Справа № 131/407/18
Суддя: Олексієнко О. Ю.
Дата ухвалення: 2019-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 131/407/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.04.2019м. Іллінці

Іллінецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Олексієнка О.Ю.,

за участю секретаря судових засідань Телевань С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Іллінці адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до інспектора поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції лейтенанта Бабчука Дмитра Володимировича про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду із вказаним адміністративним позовом, в якому зазначив, що постановою БР № 644748 від 16.03.2018 р. складеною щодо нього інспектором поліції 4 роти батальйону Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції лейтенантом Бабчуком Дмитром Володимировичем, було накладено стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 грн., за вчинення 16.03.2018 р. правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Зазначена постанова є протиправною га підлягає скасуванню, зокрема, з наступних підстав.

Правопорушення не вчиняв, в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено» здійснив вимушену зупинку, ввімкнувши на виконання вимог п.п. 9.9 і 9.10 ПДР України аварійну світлову сигналізацію, необхідність якої була вимушено обумовлена наїздом безпосередньо перед зупинкою на каналізаційний люк на дорозі, в результаті чого було пошкоджено диск колеса, після чого технічний стан автомобіля виключав можливість його подальшої експлуатації. При розгляді справи інспектором поліції не було задоволено клопотання ОСОБА_2 про відкладення розгляду у зв'язку із потребою отримати правову допомогу та перенесення розгляду справи по місцю його проживання.

Розгляд відповідачем справи на місці правопорушення позивач вважає незаконним, не зважаючи на пояснення ним причини зупинки як вимушеної, відповідачем було фактично висловлено звинувачення і тільки потім оформлено постанову, не надано можливості скористатися правовою допомогою та не вирішено ряду клопотань позивача.

Пояснення ОСОБА_2 з цього приводу були надані ним інспектору на окремому аркуші, що міститься в матеріалах справи про накладення адміністративного стягнення, та є додатком до постанови, про що в ній зроблено також відповідний запис.

Згідно копії постанови серії БР № 644748 від 16.03.2018 р. складену інспектором поліції 4 роти батальйону Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції лейтенантом Бабчуком Д. В. 16.03.2018 р. о 14 год. 55 хв. у АДРЕСА_1, ОСОБА_2, керуючи автомобілем марки Volkswagen Passat В6, реєстраційний номер НОМЕР_1, здійснив зупинку транспортного засобу в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено», чим допустив порушення розділу 33 ПДР України.

Вказане правопорушення полягає у невиконані вимог припису п. 3.34 ПДР України, затверджених постановою КМ України від 10.10.2001 р. № 1306, яким заборонено зупинку в зоні дії відповідного дорожнього знаку. Тому ОСОБА_2 просить суд визнати незаконною та скасувати оскаржувану постанову.

Сторони в судове засідання не викликались, так як справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами.

За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного провадження у відсутність сторін на підставі наявних у справі письмових доказів та задоволити позов із наступних підстав.

Так, судом встановлено, що згідно постанови серії БР № 644748 від 16.03.2018 р. складену інспектором поліції 4 роти батальйону Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції лейтенантом Бабчуком Д. В. 16.03.2018 р. о 14 год. 55 хв. у АДРЕСА_1, ОСОБА_2, керуючи автомобілем марки Volkswagen Passat В6, реєстраційний номер НОМЕР_1, здійснив зупинку транспортного засобу в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено», чим допустив порушення розділу 33 ПДР України.

Загальні правила накладення стягнення за адміністративне правопорушення визначені статтею 33 КУпАП, за приписами якої воно накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення врегульовано розділом IV КУпАП.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, як це передбачено статтею 245 КУпАП, є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Положеннями п. 8 ч. 1 ст. 23 вказаного Закону зазначено, що у випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про порушення правил дорожнього руху (частини перша, друга, третя, п'ята і шоста статті 121). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов'язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція (далі - поліцейський), матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі визначає Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом МВС України від 07.11.2015 р. за N 1395.

У разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу (п. 4 розділ 1 Інструкції).

Пункт 1 розділу III Інструкції, визначає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128,129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Згідно з п. 2 розділу III Інструкції, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 1 розділу IV Інструкції, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Отже, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення без складання відповідного протоколу.

Порядок дорожнього руху на території України встановлюють ПДР України.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 14 від 23.12.2005 року Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті, судам слід звернути увагу на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні, та інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують та обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з п. 1 ст. 247 КпАП України, обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Отже, особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобов'язана по-перше, встановити склад правопорушення, яким згідно статті 9 КУпАП протиправна, вина (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, по-друге, дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Також, згідно ст. 31 Закону України Про Національну поліцію, поліція може застосовувати такі превентивні заходи, окрім іншого, перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів i технічних засобів, що мають функцiї фото i кінозйомки, відеозапису, засобів фото i кінозйомки, відеозапису.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тобто, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов'язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.

Згідно ч. 5 ст. 77 КАС України якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Відповідачем під час розгляду справи не було надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження факту дотримання процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами скарг у справах про адміністративні правопорушення" від 24 червня 1988 року N 6, розглядаючи скаргу на постанову у справі про адміністративне правопорушення, суд повинен перевірити: чи накладено адміністративне стягнення правомочним органом; чи є в діях даної особи ознаки проступку, за який законом передбачена адміністративна відповідальність, і вина у його вчиненні; чи не сплив строк давності для притягнення до адміністративної відповідальності; чи правильні висновки органу (посадової особи), який виніс постанову, про тяжкість вчиненого проступку і обтяжуючі обставини; чи враховані пом'якшуючі обставини, майновий стан винного.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи наявність вказаних порушень вимог КУпАП, що мали місце при вирішенні відповідачем справи про адміністративне правопорушення відносно позивача, оспорювану постанову серії БР №644748 від 16 березня 2018 року в справі про адміністративне правопорушення слід визнати незаконною та скасувати.

Відповідно до ч. 4 ст. 288 КУпАП, особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита. Таким чином, позивача слід звільнити від сплати судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 243, 250, 286, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 326, 327 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити.

Визнати незаконною та скасувати постанову серії БР №644748 від 16 березня 2018 року щодо притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності та накладення стягнення - штрафу у розмірі 255 грн., за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП.

Стягнути з Інспектора 4 роти батальйону Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції лейтенанта Бабчуком Дмитра Володимировича судовий збір у розмірі 340 (триста сорок) грн.

Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Іллінецький районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий: