Справа № 580/620/19
Суддя: С.М. Гарань
Дата ухвалення: 2019-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2019 року справа № 580/620/19

м. Черкаси

Суддя Черкаського окружного адміністративного суду Гарань С.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління МВС України в Черкаській області та МВС України про визнання протиправними та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Управління МВС України в Черкаській області, МВС України, в якому просить:

- визнати протиправними дії відповідачів щодо не призначення йому одноразової грошової допомоги у зв'язку із встановленням ІІІ групи інвалідності, яка пов'язана з виконанням службових обов'язків, у відповідності до Закону України "Про міліцію" № 565-ХІІ від 20.12.1990, в редакції Закону України "Про внесення змін до статті 23 Закону України "Про міліцію" щодо виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва працівника міліції" № 208-VIII від 13.02.2015;

- зобов'язати відповідачів здійснити нарахування та виплату одноразової грошової допомоги у зв'язку із встановленням ІІІ групи інвалідності, яка пов'язана з виконанням службових обов'язків, у відповідності до Закону України "Про міліцію" № 565-ХІІ від 20.12.1990, в редакції Закону України "Про внесення змін до статті 23 Закону України "Про міліцію" щодо виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва працівника міліції" № 208-VIII від 13.02.2015.

Обґрунтовуючи вимоги позивачем зазначено, що на його думку відповідачі протиправно відмовили йому у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №850 від 21.10.2015, що і стало підставою для звернення з відповідним позовом до суду.

Ухвалою судді від 25.02.2019 прийнято до розгляду дану позовну заяву, відкрито провадження у адміністративній справі та ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження.

Представник позивача до зали судового засідання 26.04.2019 прибув та підтримав вимоги позовної заяви в повному обсязі.

Представники відповідачів до зали судового засідання 26.04.2019 прибули (представник МВС України взяв участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції), проти задоволення позовних вимог заперечили з підстав викладених у відзивах на позовну заяву.

Представник Управління МВС України в Черкаській області зазначив, що позивач не має права на отримання одноразової грошової допомоги, оскільки відповідно до Закону України "Про міліцію" таке право мають лише особи, які проходили службу в підрозділах міліції. Проте, позивач проходив службу та був звільнений з державної пожежної частини з охорони ЧВО "Азот" у спеціальному званні "прапорщик внутрішньої служби". Отже, питання виплати грошової допомоги позивачу врегульоване Кодексом цивільного захисту та відповідним порядком.

Представник МВС України додатково наголосив, що згідно п.2 Порядку №850, днем виникнення права на отримання грошової допомоги є дата встановлення втрати працездатності, яка зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії, а оскільки ІІІ групу інвалідності позивачу було встановлено 29.05.2009, то виплата одноразової грошової допомоги повинна була б проводитись на підставі постанови КМУ від 12.05.2007 № 707, в разі наявності у позивача статусу працівника міліції.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що позивач з 25.02.1984 по 11.05.1994 проходив службу в органах внутрішніх справ.

Наказом Управління внутрішніх справ Черкаського облвиконкому від 25.02.1984 № 101 о/с, ОСОБА_1 було призначено пожежником 3-ї підпорядкованої воєнізованої пожежної частини по охороні Соснівського району м. Черкаси та присвоєно спеціальне звання - «старший сержант внутрішньої служби».

Перебуваючи на посаді пожежного ПВПЧ-3 позивач прийняв участь у заходах з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Наказом МВС України Управління внутрішніх справ Черкаської ОДА від 11.05.1997 позивач був звільнений з державної пожежної частини з охорони Черкаського виробничого об'єднання "Азот" у званні - «старший сержант внутрішньої служби».

Згідно з випискою до акта огляду МСЕК серії ЧЕР № 005710, позивачу внаслідок первинного огляду встановлено ІІІ групу інвалідності, загальне захворювання.

У відповідності до експертного висновку Центральної міжвідомчої експертної комісії № 43 від 02.03.2017, остання дійшла висновку, що захворювання позивача пов'язане з виконанням службових обов'язків під час ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Відповідно до виписки з акта огляду МСЕК серії 12 ААА № 541555, з 16.05.2017 позивачу встановлена ІІІ група інвалідності безтерміново, у зв'язку з наявністю захворювання пов'язаного з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

На звернення позивача щодо виплати йому одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням ІІІ групи інвалідності Управління МВС України в Черкаській області листом від 17.08.2018 № К-694 повідомив позивача про відсутність підстав для виплати одноразової грошової допомоги, оскільки позивач не відноситься до категорії працівників міліції у зв'язку з тим, що має спеціальне звання внутрішньої служби.

Вважаючи вищевказане рішення протиправним, позивач звернувся з відповідним позовом д осуду.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини шостої статті 23 Закону України "Про міліцію" від 20 грудня 1990 року № 565-XII (втратив чинність 7 листопада 2015 року) у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов'язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.

На виконання вказаної норми Закону України "Про міліцію" Кабінетом Міністрів України 21 жовтня 2015 року затверджено Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції № 850 (далі - Порядок № 850).

