Справа № 580/666/19
Суддя: А.М. Бабич
Дата ухвалення: 2019-05-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2019 року справа № 580/666/19

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд одноособово у складі головуючого судді Бабич А.М., розглянувши у порядку загального позовного провадження у письмовому провадженні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Черкаської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення,

УСТАНОВИВ:

22.02.2019 у Черкаський окружний адміністративний суд надійшов позов ОСОБА_1 (20302, Черкаська обл., м. Умань, вул. Кармелюка, буд. 69; РНОКПП НОМЕР_1) (далі позивач) до Черкаської митниці ДФС (18007, м.Черкаси, вул. Остафія Дашкевича, буд.76; ) (далі відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення від 13.12.2018 №UA902010/2018/109521/2 про коригування митної вартості товарів.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що спірне рішення прийняте за відсутності обґрунтованих та законних підстав. Позивач стверджує, що ним подані усі визначені законом документи для митного оформлення товару, які оформлені належним чином та дають змогу встановити митну вартість придбаного транспортного засобу. Акцентує, що обовязок страхування автомобіля не був покладений ні на позивача, як покупця, ні на продавця, а отже входить у вартість придбаного автомобіля. Крім того, зважаючи, що виробником є Японський завод, який не продає вживаний товар після дорожньо-транспортних пригод, не існують прейскуранти або каталоги виробника, які просив надати відповідач. Водночас не обґрунтовано не враховано наданий позивачем висновок експертного дослідження. Спірне рішення не містить інформації щодо розбіжностей у поданих позивачем для митного оформлення документах. Позивач просив врахувати правову позицію Верховного Суду у справах №П/811/186/17, №815/1912/17, №813/1013/17. Оскільки придбаний ним транспортний засіб має пошкодження внаслідок ДТП, визначення його ціни за ціною подібного товару без зазначення відповідачем усіх його характеристик є необґрунтованим, про що зазначає Верховний Суд у справі №816/1199/15-а. Тому просив задовольнити позов.

Ухвалою суду від 26.02.2019 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне провадження у справі та призначено підготовче засідання. Також встановлено відповідачу строк, тривалістю пятнадцять днів з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження у справі, для надання відзиву на позовну заяву, повідомлено про строки для надання клопотань про розгляд справи з викликом у судове засідання. Згідно з даними рекомендованого повідомлення вказану ухвалу відповідач отримав 04.03.2019.

20.03.2019 позивач надав суду відзив на позов, в якому просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Зазначив, що у поданих позивачем для митного оформлення авто документах виявлено розбіжності, у звязку з чим не підтверджено митну вартість, визначену позивачем резервним методом. Після проведених консультацій відповідач виявив відсутність відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості: позивачем не підтверджено числовий еквівалент митої вартості товару; сума переказу, зазначена в платіжному дорученні, не відповідає ціні в інвойсі та не містить посилань на зазначений рахунок; визначена позивачем митна вартість транспортного засобу не відповідала наявній у митниці інформації; поданими позивачем документами на його пропозицію не усунено виявлених розбіжностей; відсутні відомості щодо вартості страхування та транспортування товару, що враховується у складову митної вартості згідно з вимогами Митного кодексу України; наданий позивачем під час консультацій висновок експерта не містив відомостей про раніше визнану митну вартість органами доходів і зборів. Зважаючи, що інші методи для визначення митної вартості товару, аніж 6-резервний, відповідач не міг застосувати, на підставі документально підтвердженої інформації про вартість товару з подібними характеристиками митною декларацією з оформлення подібного товару прийняв спірне рішення.

01.04.2019 від позивача суду надійшла відповідь на відзив з приводу невідповідності тверджень у відзиві дійсним обставинам справи. Акцентовано, що митна вартість на подібний товар, взята відповідачем для прийняття спірного рішення, не підтверджується сукупністю належних доказів щодо таких обставин: зважаючи, що авто для позивача було після дорожньо-транспортної пригоди, не доведено, чи був подібним автомобіль за врахованою відповідачем митною декларацією. Крім того, подані позивачем йому документи не були обовязковими згідно з вимогами Митного кодексу України.

Під час підготовчого провадження суд зясував остаточний склад позовних вимог, основні доводи сторін щодо позову, долучено докази до матеріалів справи. Задоволено клопотання позивача про розгляд справи за його відсутності. Виконавши завдання підготовчого провадження, ухвалою від 02.04.2019 суд закрив підготовче провадження та призначив судовий розгляд справи по суті. У судовому засіданні 23.04.2019 у звязку з прибуттям не всіх учасників спору, суд ухвалив подальший розгляд справи здійснити у письмовому провадженні.

Оцінивши доводи сторін, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими з огляду на таке.

Суд встановив, що 11.12.2018 у порт Южний (м. Одеса) на імя позивача морським транспортом доставлено легковий автомобіль Mazda 3, 2013 року випуску.

11.12.2018 посадовими особами Одеської митниці ДФС здійснено огляд вказаного транспортного засобу та складено акт митного огляду №UA90210/18/109368, яким зафіксовано, що автомобіль має ушкодження після ДТП.

З метою митного оформлення цього транспортного засобу позивач подала відповідачу митну декларацію від 13.12.2018 UA90210/18/109521 (далі МД), відповідно до якої митна вартість автомобіля становить 3431,08 доларів США. До МД додані: рахунок (інвойс) від 06.10.2018 №47702, акт вищевказаного митного огляду, сертифікат про знищення від 26.09.2018 №114549046, висновок експерта від 13.12.2018 №А-2326.

За наслідками звернення відповідача щодо надання додаткових документів про підтвердження митної вартості товару позивач 13.12.2018 надала відповідь, що додаткові документи відсутні.

13.12.2018 відповідач прийняв спірне рішення про коригування митної вартості, яким визначено митну вартість автомобіля 6351 доларів США, оформлено картку відмови у прийнятті митної декларації МД від 13.12.2018 UA90210/18/109521.

Виникнення сумніву у повноті та достовірності відомостей про митну вартість товарів обґрунтоване наявністю розбіжностей у поданих позивачем документах: визначена позивачем митна вартість транспортного засобу не ґрунтується на раніше визначених митним органом вартостях; у поданих позивачем документах відсутні відомості щодо суми страхування та транспортування товару, що враховується у складову митної вартості.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд врахував таке.

Відповідно до ч.1 ст.53 Митного кодексу України від 13.03.2012 №4495-VI (далі МК України) у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

У ч.2 цієї статті наведений перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів, якими є:

декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу);

якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Ч.3 ст.53 МК України встановлено обов'язок декларанта або уповноваженої ним особи на письмову вимогу митного органу протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з ч.4 ст.53 МК України у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, подає (за наявності) визначені в ній документи.

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті (ч.4 ст.53 МК України).

Відповідно до ч.1 ст.54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Отже, митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом. Зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 05.02.2019 у справі №816/1199/15-а у подібних правовідносинах, що обовязкова для врахування судом, наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов'язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов'язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. При цьому, наявність таких обставин повинна бути обґрунтована та підтверджена відповідними доказами. Встановивши відсутність достатніх відомостей, митний орган має зазначити, які саме складові митної вартості товару є непідтвердженими, з яких причин із поданих декларантом документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Зважаючи, що задекларована позивачем вартість автомобіля не відповідала даним інвойсу та договірній ціні, відповідач мав обгрунтований сумнів та право витребувати додаткові документи.

Згідно з ч.1 ст.57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Частинами 2-8 вказаної статті передбачено, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Відповідно до статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:

обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;

наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;

вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів;

обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування;

інформацію про: право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті.

Відповідно до п.2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 598, в разі здійснення коригування митної вартості за резервним методом, у рішенні про коригування орган доходів і зборів поряд з обов'язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо; також у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Проаналізувавши наведені норми права у постанові від 05.02.2019 у справі №816/1199/15-а Верховний Суд дійшов висновку, що у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу, рішення про коригування заявленої митної вартості, окрім обов'язкових відомостей визначених ч.2 ст.55 МК України, має також містити порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод. При цьому, сама лише інформація з бази даних ЄАІС ДФС про вантажну митну декларацію, яка була взята митним органом за основу при коригуванні митної вартості товару, не може бути достатнім доказом ціни, за якою відповідну партію товару, за такою декларацією, дійсно було імпортовано до України.

При здійсненні контролю за коригуванням митної вартості товару, проведеним органом доходів і зборів за другорядним методом (за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; за резервним методом), має бути доведено, що товар за певною митною вартістю дійсно був увезений до України, що митна вартість за відповідною вантажною митною декларацією не була відкоригована; що рішення про коригування (якщо воно приймалося) було оскаржене до суду та скасоване судом.

Суд встановив, що за основу для коригування митної вартості придбаного позивачем автомобіля за резервним методом митним органом взято визнану митну вартість товару, оформленого згідно з митною декларацією від 28.10.2018 №UA500650/2018/055275. Однак спірне рішення про коригування митної вартості товарів не містить ані порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за другорядним методом (резервним), ані джерел інформації, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості товару.

