Справа № 200/4781/19-а
Суддя: Хохленков О.В.
Дата ухвалення: 2019-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 травня 2019 р. Справа№200/4781/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Хохленкова О.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до відповідача 1: Бахмутсько - Лиманського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області відповідача 2: Костянтинівсько - Дружківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій та бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до відповідача 1: Бахмутсько - Лиманського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області відповідача 2: Костянтинівсько - Дружківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій та бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він є пенсіонером за віком та перебуває на обліку в Бахмутсько - Лиманського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області. Після реєстрації фактичного місця проживання став на облік, як пенсіонер до управління Пенсійного фонду України в м. Світловодську Кіровоградської області де й отримував пенсійне забезпечення. У 2015 році позивач повернувся до м. Бахмут, Донецької області. Як зазначено у відповіді на адвокатський запит до Бахмутсько-Лиманського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 20.02.2019 року за № 4316/02, позивач перебував на обліку в управлінні з лютого 2015 року на підставі електронної пенсійної справи. Однак, Бахмутське-Лиманське об'єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області у зв'язку з проведенням чергового інформаційного обміну в січні 2017 року з органами соціального захисту населення Бахмутської міськради, виплату пенсії по пенсійній справі позивача було призупинено з 01.02.2017 року до з'ясування місця фактичного проживання. 21.04.2017 року позивач звернувся до Відділу реєстрації Бахмутської міської ради щодо зняття останнього з попереднього місця реєстрації за адресою: АДРЕСА_1. Цією ж датою Відділ реєстрації Бахмутської міської ради зареєстрував місце проживання позивача за адресою: АДРЕСА_2. Тобто з часу внесення відомостей до паспорту громадянина України ОСОБА_1, щодо зміни місця реєстрації, останній прирівнювався, як місцевий мешканець м. Бахмут Донецької області. Разом з цим, виплата пенсійного забезпечення не відновилась, що призвело до накопичування пенсійної заборгованості. У листопаді 2017 року позивач змінив місце реєстрації та переїхав до м. Дружківка Донецької області та отримав довідку про взяття на облік ВПО від 13.11.2017 року № . 13 листопада 2017 року позивач звернувся з письмовою заявою до Костянтинівсько-Дружківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо переведення пенсійної справи з Бахмутсько-Лиманського об'єднаного управління Пенсійного фонду Донецької області. 28 листопада 2017 року Комісією з питань призначення (відновлення) соціальних виплат ВПО Дружківської міської ради, протокол № 41 від 28.11.2017 року було прийнято рішення про поновлення виплати пенсії. Розпорядженням по управлінню від 12.04.2018 року пенсійну виплату було поновлено. Згідно відповіді Костянтинівсько-Дружківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 16.10.2018 року № 13447/03 пенсія за травень 2018 року в сумі 10522,99 гривень нарахована до виплатної відомості травня 2018 року, дата виплати - 18 число. Однак, заборгованість по пенсії, як зазначає відповідач - 2, за попередні періоди обліковується окремо та буде виплачена в порядку, визначеному КМУ відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 року № 335 «Про внесення змін до постанови КМУ від 08.06.2016 року № 365». Позивач вважає таку бездіяльність протиправною та такою, що порушує конституційні права. Просив суд визнати дії суб'єкта владних повноважень протиправними в особі Бахмутсько- Лиманського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, які виразились в припиненні ОСОБА_1 виплати пенсійного забезпечення з 01.02.2017 року, визнати бездіяльність суб'єкта владних повноважень протиправною в особі Костянтинівсько-Дружківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, яка виразилась в невиплаті ОСОБА_1 заборгованості з пенсії за період часу з 01.02.2017 року по 30.04.2018 року та зобов'язати Костянтинівсько-Дружківське об'єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 заборгованість з пенсії за період часу з 01.02.2017 року по 30.04.2018 року включно.

Крім того, представник позивача просив суд поновити строк звернення до суду.

Ухвалою від 26 березня 2019 року суд відкрив провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи.

