Справа № 160/2736/19
Суддя: Віхрова Вікторія Станіславівна
Дата ухвалення: 2019-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 травня 2019 року Справа № 160/2736/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Віхрової В.С., розглянувши у місті Дніпрі в порядку письмового провадження адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -
26.03.2019 р. ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області (надалі - відповідач), в якій позивач просить:
визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком згідно заяви від 25.10.2018 р.;
В обґрунтування позовної заяви вказано, що відповідачем протиправно не зараховані періоди роботи до загального стажу для призначення пенсії в Дніпровському науково-дослідному інституті зв'язку з 24.10.1977 р. по 31.10.1994 р., в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Весна «Електроніка» з 21.03.1997 р. по 09.03.1998 р., проте зазначені періоди підтверджені записами в трудовій книжці та архівними довідками.
За результатами автоматизованого розподілу справ між суддями Дніпропетровського окружного адміністративного суду справа №160/2736/19 передана судді Віхровій В.С.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.03.2019 р. позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без виклику учасників справи.
Згідно з ч. 2 ст. 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.
Враховуючи положення ч.4 вказаної статі, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи № 160/2736/19 у спрощеному провадженні.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 261 КАС України відзив подається протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення відповідачу ухвали про відкриття провадження у справі. Позивач має право подати до суду відповідь на відзив, а відповідач - заперечення протягом строків, встановлених судом в ухвалі про відкриття провадження у справі.
Згідно з ч.ч. 5, 8 ст. 261 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
12.04.2019 р. через канцелярію Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до змісту якого відповідач заперечує проти адміністративного позову, оскільки у позивача відсутній необхідний стаж для призначення пенсії за віком, згідно наданих документів загальний стаж позивача становить 22 роки 10 місяців 10 днів. Період з 24.10.1977 р. по 31.10.1994 р. не зарахований у зв'язку із відсутністю печатки в записі після звільнення, період з 21.03.1997 р. по 09.03.1998 р. у зв'язку із виправленням дати у записі при звільненні, що порушує вимоги Інструкції про порядок ведення трудових книжок. У наданих архівних довідках відсутні підстави видачі довідок. Також відсутні дані про правонаступництво.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини.
Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Відповідно до п. 6 ст. 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.
Положенням ст. 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII (надалі - Закон № 1788-XII) встановлено, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.
Статтею 2 Закону № 1788-XII визначені види пенсій: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.
Судом встановлено, що 25.10.2018 р. ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 звернулась до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».
Листом відділу з питань призначення та перерахунку пенсій №2 управління застосування пенсійного законодавства ГУ ПФУ в Дніпропетровській області від 25.02.2019 р. №121/03.6-13 позивачу повідомлено, що до загального стажу не зараховані періоди роботи: з 24.10.1977 р. по 31.10.1994 р. - на підприємстві Дніпровський науково-дослідний інститут зв'язку, оскільки в записі після звільнення відсутня печатка, що порушує вимоги Інструкції про порядок ведення трудових книжок; з 21.03.1997 р. по 09.03.1998 р. - на підприємстві ТОВ «Весна «Електроніка», оскільки в записі при звільненні присутнє виправлення в даті, що порушує вимоги Інструкції про порядок ведення трудових книжок. У довідках №111 від 24.10.2018 р. та №126 від 06.12.2018 р. про періоди роботи (надані додатково 06.12.2018 р.) відсутні підстави видачі довідок, не зазначено згідно яких документів ТДВ «Концерн «Весна» зберігає документи та видає довідки по особовому складу звільнених працівників підприємств. Відсутні дані про правонаступництво. Тому управління немає можливості призначити пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», так як відсутній необхідний стаж роботи.
Таким чином, спірним в даному випадку є зарахування до загального стажу позивача періодів роботи з 24.10.1977 р. по 31.10.1994 р., з 21.03.1997 по 09.03.1998 р., що стало підставою для відмови у призначенні пенсії.
Розглядаючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.
Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Відповідно до п. 6 ст. 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.
Положенням ст. 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII (надалі - Закон № 1788-XII) встановлено, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.
Статтею 2 Закону № 1788-XII визначені види пенсій: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.
Звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію.
Процедура подання документів для оформлення пенсій визначається Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженим Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 р. № 22-1 (надалі - Порядок №22-1).
Відповідно до пункту 1.1 Порядку 22-1, заява про призначення пенсії непрацюючим особам, а також членам сім'ї у зв'язку з втратою годувальника подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, об'єднаного управління (далі - орган, що призначає пенсію) за місцем проживання (реєстрації).
Положеннями пунктів 4.1, 4.2, 4.3 Порядку 22-1 визначено, що орган, який призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 2).
Заяви осіб про призначення, перерахунок, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі реєстрації рішень органу, що призначає пенсію. Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі.
При прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі. 4) видає пам'ятку пенсіонеру (додаток 3), копія якої зберігається у пенсійній справі.
Не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.
Згідно ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років.
До досягнення віку, встановленого абзацами першим і другим цієї частини, право на пенсію за віком за наявності відповідного страхового стажу мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 58 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1959 року по 31 березня 1960 року.
Відповідно до ч.1 ст. 24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
До страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв'язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону.
Згідно записів у трудовий книжці серії НОМЕР_2 №№1-14 ОСОБА_1 працювала у Дніпропетровському радіозаводі (Дніпровському науково-дослідному інституті зв'язку) з 24.10.1977 р. по 31.10.1994 р.
Згідно записів у трудовий книжці серії НОМЕР_2 №№1-14 ОСОБА_1 працювала у ТОВ «Весна «Електроніка» з 21.03.1997 р. по 09.03.1998 р.
Довідка ТОВ «Концерн «Весна» №197 від 24.10.2018 р., довідка №223 від 06.12.2018 р. містять інформацію про реорганізацію та правонаступництво підприємства на якому працювала позивач, в тому числі за спірні періоди, яка відповідає даним трудової книжки.
Відповідно до архівної довідки №111 від 24.10.2018 р. ТДВ «Концерн «Весна» ОСОБА_1 працювала у Конструкторському Бюро Дніпропетровського радіозаводу з 24.10.1977 р. по 31.10.1994 р. Звільнена згідно наказу №1134к від 09.11.1994 р. у зв'язку із переведенням до ЗАТ «Весна-ДНДІТ».
Відповідно до архівної довідки №126 від 06.12.2018 р. ТДВ «Концерн «Весна» ОСОБА_1 працювала у ТДВ «Концерн «Весна» з 21.03.1997 р. по 09.03.1998 р. Звільнена у зв'язку із переведенням до ТОВ Корпорація «Весна-Аладін» (ООО Корпорация «Весна-Аладин» (рос.) згідно наказу №221 від 01.03.1998 р.
Дані архівних довідок повністю відповідають даним трудової книжки.
06.12.2018 р. центральним відділом обслуговування громадян (сервісний центр) управління обслуговування громадян ГУ ПФУ в Дніпропетровській області на адресу ТДВ «Концерн «Весна» був надісланий запит про надання письмового підтвердження на підставі яких документів ТДВ «Концерн «Весна» зберігає документи по особовому складі звільнених працівників підприємств, які зазначені в довідці №127 від 24.10.2018 р.
Листом ТДВ «Концерн «Весна» №652 від 18.12.2018 р. у відповідь на запит пенсійного органу повідомило, що згідно особової справи ОСОБА_1 остання працювала у різних підрозділах Дніпропетровського радіозаводу з 1977 р. по 1998 р. За цей проміжок часу відбулися численні реорганізації структурних підрозділів Радіозаводу. При цьому, особові справи працівників при реорганізаціях передавались до новостворених підрозділів і акціонерних товариств упродовж всього часу роботи працівника. Особові справи працівників підрозділів Радіозаводу, утворених внаслідок реорганізацій, справно велись і передавались на зберігання до відомчого архіву товариства. Особові рахунки з заробітної плати, накази та інші документи також зберігаються належним чином у відомчому архіві товариства і завжди доступні для перевірки пенсійним фондом.
Згідно до ст. 62 Закону № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п.1 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Відповідно до пункту 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
Тобто, закон та інші нормативні акти, які регулюють правовідносини сторін чітко встановлюють порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії і єдиним документом, який підтверджує цей стаж є трудова книжка.
З викладеного вбачається, що страховий стаж позивача підтверджений записами у трудовій книжці, архівними довідками №197 від 24.10.2018 р., №111 від 24.10.2018 р., №126 від 06.12.2018 р., №223 від 06.12.2018 р.
Підстави видачі довідок підтверджені, дані про правонаступництва надані.
Також, спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 р. № 58 затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників.
