Справа № 760/26898/18
Суддя: Букіна О. М.
Дата ухвалення: 2019-05-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/760/1698/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2019 року м. Київ Солом'янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Букіної О.М.

при секретарі - Кривулько С.В.

розглянувши за правилами спрощеного провадження без повідомлення учасників справи справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в м. Києві про визнання протиправними дій та скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

18.10.2018 року позивач звернувся до суду з позовом до Управління патрульної поліції в м. Києві та просить визнати протиправними дії інспектора поліції Пастушенка Михайла Володимировича при винесенні постанови та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАВ № 643772 від 05.10.2018 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн.

Свої вимоги мотивує тим, що 05.10.2018 відносно позивача інспектором поліції Пастушенко М.В. було складено постанову за те, що водій ОСОБА_1 о 15 год. 28 хв.,керуючи транспортним засобом Volkswagen Jetta д.н.з. НОМЕР_1 в м. Києві по пр-кту Лобановського, 54, здійснив зупинку (рух) на смузі для маршрутних транспортних засобів, позначеною дорожнім знаком 5.8, чим порушив п. 17.1 ПДР за що передбачена відповідальність за ч. 3 ст. 122 КУпАП. Даною постановою на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн.

Позивач посилається, що притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП є недоведеним і необґрунтованим, а складання оскаржуваної постанови було вчинене з порушенням норм закону.

Вважає постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню внаслідок відсутності належних доказів фіксації порушення та скаладння постанови не за місцем правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, позивач просив позов задовольнити.

18.10.2018 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу було передано до провадження головуючому судді Букіній О.М.

Ухвалою суду від 19.10.2018 по справі було відкрито спрощене позовне провадження. Особі дії якої оскаржуються було направлено копію ухвали про відкриття провадження по справі та копію скарги з копіями доданих до неї документів.

Як вбачається з відмітки на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення - особа дії якої оскаржуються ухвалу суду про призначення розгляду справи у спрощеному позовному провадженні отримав 07.12.2018.

02.01.2019 на адресу суду надійшов відзив на позов в якому представник управління патрульної поліції у м. Києві вважає, викладені вимоги позивача хибними та безпідставними, а тому просить відмовити у задоволенні позову.

Суд, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 05.10.2018 відносно позивача було складено постанову за те, що водій ОСОБА_1 о 15 год. 28 хв.,керуючи транспортним засобом Volkswagen Jetta д.н.з. НОМЕР_1 в м. Києві по пр-кту Лобановського, 54, здійснив зупинку (рух) на смузі для маршрутних транспортних засобів, позначеною дорожнім знаком 5.8, чим порушив п. 17.1. ПДР за що передбачена відповідальність за ч. 3 ст. 122 КУпАП. Даною постановою на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн. (а.с.4-6).

Разом з тим, дана постанова була винесена без урахування всіх вимог закону.

Дослідивши складену постанову серії ЕАВ № 643772 від 05.10.2018 та матеріали справи, суд вбачає, що жодних пояснень свідків та доказів здійснення фото чи відео фіксації, які б підтвердили порушення позивачем ПДР України, зокрема п. 17.1 Правил дорожнього руху, крім викладених інспектором обставин, в постанові та відзиві не міститься.

Оцінюючи матеріали справи, суд вважає, що будь-яких доказів, на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КпАП України, відповідачем не надано.

У відповідності до ч. 3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Статтею 251 КУпАП, передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 цієї статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом такими засобами:письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, поясненнями свідків.

Особа дії якої оскаржуються обставин, на які посилається скаржник не спростував, будь-яких доказів, які підтверджують правомірність прийнятого рішення суду не надав.

З огляду на викладене вище, оцінюючи матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що постанова про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 була винесена без достатніх правових підстав.

Разом з тим, позивач посилається на неправомірність винесеної постанови на місці зупинки транспортного засобу, як на підставу для скасування останньої.

Однак, суд погодитись з даними доводами позивача не може, виходячи з наступного.

Відповідно ч. III п. 2 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не автоматичному режимі, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно ч.3 ст. 254 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення не складається у випадках, передбачених статтею 258 КУпАП.

Відповідно до ч.2 ст. 258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення адміністративного правопорушення, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксованих в автоматичному режимі.

Відповідно до ч. 1 ст. 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Відповідно до рішення Конституційного суду України у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої ст. 276 КУпАП положення частини першої ст. 276 КУпАП, яке передбачає, що "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", в аспекті порушеного в конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення "за місцем його вчинення" визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 16.09.2015 № 730 територіальні органи Міністерства внутрішніх справ ліквідовано як юридичні особи публічного права.

Законом або будь-яким іншим актом законодавства не передбачено правонаступництво Національної поліції України від міліції та органів внутрішніх справ відповідно.

Отже, виходячи з положень рішення Конституційного суду, розгляд справи про адміністративне правопорушення повинен відбуватись у межах адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення. Водночас, згідно з положеннями КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху інспектором патрульної поліції не складається. Саме інспектор (працівник органу і підрозділу Національної поліції, який має спеціальні звання), а не Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції, уповноважений розглядати адміністративну справу та за результатами її розгляду виносити постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Таким чином поліцейський, який уповноважений виносити постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, має право здійснювати розгляд адміністративної справи на місці де було вчинено таке адміністративне правопорушення, та на місці де він несе службу саме в той час.

Такого ж висновку дійшов Київський апеляційний адміністративний суд у своєму рішенні від 23.10.2017 № 753/4807/17.

За таких обставин, доводи позивача в обгрунтування поданого позову в цій частині є безпідставними.

Частиною 3 ст. 286 КАС України передбачено вичерпний перелік рішень які має право прийняти місцевий загальний суд як адміністративний за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, а саме:

1) залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи вищевикладене, позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково.

Керуючись статтями 122, 222, 251, 283, 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст. 2, 8, 9, 72-77, 78, 205, 241-246, 250, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в м. Києві про визнання протиправними дій та скасування постанови, задовольнити частково.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАВ № 643772 від 05.10.2018 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 122 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 510,00 гривень - скасувати.

В іншій частині позову, відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня отримання повного судового рішення.

Суддя: Букіна О.М.