24 квітня 2019 року Бахмутсько - Лиманське об'єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області надало через канцелярію суду відзив на адміністративний позов, відповідно до якого просив суд відмовити в задоволені позовних вимог.

Свою позицію відповідач 1 вмотивовував наступним, ОСОБА_1 на обліку в управлінні не перебуває. 24 листопада 2017 року на адресу Бахмутсько - Лиманського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області надійшов запит пенсійної справи ОСОБА_1 від управління Пенсійного фонду України в м. Дружківці Донецької області від 15.11.2017 року № 2258. Станом на 30.11.2017 року пенсійна справа ОСОБА_1 була відправлена до управління Пенсійного фонду України в м. Дружківці Донецької області.

26 квітня 2019 року Костянтинівське - Дружківське об'єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області надало через канцелярію суду відзив на адміністративний позов. Свою позицію відповідач 2 вмотивовував наступним. Позивач, відповідно до наданих документів перемістився з місця свого проживання (тобто, території, на якій органи влади України в теперішній час не здійснюють своїх повноважень) до населеного пункту на підконтрольній українській владі території Донецька область, м. Дружківка, де управління відповідальне за виплату пенсії внутрішньо переміщеним особам. Позивач перебуває на обліку в управлінні, як внутрішньо переміщена особа. За результатами обміну інформацією з органами соціального захисту населення про осіб, які взяті на облік відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 № 509 «Про облік внутрішньо переміщених осіб», ОСОБА_1 була призупинена виплата пенсії для з'ясування фактичного місця проживання пенсіонера. Порядок призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам врегульовано п. 10-14 постанови Кабінету Міністрів України № 365 від 08.06.2016 року, отже рішення щодо призначення (відновлення) та відмову у соціальних виплатах приймаються комісіями, утвореними виконавчими комітетами міських рад. З аналізу вищевикладеного вбачається, що позивач на час початку антитерористичної операції був зареєстрований на непідконтрольній українській владі території, а тому на весь час проведення АТО на нього розповсюджуються норми Закону №1706.

Суд дослідивши подані матеріали справи встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є громадянином України, про що свідчить паспорт громадянина України серії НОМЕР_3, ідентифікаційний код НОМЕР_2, місце реєстрації, згідно паспортних даних: АДРЕСА_2. Позивач є пенсіонером за віком про, що свідчить пенсійне посвідчення НОМЕР_4 від 30 листопада 1992 року.

13 листопада 2017 року позивач взятий на облік внутрішньо переміщених осіб за адресою проживання: АДРЕСА_3, про що свідчить довідка № від 13.11.2017 року.

Відповідно до довідки № 1024 від 16.04.2019 року Костянтинівсько - Дружківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області зазначено, що ОСОБА_1 не отримував пенсію з травня 2017 року по квітень 2018 року включно.

Із встановлених обставин вбачається, що між позивачем та відповідачем, як фізичною особою та суб`єктом владних повноважень, виник публічно-правовий спір у сфері соціального захисту, з приводу правомірності невиплати такого виду страхової виплати, як пенсія.

Вирішуючи спірні правовідносини суд виходив з наступного.

Як передбачено Положенням про Пенсійний фонд України, затвердженим Указом Президента України від 06.04.2011 року № 384/2011, Пенсійний фонд України (його територіальні органи) входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики з питань пенсійного забезпечення та ведення персоніфікованого обліку надходжень від сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок).

Одними з основних завдань Пенсійного фонду України є: реалізація державної політики з питань пенсійного забезпечення та ведення персоніфікованого обліку надходжень від сплати єдиного внеску; керівництво та управління солідарною системою загальнообов'язкового державного пенсійного страхування; призначення (перерахунок) пенсій, забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій, допомоги на поховання, інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Пенсійного фонду України та інших джерел, визначених законодавством.

