Справа № 1540/3957/18
Суддя: Єщенко О.В.
Дата ухвалення: 2019-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 квітня 2019 р.м. ОдесаСправа № 1540/3957/18
Категорія: 11 Головуючий в 1 інстанції: Завальнюк І. В.

П'ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді - Єщенка О.В.

суддів - Димерлія О.О.

- Кравченка К.В.

За участю: секретаря - Сторчака О.О.

апелянта - ОСОБА_2

представника апелянта - ОСОБА_3 (ордер від 25.04.2019 року)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2018 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного територіального управління юстиції в Одеській області про визнання неправомірними дій, визнання протиправними висновків перевірки та скасування акту, скасування припису,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив визнати протиправними дії Головного територіального управління юстиції в Одеській області щодо проведення позапланової невиїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого ОСОБА_2 з 23.05.2018 року по 25.05.2018 року; визнати протиправними висновки за актом перевірки від 06.06.2018 року №14 та скасувати його, скасувати припис від 08.06.2018 року №06.

В обґрунтування позову зазначено, що відповідачем проведено позапланову перевірку діяльності позивача при виконанні повноважень арбітражного керуючого санацією у справі про банкрутство ДП "Санаторій "Сенетатя", за результатами якої складено відповідний акт. Перевіркою встановлено низку порушень, у зв'язку із чим складено оскаржуваний припис про недопущення повторних порушень. Водночас, в акті перевірки відсутні висновки про те, чи існує очевидна небезпека подальшого порушення арбітражним керуючим ОСОБА_2 прав та інтересів боржника чи кредиторів, які можуть полягати у реальному заподіянні матеріальної шкоди боржнику (банкруту) чи його кредиторам, за умови наявності причинно-наслідкового зв'язку між протиправними діями (бездіяльністю) арбітражного керуючого і наслідками, що настали; відповідачем не підтверджено факт вчинення позивачем грубого порушення законодавства про банкрутство, в акті відсутні висновки про те, що існує очевидна небезпека подальшого порушення позивачем прав та інтересів боржника чи кредитора (ів), передбачених законодавством, у зв'язку з виконанням ним повноважень керуючого санацією. Відповідачем не враховано, що позивачем передано майже всі матеріали справи (документи), печатка боржника, за актом приймання-передавання від 17.08.2017 новому керуючому санацією ОСОБА_4 Крім того, відповідачем не враховано, що в рамках затвердженого судом Плану санації боржника від 22.12.2016 при спільній співпраці з ДП "Medisan" останнім до прокуратури подано заяву в порядку ст. 24 КПК України щодо повернення з чужого володіння майна, яке належить ДП "Санаторій "Сенетатя", та те, що скаржник не ставив під сумнів процедуру санації боржника та сам план санації. Зазначені обставини у сукупності свідчать про необгрунтованість рішення відповідача, що є підставою для його скасування.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2018 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2, з посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати та ухвалити нове про задоволення позову у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та як вбачається з матеріалів справи, у період з 23.05.2018 року по 25.05.2018 року у зв'язку із надходженням листів ДП "Medisan" лікувально-санаторної відновлюючої асоціації Державної канцелярії Республіки Молдова "Санаторій "Сенетатя" від 12.02.2018 року №28, від 14.02.2018 року №33 та одержанням дозволу Міністерства юстиції України, викладеного у листі від 16.03.2018 року №273/2732-32-18/9.3.1, Головним територіальним управлінням юстиції в Одеській області проведено позапланову невиїзну перевірку діяльності арбітражного керуючого ОСОБА_2, за результатом якої оформлено Довідку від 25.05.2018 року №13.