Суд врахував, що задекларований позивачем транспортний засіб мав пошкодження внаслідок ДТП, що підтверджується поданими позивачем: актом огляду транспортного засобу від 11.12.2018 №UA90210/18/109368, складеним посадовими особами Одеської митниці ДФС; висновком експертного дослідження від 13.12.2018 №А-2326, складовою якого є ремонтна калькуляція щодо вартості відновлювальних робіт транспортного засобу, яка складає 4343,92 доларів США.

Відповідач не довів, що вартість транспортного засобу за митною декларацією від 28.10.2018 №UA500650/2018/055275, яку взято за основу для коригування вартості згідно зі спірним рішенням, визначено з урахуванням індивідуальних ознак, у т.ч. подібних пошкоджень, які мають місце у цьому спорі. Відповідач не здійснив повне порівняння характеристик товарів, що вплинуло на обгрунтованість взяття ним до уваги даних авто з іншими технічними характеристиками та, відповідно, його вартості.

Крім того, з наданої митним органом суду вищевказаної митної декларації від 28.10.2018 №UA500650/2018/055275 суд встановив, що нею здійснено митне оформлення легкового автомобіля Mazda-CX5, тоді як позивач здійснює митне оформлення легкового автомобіля Mazda 3.

Отже, за основу коригування митної вартості відповідач застосував ціну транспортного засобу, який не є подібним ввезеному позивачем. Тому суд дійшов висновку, що відповідач не довів правомірності спірного рішення.

Принцип обґрунтованості рішення суб'єкта владних повноважень полягає у тому, що рішення повинне прийматися з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року вказує, що орган влади зобов'язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Суд врахував, що під час митного оформлення позивач надав усі визначені ч.2 ст.53 МК України.

Доводи відповідача фактично зводяться до розбіжностей вартості автомобіля зазначеній у інвойсі від 10.06.2018 №47702 та задекларованій позивачем у митній декларації на підставі висновку експертного дослідження від 13.12.2018 №А-2326. При цьому вартість транспортного засобу у вказаному висновку експертного дослідження є вищою, ніж у наведеному інвойсі, що виключає заниження позивачем митної вартості придбаного товару.

Доводи відповідача про відсутність у поданих позивачем документах відомостей щодо суми страхування та транспортування товару, що враховується у складову митної вартості, спростовується наданим до митного оформлення рахунком (інвойсом) від 10.06.2018 №47702, відповідно до якого повна вартість доставки становить 400 доларів США, яка включена позивачем до митної вартості товару у поданій митній декларації.

Крім того, ні зазначений рахунок, ні інші документи щодо придбання транспортного засобу не містить інформації щодо його страхування. Водночас ч.2 ст.53 МК України передбачає надання страхових документів у разі його здійснення. Отже, ненадання позивачем документів щодо страхування за відсутності доказів його здійснення є обґрунтованим.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 13.02.2018 у справі №803/1112/17, якщо за твердженням декларанта, страхування товару не здійснювалося, то декларант не повинен доводити цей факт: декларант повинен підтвердити лише ті факти, які пов'язані з витратами, які, на його думку, входять до митної вартості товарів. Натомість, якщо митниця стверджує, що страхування все ж таки здійснювалося (а значить витрати на страхування включаються до митної вартості), то митниця повинна довести наявність цього факту.

Тому подані до митного оформлення документи у сукупності дають змогу ідентифікувати товар та містять достатні відомості про складові митної вартості. Зазначені митним органом підстави для сумнівів у правильності визначеної декларантом митної вартості є необґрунтованими. Наявність у митного органу обґрунтованих сумнівів щодо правильності визначеної декларантом митної вартості товару у цій справі відповідачем не доведена.

Відповідач не довів, що поданий позивачем пакет документів був не повний.

Оскільки відповідач не довів правомірності коригування митної вартості автомобіля позивача, суд дійшов висновку, що спірне рішення є необґрунтованим та підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на обґрунтованість позовних вимог наявні підстави стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача сплачений ним згідно з квитанцією від 20.02.2019 №MP_AB020691VAL_5875249 судовий збір у сумі 768,40 грн.

Керуючись ст.ст.6, 14, 242-245, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Черкаської митниці ДФС від 13.12.2018 №UA902010/2018/109521/2 про коригування митної вартості.

2. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Черкаської митниці ДФС (18007, м.Черкаси, вул. Остафія Дашкевича, буд.76; ) на користь ОСОБА_1 (20302, Черкаська обл., м. Умань, вул. Кармелюка, буд. 69; РНОКПП НОМЕР_1) судовий збір в сумі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім гривень сорок копійок).

3. Копію рішення направити учасникам справи.

4. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного його тексту.

Суддя А.М. Бабич

Рішення складене у повному обсязі 03.05.2019