/3, ), Управління Державної казначейської служби України у м. Краматорську Донецької області (84313, Донецька обл., м. Краматорськ, пр-т Миру, 7-а, ) про визнання бездіяльності протиправною, стягнення грошових коштів у розмірі 12 800 грн.,

В С Т А Н О В И В:

Позивач - Бахмутсько-Лиманське об'єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області звернулось до суду з позовною заявою до Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, Управління Державної казначейської служби України у м. Краматорську Донецької області про визнання бездіяльності протиправною, стягнення грошових коштів у розмірі 12 800 грн.

З урахуванням уточнення позовних вимог (а.с.72-77) в обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що раніше позивач звертався до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про скасування постанови від 25.04.2017 року ВП №53667975 про стягнення виконавчого збору у розмірі 12 800,00 грн., постанови від 25.04.2017 року ВП №53667975 про стягнення витрат виконавчого провадження у сумі 155,50 грн. та зобов'язання повернути на рахунок позивача безпідставно стягнуті суми у розмірі 13 006,50 грн. та у розмірі 51 грн.

Позивач зазначив, що постановою Донецького окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2017 року по справі №805/3133/17-а, залишеною без змін судами апеляційної та касаційної інстанції, позов задоволено частково - скасовано постанову ВПВР УДВС Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 25 квітня 2017 року ВП № 53667975 про стягнення виконавчого збору в розмірі 12 800 грн. В частині зобов'язання повернути на рахунок Управління безпідставно стягнуту суму 13 006,50 грн., у тому числі виконавчий збір у розмірі 12 800,00 грн., відмовлено з мотивів відсутності правових підстав втручатись в дискреційні повноваження державного органу.

На виконання вказаної постанови суду ВПВР листом від 26.03.2018 року №2548 направив на адресу позивача копію постанови від 30.11.2017 року ВП №53667975 про скасування процесуального документу, а саме - постанови про стягнення виконавчого збору від 25.04.2017 року у сумі 12 800,00 грн.

Проте, в подальшому, незважаючи на неодноразові звернення позивача до органів державної виконавчої служби та Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, питання про повернення необґрунтовано стягнутої суми виконавчого збору не вирішено, грошові кошти у сумі 12 800,00 грн. на рахунок УПФУ не повернуті.

Позивач вважає, що оскільки УПФУ намагалось тривалий час в досудовому порядку вирішити питання повернення безпідставно стягнутих ВПВР коштів у вигляді виконавчого збору у розмірі 12 800,00 грн., має місце протиправна бездіяльність з боку відповідача, яка завдала шкоду бюджету ПФУ, відтак, наявний повний склад правопорушення, з яким законодавство пов'язує відшкодування шкоди.

З наведених підстав позивач просив визнати протиправною бездіяльність Головного територіального управління юстиції у Донецькій області в особі Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби та стягнути з Державного бюджету України на користь Бахмутсько-Лиманського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області грошові кошти у розмірі 12 800,00 грн.

Представник позивача в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, просив задовольнити позов у повному обсязі.

Відповідач-1 - Головне територіальне управління юстиції у Донецькій області представника до суду не направило, просило розглянути справу за його відсутності, надіслало до суду відзив, в якому заперечило проти позову.

У відзиві на позовну заяву відповідач-1 зазначив, що 29.03.2017 до ВПВР УДВС Головного територіального управління юстиції у Донецькій області надійшла заява про відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання виконавчого листа № 219/9825/16-а від 13.03.2017 року, виданого Донецьким апеляційним адміністративним судом, про зобов'язання Бахмутського об'єднаного управління Пенсійного Фонду України в Донецькій області поновити виплату пенсії ОСОБА_3 з 01.03.2016 року та перерахувати (виплачувати) пенсію з 01.03.2016 року.

30.03.2017 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та направлено сторонам. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому законом. 25.04.2017 року державним виконавцем винесено та направлено позивачу постанову про стягнення виконавчого збору, та направлена вимога державного виконавця, у якій зазначено виконати зазначене рішення суду в строк до 08.05.2017 року.

31.05.2017 року на адресу відділу надійшов лист від Бахмутського об'єднаного управління пенсійного фонду України Донецької області щодо виконання виконавчого листа № 219/9825/16-а. Листом повідомлено, що пенсію стягувачу згідно рішення суду нараховано та виплачено. 30.08.2017 року виконавчий збір та витрати виконавчого провадження були стягнуті у повному обсязі.