Перевіркою встановлено наступні порушення: п. 6.11 розділу VI Правил організації діловодства та архіву арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 15.03.2013 № 447/5, а саме позивачем не надано на першу вимогу ГТУЮ необхідних відомостей і документів з предмета перевірки: документи, що підтверджують прийняття в господарське відання майно боржника, забезпечення проведення його інвентаризації (акти, накази тощо); документи, що підтверджують вжиття заходів щодо захисту майна боржника (докази виходу за юридичною адресою/місцезнаходженням боржника, договори, угоди, посадові інструкції тощо); документи, що підтверджують забезпечення визначення початкової вартості майна; документи, що підтверджують забезпечення ведення боржником бухгалтерського і статистичного звіту та фінансової звітності; документи, що підтверджують виявлення та стягнення дебіторської заборгованості перед боржником (звернення, відповіді до державних органів, контрагентів, виписки по рахункам, тощо); план санації; договір з організатором торгів з усіма невід'ємними його частинами; повідомлень про проведення аукціону; документи, що підтверджують визначення організатора аукціону; відомості про реалізацію рухомого та нерухомого майна (договір купівлі-продажу рухомого/нерухомого майна тощо); реєстр вимог кредиторів; документів, що підтверджують погашення кредиторських вимог; абз. 2 ч. 6 ст. 28 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а саме позивач не прийняв до господарського відання майно боржника та не організував проведення його інвентаризації; п. 2 ч. 2 ст. 98 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а саме позивач не здійснив заходи щодо захисту майна боржника; абз. 10 ст. 28 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а саме - не забезпечив визначення початкової вартості майна боржника, що підлягало продажу згідно плану санації шляхом проведення незалежної оцінки в порядку, установленому законодавством про оцінку майна, майнові права та професійну оціночну діяльність; абз. 5 ч. 6 ст. 28 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а саме - не забезпечив ведення боржником бухгалтерського і статистичного звіту та фінансової звітності; ч. 2 ст. 35 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а саме - продав частину майна боржника в процедурі санації на аукціоні з порушенням порядку, встановленого цим Законом; ч. 1 ст. 50 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а саме - не укладено договір купівлі-продажу майна боржника за результатами аукціону; п. 13 ст. 36, ч. 1 ст. 45, п. 1 ч.ч. 2, 3 ст. 98 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а саме - під час реалізації своїх прав та обов'язків діяв не добросовісно, не розсудливо, не для мети, з якою ці права та обов'язки надано (покладено), тобто без урахування обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на підставі, у межах та спосіб, що передбачені Конституцією та законодавством України про банкрутство, з недотриманням вимог законодавства, з порушенням порядку спрямованих коштів на задоволення вимог кредиторів та черговості їх задоволення.

Для спростування висновків комісії, викладених у Довідці, арбітражним керуючим ОСОБА_2 подано до Головного територіального управління юстиції в Одеській області письмові пояснення від 03.06.2018 року №45 щодо Довідки від 25.05.2018 № 13 з додатками.

З огляду на те, що виявлені порушення п. 6.11 розділу VI Правил організації діловодства та архіву арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 15.03.2013 № 447/5; абз. 2 ч. 6 ст. 28 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом"; ч. 1 ст. 50 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом"; п. 13 ст. 36, ч. 1 ст. 45, п. 1 ч.ч. 2, 3 ст. 98 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", залишились не усунутими, Головним територіальним управлінням юстиції в Одеській області оформлено акт від 06.06.2018 року №14.

Разом з цим, з метою недопущенням арбітражним керуючим у подальшій діяльності аналогічних порушень, відповідачем винесено відповідний припис від 08.06.2018 року №6.

Не погоджуючись із висновками перевірки, посилаючись на їх необґрунтованість, а також безпідставність припису, позивач звернувся до суду із цим позовом, в якому ставиться питання про неправомірність дій відповідача щодо проведення перевірки, висновків акту перевірки, у зв'язку із чим - про скасування акту та припису.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив з того, що висновки перевірки та складений за її результатом акт є відповідним відображенням опису виявлених перевіркою порушень законодавства, не є правовим документом, який встановлює відповідальність суб'єкта та, відповідно, не є актом індивідуальної дії у розумінні п. 2 ч. 1 ст. 5 КАС України, у зв'язку із чим предметом розгляду в суді має бути лише суть виявлених порушень законодавства, дотримання якого перевіряється контролюючими органами.

Разом з цим, оскільки позивачем не наведено обґрунтованих доводів проти оскаржуваного припису, які б підтвердили неправомірність висновків позапланової невиїзної перевірки, а відповідачем доведено допущення арбітражним керуючим порушень вимог законодавства та обґрунтованість складеного за результатами контрольного заходу припису, суд першої інстанції дійшов висновку, що під час винесення оскаржуваного рішення суб'єкт владних повноважень діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, пропорційно, своєчасно та з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, у зв'язку із чим - про відсутність підстав для задоволення позову.

Колегія суддів висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову вважає правильними, з огляду на наступне.

Процедуру організації та проведення перевірок діяльності арбітражних керуючих; повноваження осіб, які здійснюють перевірки; права й обов'язки арбітражних керуючих; порядок оформлення результатів перевірки; порядок підготовки за результатами перевірки подання на Дисциплінарну комісію арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) про застосування до арбітражного керуючого дисциплінарного стягнення встановлює Порядок контролю за діяльністю арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), затверджений наказом Міністерства юстиції України від 27.06.2013 року №1284/5.

Відповідно до п. 1.3 Порядку від 27.06.2013 року №1284/5 контроль за діяльністю арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) здійснюють Мін'юст як державний орган з питань банкрутства та за його дорученням головні територіальні управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі як територіальні органи з питань банкрутства.