2 липня 2015 року прийнято Закон України "Про Національну поліцію", згідно з пунктом 15 Прикінцевих та перехідних положень якого право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію", зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію".

Згідно з пунктом 2 Порядку № 850, днем виникнення права на отримання грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Аналіз наведених норм законодавства, дає підстави для висновку, що за колишніми працівниками міліції, яким встановлено інвалідність внаслідок захворювання, що пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ, зберігається право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України "Про міліцію", виплата якої здійснюється відповідно до Порядку № 850.

Суд також наголошує, що ст.16 Закону України «Про пожежну безпеку», в редакції, що діяла станом на час проходження позивачем служби, передбачалось, що державна пожежна охорона формується на базі існуючих воєнізованої та професійної пожежної охорони органів внутрішніх справ України, входить до системи Міністерства внутрішніх справ України і здійснює державний пожежний нагляд. Державна пожежна охорона створюється в містах, інших населених пунктах, на промислових та інших об'єктах незалежно від форм власності у порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України. Державна пожежна охорона складається з підрозділів, апаратів управління та допоміжних служб, а також пожежно-технічних навчальних закладів і науково-дослідних установ Міністерства внутрішніх справ України.

Порядок та умови проходження служби в державній пожежній охороні регламентуються Положенням про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, затверджуваним Кабінетом Міністрів України (ч.1 ст.20 Закону України «Про пожежну безпеку»).

Так, матеріали справи свідчать про те, що позивачу встановлено інвалідність внаслідок захворювання, що пов'язане з проходженням ним служби саме в органах внутрішніх справ, а тому останній має право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України "Про міліцію", виплата якої здійснюється відповідно до Порядку № 850.

Суд бере до уваги, що Указом Президента України від 27.01.2003 №47/2003 "Про заходи щодо вдосконалення державного управління в сфері пожежної безпеки, захисту населення і територій від наслідків надзвичайних ситуацій" органи і підрозділи Державної пожежної охорони виведені зі складу МВС і переданні до складу МНС України, тобто в 2003 році, а позивач проходив службу в органах внутрішніх справ та був звільнений в 1997 році, а тому посада «старший сержант внутрішньої служби» була рівнозначною спеціальному званню «старший сержант міліції».

Крім того, у рішенні Конституційного суду України від 06.07.1999 №8- рп/99 у справі за конституційним поданням Міністерства внутрішніх справ України та міністерства фінансів України щодо офіційного тлумачення положень частини шостої статті 22 Закону України "Про міліцію" та частини сьомої статті 22 Закону України "Про пожежну безпеку" (справа щодо права на пільги) Конституційний суд зазначив, служба в міліції, державній пожежній охороні передбачає ряд специфічних вимог, які дістали своє відображення у законодавстві. Норми, що регулюють суспільні відносини у цих сферах, враховують екстремальні умови праці, пов'язані з постійним ризиком для життя і здоров'я, жорсткі вимоги до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватись наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових та економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Законом України "Про міліцію" не встановлено обмежень щодо виплати одноразової грошової допомоги, які передбачені пунктом 4 Порядку № 850.

Вказана норма Порядку № 850 не позбавляє позивача права на отримання одноразової грошової допомоги, а лише встановлює обмеження у розмірі проведення виплати нарахованої суми грошової допомоги в залежності від часу повторного встановлення інвалідності із втратою працездатності після первинного встановлення втрати працездатності. Так само цей пункт Порядку не містить жодних застережень щодо неможливості проведення виплати грошової допомоги у разі встановлення особі після спливу двохрічного терміну іншої групи інвалідності чи більшого відсотку втрати працездатності.

Вичерпний перелік випадків, за яких особі може бути відмовлено у призначенні грошової допомоги, визначено у п.14 Порядку № 850, і підстави, з якої виходив відповідач, вказана норма не містить.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 13 лютого 2018 року справа № 808/1866/16.

Посилання представника МВС України на те, що у позивача відсутнє право на отримання одноразової грошової допомоги у відповідності до Порядку № 850, оскільки останній пропустив строк на звернення з вимогою щодо виплати такої допомоги не береться судом до уваги, поза як, відмова у призначенні одноразової допомоги, що викладена в листі від 17.08.2018 № К-694 прийнята зовсім з інших підстав, і саме вони підлягають правовій оцінці судом в ході розгляду справи.

Суд зауважує, що п.7 Порядку № 850 визначено перелік документів, які подає за місцем служби працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності.

Відповідно до пункту 8 Порядку № 850 керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 Порядку, висновок щодо виплати грошової допомоги, а також у разі загибелі (смерті) працівника міліції: витяг з наказу про виключення загиблого (померлого) працівника міліції із списків особового складу; витяг з особової справи про склад сім'ї загиблого (померлого) працівника міліції.

МВС в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови (п. 9 вказаного Порядку № 850).