Відповідач-1 вважає, що підстави для повернення виконавчого збору у розмірі 12800,00 грн. у ВПВР УДВС ГТУЮ у Донецькій області відсутні у зв'язку з тим, що постановою Донецького окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2017 року по справі № 805/3133/17-а у задоволенні даної частини вимог Бахмутського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області було відмовлено. Отже, з даним питанням позивач вже звертався до суду раніше та рішенням від 03 жовтня 2017 року по справі № 805/3133/17-а йому було відмовлено у задоволені вищезазначеною вимоги.

Крім того зазначив, що стягнені кошти (виконавчий збір в розмірі 12800,00 грн.) перераховані до Державного бюджету України. ВПВР УДВС Головного територіального управління у Донецькій області не є розпорядником бюджетних коштів, а тому повернення виконавчого збору не є можливим.

З наведених підстав відповідач-1 просив відмовити у задоволенні позову.

Відповідач-2 - Управління Державної казначейської служби України у м. Краматорську Донецької області направив до суду письмовий відзив на позовну заяву (а.с.56-59). В судовому засіданні представник відповідача-2 проти позову заперечила, зазначила, що Управління ДКСУ у м. Краматорську Донецької області жодних рішень, дій чи бездіяльності у відношенні до позивача не приймало та не застосовувало.

Виконавчий збір у сумі 12800,00 грн., позивачем було сплачено на депозитний рахунок Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області в межах виконавчого провадження № 53667975. Вказаний рахунок безпосередньо Управлінню ДКСУ у м. Краматорську Донецької області як юридичній особі, а також Державному бюджету України не належить, а лише обслуговується, на вказаному рахунку обліковуються кошти виконавчого збору тощо. Платником до бюджету вказаної суми коштів в розмірі 12800,00 грн. в даному випадку є не Управління ПФУ, а безпосередньо Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області.

У разі повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, платежів, контроль за справлянням яких покладено на відповідні органи, подання подається до відповідного органу Казначейства за встановленою формою. Отже, існує певний досудовий порядок повернення помилково зарахованих до бюджету коштів, який в даному випадку дотримано не було. Платник спірних коштів - ВПВР УДВС Головного територіального управління юстиції у Донецькій області із вищевказаними документами до УДКС України у м. Краматорську Донецької області з метою повернення надміру сплаченої до бюджету суми коштів в розмірі 12800,00 гри, не звертався. З наведених підстав відповідач-2 просив у задоволенні позову про стягнення грошових коштів з Державного бюджету відмовити.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини.

31.08.2017 року Бахмутське об'єднане управління Пенсійного фонду України звернулось до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про скасування постанови від 25.04.2017 року за виконавчим провадженням №53667975 про стягнення виконавчого збору у розмірі 12 800,00 грн., постанови від 25.04.2017 року за ВП №53667975 про стягнення витрат виконавчого провадження у сумі 155,50 грн., та зобов'язання повернути на рахунок позивача безпідставно стягнуті суми у розмірі 13 006,50 грн. та у розмірі 51 грн.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2017 року по справі №805/3133/17-а частково задоволено позов Бахмутського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області до Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, скасовано постанову Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 25 квітня 2017 року ВП № 53667975 про стягнення виконавчого збору в розмірі 12 800 грн.

В частині зобов'язання повернути на рахунок Управління безпідставно стягнуту суму 13 006,50 грн., у тому числі виконавчий збір у розмірі 12 800,00 грн., було відмовлено з мотивів відсутності правових підстав втручатись в дискреційні повноваження державного органу (а.с.101-107).

Ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 22 листопада 2017 року та постановою Верховного Суду від 08 листопада 2018 року, провадження № К/9901/5131/17, постанова Донецького окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2017 року по справі №805/3133/17-а залишена без змін (а.с.108-109, 9-12).

03.03.2018 року Бахмутським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області (далі - УПФУ) направлено запит від №3722/09 до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області (далі - ВПВР) про добровільне виконання зазначеної постанова суду (а.с.13).

ВПВР листом від 26.03.2018 року №2548 направив на адресу УПФУ копію постанови від 30.11.2017 ВП №53667975 про скасування процесуального документу, а саме постанови про стягнення виконавчого збору від 25.04.2017 у сумі 12 800,00 грн. (а.с.14-15).