Відповідно до покладених завдань і функцій, саме Пенсійний фонд України є суб'єктом владних повноважень у сфері правовідносин щодо призначення (перерахунку) і виплати пенсій, а спори, що виникають між учасниками цих відносин, є публічно-правовими, тому згідно з вимогами частини 2 ст.4 Кодексу адміністративного судочинства України їх вирішення належить до юрисдикції адміністративних судів.

В силу положень частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи (а тому і органи та посадові особи пенсійного фонду України, як органи виконавчої влади, до яких відноситься і Відповідач) зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Статтею 8 Закону України Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Іноземці та особи без громадянства, які проживають в Україні, мають право на пенсію на рівні з громадянами України на умовах, передбачених законодавством або міжнародними угодами. Право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають: громадяни України, які застраховані згідно із Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та досягли встановленого цим законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Позивач є громадянином України і у відповідності до чинного законодавства набув права на отримання пенсії за віком.

Відповідно до ч. 1 ст. 47 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі, за зазначеним в заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством, зокрема, в інших випадках, передбачених ч. 1 ст. 49 цього закону.

Підстави для припинення виплати пенсії передбачені частиною 1 статті 49 Закону № 1058-IV, а саме: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.

За правилами частини 2 статті 49 цього Закону № 1058-IV, поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з'ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону.

Пунктом 2.8 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 7 липня 2014 року № 13-1), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 р. за № 1566/11846 (далі - Порядок 22-1), поновлення виплати пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюються за документами, що є в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на дату призначення пенсії.

Пунктом 2.9 цього ж Порядку передбачено, що подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" особа, яка звертається за пенсією (незалежно від виду пенсії), повинна пред'явити паспорт (або інший документ, що засвідчує цю особу, місце її проживання (реєстрації) та вік).

Законом № 1058-IV не передбачено такої підстави припинення виплати раніше призначеної пенсії, як відсутність довідки внутрішньо переміщеної особи.

Суд зазначає, що з квітня 2018 року по час прийняття рішення по справі, постанова Кабінету Міністрів України щодо окремого порядку виплати пенсії не прийнята. Крім того, суд звертає увагу сторін, що конституційне право позивача на отримання пенсії не може бути обмежено з огляду на приписи Конституції України та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Не виплата пенсії яка гарантована Конституцією України є прямим порушенням статті 1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції з прав людини.

Порядок отримання та втрати статусу внутрішньо переміщеної особи врегульовано Законом України "Про забезпечення прав та свобод внутрішньо переміщених осіб". Так, згідно ч. 3 ст. 4 вказаного Закону, для отримання довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, та статусу внутрішньо переміщеної особи відповідно, така особа звертається із заявою до компетентного органу соціального захисту населення. П. 1 ч. 1 ст. 12 вказаного Закону встановлено, що підставою для скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, відповідно і скасування статусу внутрішньо переміщеної особи, є заява особи про відмову. Таким чином, отримання та втрата статусу внутрішньо переміщеної особи є добровільним правом кожного громадянина, сам лише факт проживання на відповідних територіях, без волевиявлення отримання відповідного статусу, не надає громадянину автоматично статусу внутрішньо переміщеної особи.

Суд також зазначає, що згідно з частиною другої статті 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", реєстрація міста проживання чи міста перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Таким чином, управління всупереч конституційним гарантіям, без законних підстав, протиправно не поновило позивачу виплату пенсії, а отже суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Відповідачем не надано суду жодного доказу правомірності дій щодо припинення виплати пенсії позивачу в розумінні зазначеної норми Закону.

Стосовно позовних вимог позивача в частині визнання бездіяльність суб'єкта владних повноважень протиправною в особі Костянтинівсько-Дружківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, яка виразилась в невиплаті ОСОБА_1 заборгованості з пенсії за період часу з 01.02.2017 року по 30.04.2018 року повинно бути задоволено частково, оскільки позивач перебуває на обліку в Костянтинівсько-Дружківському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Донецької області з 30.11.2017 року, з урахуванням вище викладеного, оскільки дії Бахмутсько - Лиманського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області які виразились в припинені позивачу виплати пенсійного забезпечення з 01.02.2017 року були протиправними та бездіяльність Костянтинівсько - Дружківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області яка виразилась в невиплаті позивачу заборгованості з пенсії за період з 30.11.2017 року по 30.04.2018 року була протиправною для відновлення порушеного права позивача на отримання пенсії, Костянтинівське - Дружківське об'єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області слід зобов`язати нарахувати та виплатити позивачу заборгованість з пенсії за період часу з 01.02.2017 року по 30.04.2018 року включно.