Відповідно до абз. 1, 3 п. 2.4 названої Інструкції усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилами чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.
Таким чином, законодавцем покладено обов'язок ведення трудових книжок працівників, в тому числі проставлення печатки, на керівників підприємств, а тому недоліки заповнення трудової книжки не може позбавити особу конституційного права на соціальний захист та вирішення питання надання пенсії.
Отже, підстави відмови у призначенні пенсії ОСОБА_1 не знайшли свого підтвердження при розгляді справи. Матеріалами справи містять належні та допустимі докази підтвердження загального стажу позивача у спірні періоди, що є підставою для призначення пенсії.
Крім того, не зарахування спірного стажу позивача буде суперечити принципу правової визначеності, оскільки в п.3.1. Рішення Конституційного Суду України (Справа N1-25/2010 від 29 червня 2010 року) зазначено, що одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки.
Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Суд вважає належним і ефективним способом захисту порушеного права позивача, враховуючи ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 245 КАС України, є саме зобов'язання суб'єкта владних повноважень вчинити певні дії, направлені на усунення порушеного права позивача виходячи із наданих повноважень адміністративного суду, встановлених ст.245 Кодексу адміністративного судочинства України.
Враховуючи, що судом встановлено право позивача на зарахування спірних періодів до загального стажу для призначення пенсії, суд вважає протиправними дії Головного управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком згідно заяви від 25.10.2018 р. та для належного відновлення порушеного права особи слід зобов'язати відповідача зарахувати до загального стажу ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 означені періоди.
Враховуючи, що не зарахування спірних періодів були єдиними підставами для відмови у призначенні пенсії, та такі підстави визнані судом протиправними, належним способом захисту в такому випадку також буде зобов'язання органу пенсійного фонду призначити пенсію за віком ОСОБА_1 на підставі заяви про призначення пенсії від 25.10.2018 р. та наданих документів.
Разом з тим, позовна вимога щодо зобов'язання відповідача виплачувати пенсію ОСОБА_1, задоволенню не підлягає, оскільки на переконання суду є передчасною, а згідно ст. 5 КАС України судовому захисту підлягає тільки порушене право. На час розгляду справи у суду відсутні підстави вважати, що орган пенсійного фонду не забезпечить виплату пенсії позивачу після призначення.
Також слід зазначити, що за приписами ст.6 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права.
Так, Європейський Суд з прав людини у рішенні від 13.01.2011 р. (остаточне) по справі «Чуйкіна проти України» констатував: 50. Суд нагадує, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов'язків. Таким чином стаття 6 Конвенції втілює право на суд, в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів ( див. рішення від 21 лютого 1975 року у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. The United Kingdom),п.п.28-36, Series A №18). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє всіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати вирішення спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені.
На переконання суду, задоволення позову з обраним способом захисту сприятиме остаточному вирішенню спору між сторонами, та не є в даному випадку втручанням у дискреційні повноваження органу пенсійного фонду.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
При цьому судом враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Згідно ч. ч. 1-3 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо.
За наведених обставин у сукупності, позовна заява підлягає задоволенню в частині визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком згідно заяви від 25.10.2018 р., зобов'язання Головного управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до загального стажу ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) періоди роботи в Дніпровському науково-дослідному інституті зв'язку з 24.10.1977 р. по 31.10.1994 р., в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Весна «Електроніка» з 21.03.1997 р. по 09.03.1998 р. і призначити пенсію за віком ОСОБА_1 на підставі заяви про призначення пенсії від 25.10.2018 р. та наданих документів.
Відповідно до ч.2 ст. 132 КАС України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
З огляду на те, що судом встановлено порушення відповідачем конституційного права позивача на належне отримання пенсії, як складової частини права на соціальний захист, внаслідок чого позовні вимоги підлягають частковому задоволенню (з коригуванням обраного способу судового захисту), судовий збір у розмірі 768,40 грн. належить стягнути на користь позивача.
Керуючись статтями 9, 72-77, 90, 132, 139, 240-246, 297 КАС України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, - задовольнити частково;
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком згідно заяви від 25.10.2018 р.;
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) судовий збір у розмірі 768,40 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя (підпис) В.С. Віхрова

Рішення не набрало законної сили 08.05.19

Суддя В.С. Віхрова

З оригіналом згідно

Помічник судді Ю.Ю. Ковтун