Враховуючи скасування постанови про стягнення виконавчого збору, УПФУ звернулось до начальника ВПВР з проханням повернути виконавчий збір у сумі 12 800, грн. (листи від 05.04.2018 року №5581/09, від 25.04.2018 року №6644/09)(а.с.16, 17).

Листом від 02.05.2018 року за №3636 ВПВР повідомило, що вимоги УПФУ є необґрунтованими та про відкриття касаційного провадження у справі №805/3133/17-а (а.с.22).

Листом від 15.05.2018 року № 7610/09 УПФУ зверталося до директора Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України з проханням посприяти у вирішенні питання повернення безпідставно стягнутого виконавчого збору, задля недопущення його подальшого розв'язання у судовому порядку, який Департаментом державної виконавчої служби направив до Головного територіального управління юстиції у Донецькій області за належністю для розгляду в межах компетенції (а.с.19-20).

11.06.2018 року листом за №2-4-1228 начальник управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції повідомив про необґрунтованість вимог УПФУ (а.с.23-24).

На виконання постанови Кабінету Міністрів України від 08 листопада 2017 року № 821, наказу Пенсійного фонду України від 14 листопада 2017 року №228 Бахмутське об'єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області та управління Пенсійного фонду України в м. Красний Лиман Донецької області 01.06.2018 року реорганізовані шляхом злиття в Бахмутсько-Лиманське об'єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області, , юридична адреса: Донецька область, м. Бахмут, вул. Миру, 35, яке є правонаступником усіх прав та обов'язків Бахмутського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області.

Вказані фактичні обставини сторонами не заперечуються.

З урахуванням встановлених у справі обставин, надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд дійшов таких висновків.

Стосовно права позивача на звернення до адміністративного суду з цим позовом та дотримання строку такого звернення суд зазначає, що статтею 122 КАС України передбачено:

1. Позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

2. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для звернення до адміністративного суду суб'єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб'єкту владних повноважень право на пред'явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб'єкта владних повноважень.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця визначені статтею 287 КАС України, яка містить такі приписи

1. Учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

2. Позовну заяву може бути подано до суду:

1) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів;

2) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

3. Відповідачем у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби є відповідний орган державної виконавчої служби, а у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності приватного виконавця - приватний виконавець.

Водночас, частиною 5 статті 21 КАС України встановлено, що вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб'єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Отже, позивач, як учасник виконавчого провадження ВП №53667975, звернувся до суду з позовом до Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, що передбачено процесуальним законом.

Водночас, відповідно до частини 5 статті 21 КАС України позивач об'єднав вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправною бездіяльністю суб'єкта владних повноважень з вимогою вирішити публічно-правовий спір, шляхом визнання наявності такої бездіяльності протиправною.

Тому суд враховує, що питання відшкодування шкоди врегульоване цивільним законодавством, яке містить поняття позовної давності як строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст. 256 ЦК України). Згідно з нормою статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Оскільки Кодекс адміністративного судочинства України не містить спеціальної норми, яка встановлює строк звернення до адміністративного суду з позовами про відшкодування шкоди у випадках, передбачених частиною 5 статті 21 цього Кодексу, суд дійшов висновку про можливість застосування такого строку відповідно до норм ЦК України, яким безпосередньо врегульовані питання відшкодування майнової шкоди.

Вказаний висновок ґрунтується також на нормах спеціальної статті 122 КАС України, яка прямо передбачає можливість встановлення строків звернення до адміністративного суду іншими законами.

Крім зазначеного, після того, як позивач дізнався про порушене право, він скористався правом звернення до адміністративного суду у справі №805/3133/17-а з немайновими вимогами зобов'язального характеру. Проте, незважаючи на вжиті позивачем заходи, в тому числі звернення до суду, до цього часу його права та інтереси не поновлені.

При цьому суд додатково враховує неможливість захисту прав позивача в порядку іншого судочинства через характер спірних відносин, суб'єктний склад сторін та пов'язаність вимог про відшкодування шкоди з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Тому у разі застосування у цій справі строку, встановленого статтею 287 КАС України, можливість позивача на звернення до суду з майновими вимогами був би значно обмежений, порівняно з нормою статті 257 ЦК України, що суперечить завданням та основним засадам адміністративного судочинства, закріпленим у статті 2 КАС України.

Позивач звернувся до суду з цим позовом 06 березня 2019 року із заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду (а.с.32-33) та мотивує заявлений позов бездіяльністю відповідача після набрання законної сили постановою Донецького окружного адміністративного суду по справі №805/3133/17-а, що відбулося 22 листопада 2017 року.