Відповідно до статті 46 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії; нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Системний аналіз даної статті дає підстави дійти до висновку, що у ній містяться два строкових обмеження стосовно виплат пенсії за минулий час: три роки - для особи, яка не отримувала нараховану пенсію з власної вини; без обмеження строку - для особи, яка не отримувала нараховану пенсію з вини відповідного суб'єкта владних повноважень.

Як встановлено судом під час розгляду справи, право на отримання позивачем пенсії відповідачем не оскаржується та оскільки судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що припинення пенсії позивачу є протиправними діями суб'єкта владних повноважень, то відповідно до спірних правовідносин має застосовується друга умова - виплата пенсії за минулий час без обмеження строку.

Отже, згідно з нормами частини другої статті 46 Закону № 1058-IV виплата пенсії позивачу підлягає поновленню з моменту її припинення. Таким чином, право позивача щодо виплати раніше призначеної пенсії є абсолютним та не може бути обмежено будь-яким строком.

Правовий висновок щодо неможливості застосовувати шестимісячний строк звернення до адміністративного суду у справах з вимогами, пов'язаними з виплатою компенсаторної складової доходу, та у справах з вимогами, пов'язаними з виплатою інших складових доходу та доходу в цілому, до якого належить пенсія викладений в постанові Верховного Суду від 24 квітня 2018 року по справі № 646/6250/17 (адміністративне провадження № К/9901/2128/18).

Окрім того, суд вважає за необхідне зазначити, що згідно з вимогами статті 244 КАС України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, чи є підстави допустити негайне виконання рішення.

Нормами статті 371 КАС України передбачено, що негайно виконуються рішення, зокрема, про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць.

Таким чином, рішення суду щодо зобов'язання Костянтинівсько - Дружківське об'єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області нарахувати та виплатити позивачу заборгованість з пенсії за період часу з 01.02.2017 року по 30.04.2018 року включно підлягає негайному виконанню у межах суми стягнення за один місяць.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

У відповідності до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Тож, сплачена позивачем сума судового збору в розмірі 768,40 грн. підлягає стягненню з відповідача.

Керуючись Конституцією України та Кодексом адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до відповідача 1: Бахмутсько - Лиманського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області відповідача 2: Костянтинівсько - Дружківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій та бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Бахмутсько - Лиманського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області ( Донецька область, м. Бахмут, вул. Миру, 35, ) які виразились в припинені ОСОБА_1 виплати пенсійного забезпечення з 01.02.2017 року.

Визнати протиправною бездіяльність Костянтинівсько - Дружківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (Донецька область, м. Костянтинівка, вул. Ціолковського, 25, ) яка виразилась в невиплаті ОСОБА_1 заборгованості з пенсії за період часу з 30.11.2017 року по 30.04.2018 року.

Зобов'язати Костянтинівсько - Дружківське об'єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області (Донецька область, м. Костянтинівка, вул. Ціолковського, 25, ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_2, АДРЕСА_2) заборгованість з пенсії за період часу з 01.02.2017 року по 30.04.2018 року включно.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Допустити до негайного виконання судове рішення в частині виплати пенсії ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_2, АДРЕСА_2) у межах суми стягнення пенсії за один місяць.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Костянтинівсько - Дружківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (Донецька область, м. Костянтинівка, вул. Ціолковського, 25, ) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_2, АДРЕСА_2) суму судового збору в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.

Повний текст рішення складено та підписано 06 травня 2019 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя Хохленков О.В.