Оскільки в ході розгляду справи встановлено, що ліквідаційною комісією УМВС України в Черкаській області 25.06.2018 було підготовлено висновок про призначення позивачеві одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України «Про міліцію» та разом з документами передбаченими п.7 Порядку № 850 направлено його до МВС України для прийняття відповідного рішення, то суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення вимоги ОСОБА_1 про визнання протиправними дій УМВС України в Черкаській області щодо не призначення йому одноразової грошової допомоги у зв'язку із встановленням ІІІ групи інвалідності, яка пов'язана з виконанням службових обов'язків, у відповідності до Закону України "Про міліцію" № 565-ХІІ від 20.12.1990, в редакції Закону України "Про внесення змін до статті 23 Закону України "Про міліцію" щодо виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва працівника міліції" № 208-VIII від 13.02.2015, оскільки кінцеве рішення в даному випадку має прийняти саме МВС України.

Відповідно до ч.2 ст.9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Зі змісту вказаної норми можна зробити висновок, що при розгляді справи суд обмежений предметом та обсягом заявлених позовних вимог та не може застосовувати інший спосіб захисту ніж той, що зазначив позивач у позовній заяві. Водночас, суд може вийти за межі позовних вимог у випадку помилкового обрання особою неналежного способу захисту порушеного права, у цьому випадку можливо на підставі ч.2 ст.9 КАС України вийти за межі позовних вимог та застосувати той спосіб захисту порушеного права позивача, який відповідає фактичним обставинам справи і відновлює порушене право особи. Фактично, необхідною передумовою застосування ч.2 ст.9 КАС України є саме порушення прав позивача та необхідність захисту порушеного права шляхом його відновлення.

Крім того суд зауважує, що з приписів норм діючого права виходить неприпустимість підміни судом суб'єкта владних повноважень в реалізації відповідних управлінських функцій і вирішенні питань, віднесених до виключної компетенції такого суб'єкта. Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч.3 ст.2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за відповідними критеріями.

Згідно з Рекомендацією № R (80) 2 Комітету Ради Європи державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятою Комітетом Ради Європи 11.05.1980 року на 316-й нараді заступників міністрів, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. Отже, дискреційним є повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийнятті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) обрати один з кількох варіантів рішення.

Отже, дискреційним є повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийнятті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) обрати один з кількох варіантів рішення.

Відтак, вищевказана вимога позивача зобов'язати МВС України здійснити нарахування та виплату одноразової грошової допомоги у зв'язку із встановленням ІІІ групи інвалідності, яка пов'язана з виконанням службових обов'язків, у відповідності до Закону України "Про міліцію" № 565-ХІІ від 20.12.1990, в редакції Закону України "Про внесення змін до статті 23 Закону України "Про міліцію" щодо виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва працівника міліції" № 208-VIII від 13.02.2015, є формою втручання в дискреційні повноваження суб'єкта владних повноважень.

Разом з цим, суд акцентує увагу на тому, що судове рішення в адміністративній справі має гарантувати повний та всебічний захист порушеного суб'єктивного права особи.

Тому, з урахуванням тієї обставини, що в діях МВС України дійсно наявний факт порушення прав та інтересів позивача в частині призначення одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку № 850, а також беручи до уваги значимість даного рішення для позивача, суд вважає за необхідне обрати належний та правильний спосіб захисту порушеного права ОСОБА_1 шляхом:

- визнання протиправною відмови Міністерства внутрішніх справ України у призначенні позивачу одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 850 від 21.10.2015, у зв'язку з встановленням ІІІ групи інвалідності, яка пов'язана з виконанням службових обов'язків;

- зобов'язання УМВС України в Черкаській області повторно надіслати до Міністерства внутрішніх справ України документи для призначення позивачу одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 850 від 21.10.2015, у зв'язку з встановленням ІІІ групи інвалідності, яка пов'язана з виконанням службових обов'язків;

- зобов'язання МВС України повторно розглянути документи для призначення позивачу одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 850 від 21.10.2015 та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду у даній справі.

Згідно із ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому в силу положень ч. 2 ст. 77 вказаного кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідач не довів, що під час вчинення дій, з приводу яких подано позов, він діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, а тому вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та такими, що підлягають до часткового задоволення.

Керуючись статтями 6, 14, 242-245, 255, 295, 370 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити - частково.

Визнати протиправною відмову Міністерства внутрішніх справ України у призначенні ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_1) одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 850 від 21.10.2015, у зв'язку з встановленням ІІІ групи інвалідності, яка пов'язана з виконанням службових обов'язків.

Зобов'язати управління МВС України в Черкаській області повторно надіслати до Міністерства внутрішніх справ України документи для призначення ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_1) одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 850 від 21.10.2015, у зв'язку з встановленням ІІІ групи інвалідності, яка пов'язана з виконанням службових обов'язків.

Зобов'язати Міністерство внутрішніх справ України повторно розглянути питання про призначення ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_1) одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 850 від 21.10.2015, у зв'язку з встановленням ІІІ групи інвалідності, яка пов'язана з виконанням службових обов'язків та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду у даній справі.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Копію рішення надіслати учасникам справи.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.М. Гарань