З вищенаведених підстав, враховуючи, що предметом позову є майнові вимоги про відшкодування заподіяної шкоди, суд дійшов висновку, що строк звернення позивача до адміністративного суду з цим позовом не є пропущеним.

Розглядаючи справу по суті заявлених позовних вимог суд зауважує, що відповідно до частини 4 статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2017 року у справі №805/3133/17-а встановлені такі фактичні обставини та відповідні їм висновки:

«30.08.2017 року на підставі платіжного доручення від 29.08.2017 року за №53667975 виконавчий збір та витрати виконавчого провадження в загальному розмірі 13006,50 грн. були стягнуті державним виконавцем з позивача у повному обсязі.

<…>

Суд дійшов висновку, що відповідачем не було дотримано пропорційності та необхідного балансу між несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи, які виразились у стягненні з фонду суми витрат в розмірі 12800 грн., і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), а саме, перерахунок пенсії за рішенням суду в загальному розмірі 36659,25 грн., у зв'язку з чим постанова Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного Територіального управління юстиції у Донецькій області від 25.04.2017 року за ВП №53667975 про стягнення виконавчого збору в розмірі 12 800 грн., підлягає скасуванню.

<…>

Що стосується позовних вимог про зобов'язання відповідача повернути на рахунок фонду №85, безпідставно стягнуту суму у розмірі 13 006,50 грн. платіжним дорученням за №53667975 від 29.08.2017 року з призначенням платежу: стягнення боргу згідно постанови про стягнення виконавчого збору №53667975 від 25.04.2017 року у сумі 12800 грн., постанови про стягнення з боржника витрат, суд вказує, що вжиття передбачених Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчинення виконавчих дій покладено діючим законодавством на державного виконавця. За своєю правовою природою, відповідно до норм чинного законодавства, діяльність виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб є дискреційними повноваженнями та виключною компетенцією уповноваженого органу.

<…>

Під дискреційними повноваженнями суд розуміє сукупність прав та обов'язків, закріплених у встановленому законодавством порядку за відділом примусового виконання рішень (державним виконавцем), які він застосовує на власний розсуд. Наділивши державний орган дискреційними повноваженнями, законодавець надав відповідному органу держави певну свободу розсуду при прийнятті управлінського рішення.

Право на стягнення/повернення коштів під час примусового виконання рішень суду є дискреційним повноваженням органу (державного виконавця), а тому задоволення позовної вимоги про зобов'язання відповідача повернути на рахунок фонду №85, безпідставно стягнутої суми у розмірі 13 006, 50 грн., є формою втручання в дискреційні повноваження державного органу».

Наведеним судовим рішенням, яке набрало законної сили, встановлений факт стягнення з позивача на підставі платіжного доручення від 29.08.2017 року за №53667975 виконавчого збору та витрат виконавчого провадження в загальному розмірі 13006,50 грн. Також, вказаним судовим рішенням скасована постанова Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного Територіального управління юстиції у Донецькій області від 25.04.2017 року за ВП №53667975 про стягнення виконавчого збору в розмірі 12 800 грн.

Таким чином, у справі №805/3133/17-а судом розглянуті вимоги про скасування постанови про стягнення виконавчого збору та зобов'язання відповідача повернути стягнуті кошти. Натомість, у цій справі № 200/3441/19-а заявлені вимоги про визнання протиправною бездіяльності відповідача та відшкодування шкоди, заподіяної такою бездіяльністю. З наведених підстав суд відхиляє посилання відповідача-1 на тотожність позовних вимог у справі №805/3133/17-а та у цій справі № 200/3441/19-а.

Також суд вважає необґрунтованими посилання відповідача-1 на те, що встановлена судом справі №805/3133/17-а наявність в нього дискреційних повноважень дозволяє ухилятися від поновлення порушених прав та інтересів позивача.

Оскільки судовим рішенням у справі №805/3133/17-а скасована постанова Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного Територіального управління юстиції у Донецькій області від 25.04.2017 року ВП №53667975 про стягнення виконавчого збору в розмірі 12 800 грн., з набранням законної сили вказаним судовим рішенням встановлена і відсутність правових підстав для такого стягнення.

Отже, зі змісту вказаного судового рішення випливає, що державний виконавець в межах наданих йому повноважень повинен був вжити заходів щодо усунення наслідків, спричинених власним неправомірним рішенням.

Процедура повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, а саме: податків, зборів, платежів та інших доходів бюджету, коштів від повернення до бюджетів бюджетних позичок тощо визначаються Порядком повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженим Наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 року № 787 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 25 вересня 2013 року за № 1650/24182.

У пункті 3 зазначеного порядку вказано, що повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету платежів у національній валюті здійснюється органами Державної казначейської служби України з відповідних бюджетних рахунків для зарахування надходжень, відкритих в органах Казначейства відповідно до законодавства, шляхом оформлення розрахункових документів.

Пунктом 5 Порядку визначено, що повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, платежів та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за ухвалою суду, яка набрана законної сили. <…>

Подання на повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів бюджетів (крім зборів та платежів, контроль за справлянням яких покладено на органи Державної фіскальної служби України) подається до відповідного органу Казначейства за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку.

Представником відповідача-2 в судовому засіданні підтверджено, що обов'язок повернення безпідставно зарахованих коштів виконавчого збору покладений на орган виконавчої служби, якому відкритий відповідний рахунок в органі Казначейства.

Тобто, законодавством передбачений порядок повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, платежів та інших доходів бюджетів, яке здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння цих надходжень.

Отже, наявність у державного виконавця дискреційних повноважень не звільняє його від обов'язку відновити права та інтереси позивача, порушені неправомірним рішенням (постановою про стягнення виконавчого збору). Але посадові особи відповідача-1 обмежилися лише скасуванням власної постанови про стягнення виконавчого збору від 25.04.2017 року ВП №53667975, яка вже на той час була скасована постановою Донецького окружного адміністративного суду у справі №805/3133/17-а.

Таким чином, матеріалами справи та поясненнями сторін підтверджується факт невикористання відповідачем-1 дискреційних повноважень з метою поновлення порушених прав позивача та свідоме ухилення від повернення безпідставно стягнутого з позивача виконавчого збору.

При цьому заперечення відповідача-1 проти позову стосуються лише його власного тлумачення належних йому прав та обов'язків, які не ґрунтуються на законі.

Зокрема, відповідач-1 вважає, що повернення коштів повинно відбуватися в порядку повороту виконання судового рішення, не враховуючи, що виконавчий збір був стягнутий не за судовим рішенням, а на підставі постанови державного виконавця, яка в подальшому судовим рішенням була скасована. Незважаючи на вказаний факт, відповідач-1 зазначає, що для повернення неправомірно стягнутого виконавчого збору необхідно ще скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, хоча на підставі останньої виконавчий збір не стягувався. Стосовно розподілу судових витрат у цій справі відповідач-1 вважає позивача суб'єктом владних повноважень, хоча у спірних правовідносинах саме він виступав таким суб'єктом.

За таких обставин свавільне тлумачення відповідачем-1 змісту остаточного судового рішення, яке має обов'язкову силу, призвело до завдання шкоди позивачу та звело нанівець сутність гарантованого законом права на судовий захист.

З урахуванням наведеного суд зазначає, що після набрання законної сили постановою Донецького окружного адміністративного суду у справі №805/3133/17-а (тобто, після 22 листопада 2017 року) з метою відновлення порушеного права позивача відповідач-1 повинен був вчинити активні дії, передбачені вищезазначеним Порядком повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів.

Таким чином, вказана бездіяльність відповідача-1 є протиправною, що свідчить про обґрунтованість заявленого позову.

Змістом пункту 4 частини 2 статті 245 КАС України встановлено, що у разі задоволення позову суд, зокрема, може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії.

Пунктом 6 частини 2 статті 245 КАС України закріплені повноваження суду щодо прийняття одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини, та стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Розглядаючи заявлені вимоги про відшкодування заподіяної шкоди суд враховує, що загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду встановлені у статті 1166 ЦК України, якою передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Судом при розгляді справи об'єктивно встановлено заподіяння шкоди позивачу в сумі 12 800 грн. шляхом протиправної бездіяльності відповідача-1, яка виразилася в ухиленні від вчинення дій щодо повернення безпідставно стягнутого виконавчого збору. Така бездіяльність на час розгляду цієї справи знаходиться в безпосередньому причинному зв'язку із заподіяною шкодою. Таким чином, у справі встановлений юридичний склад зобов'язання, передбаченого статтею 1166 ЦК України.

Вказані висновки відповідачем-1 жодним належним та допустимим доказом не спростовані.

За таких обставин позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльності відповідача-1 та стягнення суми заподіяної шкоди у розмірі 12 800 грн. підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до визначення термінів у статті 4 КАС України встановлено, що відповідачем є суб'єкт владних повноважень, а у випадках, визначених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача. В свою чергу, суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Через те, що в порядку частини 5 статті 21 КАС України у справі розглядаються вимоги про відшкодування майнової шкоди, суд враховує також норму частини 1 статті 2 ЦК України, якою передбачено, що учасниками цивільних відносин є фізичні особи та юридичні особи.

Відповідно до статті 80 ЦК України юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку. Юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у суді.

Тому при розгляді справи суд не застосовує норми статей 1173 та 1174 ЦК України, оскільки вказані статті передбачають випадки відшкодування державою шкоди, заподіяної незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування чи посадовою або службовою особою таких органів при здійсненні ними своїх повноважень, незалежно від їх вини.

У цій справі встановлено, що шкода завдана позивачу безпосередньо винною бездіяльністю відповідача-1, який є юридичною особою, отже має визначену законом правосуб'єктність і несе самостійну відповідальність за своїми зобов'язаннями, в тому числі, як заподіювач шкоди відповідно до статті 1166 ЦК України.

Вказаний висновок повністю відповідає змісту пункту 6 частини 2 статті 245 КАС України.

Відшкодування шкоди відповідачем-1 повинно бути здійснено через Управління Державної казначейської служби України у м. Краматорську Донецької області, який обслуговує відповідні рахунки. За таких обставин на відповідача-2 покладається обов'язок виконання судового рішення у цій справі, через що заявлений позов підлягає задоволенню повністю.

При цьому, оскільки позивач просив стягнути суму заподіяної шкоди з Державного бюджету, але така шкода підлягає стягненню з її безпосереднього заподіювача, суд враховує, що відповідно до пункту 4 частини 2 статті 245 КАС України до повноважень суду належить застосувати інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Задовольняючи позовні вимоги суд також враховує, що відповідач-1 не позбавлений можливості самостійно здійснити повернення з Державного бюджету безпідставно зарахованого виконавчого збору на власний депозитний рахунок відповідно до Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів.

Відповідно до статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Зважаючи на те, що позивачем за подання позову сплачено судовий збір у сумі 1921 грн., наведена сума підлягає стягненню з відповідача-1, за рахунок його бюджетних асигнувань

На підставі наведеного, керуючись статтями 2, 21, 139, 241-246, 255, 295, 297 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов Бахмутсько-Лиманського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (84511, Донецька обл., м. Бахмут, вул. Миру, 35, ) до Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, (84301, Донецька обл., м. Краматорськ, вул. Ярослава Мудрого, 39/3, ), Управління Державної казначейської служби України у м. Краматорську Донецької області (84313, Донецька обл., м. Краматорськ, пр-т Миру, 7-а, ) про визнання бездіяльності протиправною, стягнення грошових коштів у розмірі 12 800 грн. - задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Головного територіального управління юстиції у Донецькій області (84301, Донецька обл., м. Краматорськ, вул. Ярослава Мудрого, 39/3, ) в особі Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби щодо невжиття заходів для повернення безпідставно стягнутого виконавчого збору у виконавчому провадженні ВП №53667975 в сумі 12 800 гривень.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного територіального управління юстиції у Донецькій області (84301, Донецька обл., м. Краматорськ, вул. Ярослава Мудрого, 39/3, ) через Управління Державної казначейської служби України у м. Краматорську Донецької області на користь Бахмутсько-Лиманського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (84511, Донецька область, м. Бахмут, вул. Миру, 35, ) у відшкодування шкоди 12 800 (дванадцять тисяч вісімсот) гривень 00 копійок на рахунок 1068 в філії ДОУ AT «Ощадбанк», м. Краматорськ, МФО 335106.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, (84301, Донецька обл., м. Краматорськ, вул. Ярослава Мудрого, 39/3, ) на користь Бахмутсько-Лиманського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (84511, Донецька область, м. Бахмут, вул. Миру, 35, ) судовий збір у розмірі 1921 (одна тисяча дев'ятсот двадцять одна) гривня 00 копійок.

Вступна та резолютивна частина рішення виготовлена та проголошена 26 квітня 2019 року.

Рішення складено у повному обсязі 06 травня 2019 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Чекменьов Г.А.