Мін'юст та його територіальні органи з питань банкрутства є органами контролю.

Згідно із п.п. 2.1, 2.2, 2.3 Порядку від 27.06.2013 року №1284/5 контроль за діяльністю арбітражних керуючих здійснюється шляхом проведення планових і позапланових перевірок.

Контроль за діяльністю арбітражних керуючих здійснюється на предмет дотримання ними вимог Конституції України, Господарського процесуального кодексу України, Закону, іншого законодавства з питань банкрутства та законодавства про оплату праці.

Здійснення контролю за діяльністю арбітражних керуючих складається з таких етапів: проведення перевірки, складання довідки про результати перевірки діяльності арбітражного керуючого; надання арбітражним керуючим комісії заперечень щодо Довідки та (або) усунення зазначених у Довідці порушень; складення акта перевірки з урахуванням Довідки, заперечень та усунутих арбітражним керуючим порушень.

Позапланова перевірка проводиться за наявності підстав, передбачених п. 2.6 Порядку від 27.06.2013 року №1284/5, та наданням Мін'юстом органу контролю згоди на її проведення, крім випадків проведення позапланової перевірки з підстав, передбачених абзацами п'ятим і шостим пункту 2.6 цього розділу (п.п. 2.6.1 Порядку від 27.06.2013 року №1284/5).

Згідно із п.п. 2.9, 2.10 Порядку від 27.06.2013 року №1284/5 для проведення перевірки органом контролю створюється комісія у складі від однієї до трьох осіб. До складу комісії включаються виключно представники органу контролю. До роботи комісії можуть залучатися найбільш досвідчені і висококваліфіковані арбітражні керуючі (розпорядники майна, керуючі санацією, ліквідатори).

Місцем проведення перевірки є, зокрема, місцезнаходження органу контролю (невиїзна перевірка).

Відповідно до п. 2.11 Порядку від 27.06.2013 року №1284/5 предметом позапланової перевірки є додержання арбітражним керуючим вимог Конституції України, Господарського процесуального кодексу України, Закону та іншого законодавства з питань банкрутства з питань, необхідність перевірки яких стала підставою для здійснення цієї перевірки.

За правилами п. 2.15 Порядку від 27.06.2013 року №1284/5 повідомлення про проведення позапланової перевірки разом з копією документа (заяви, скарги), який став підставою для її проведення, вручається особисто арбітражному керуючому або за його дорученням представнику, що посвідчується його особистим підписом, а у разі неможливості такого вручення у строки, визначені у пункті 2.7 цього розділу, надсилається арбітражному керуючому рекомендованим листом за рахунок коштів органу контролю на поштову адресу місцезнаходження контори (офіса) арбітражного керуючого. У разі надсилання повідомлення про проведення перевірки рекомендованим листом додатково таке повідомлення може бути надіслане факсимільним зв'язком та електронною поштою за реквізитами, які подаються арбітражним керуючим у документах обов'язкової звітності.

У повідомленні про проведення позапланової перевірки визначаються питання, які будуть перевірені в межах предмета перевірки, місце проведення перевірки перелік документів, які арбітражний керуючий зобов'язаний надати комісії для перевірки, строк, до якого арбітражний керуючий зобов'язаний надати комісії пояснення та копії визначених у повідомленні документів, місце та спосіб їх надання.

Арбітражний керуючий вважається повідомленим про проведення перевірки належним чином за умови, якщо повідомлення про проведення перевірки надіслано (вручено) йому органом контролю у строки та спосіб, визначені цим Порядком. Докази надсилання повідомлення арбітражного керуючого про проведення перевірки є невід'ємною частиною матеріалів перевірки.

Водночас, за правилами п. 3.4 Порядку від 27.06.2013 року №1284/5 арбітражний керуючий зобов'язаний: допускати комісію до контори (офісу) арбітражного керуючого; забезпечити у випадках, передбачених цим Порядком, доступ комісії для здійснення заходів контролю на територію боржника (банкрута); надавати на вимогу комісії необхідні документи та їх копії, засвідчені в установленому порядку, пояснення, довідки, відомості та інші матеріали з питань, що виникають під час перевірки; виконувати вимоги органу контролю щодо усунення виявлених порушень вимог законодавства.

Згідно приписів п.п. 5.1, 5.2, 5.3, 5.4 Порядку від 27.06.2013 року №1284/5 в останній день перевірки орган контролю складає та підписує Довідку у двох примірниках. Один примірник Довідки надається арбітражному керуючому, який перевірявся, або його представнику, другий зберігається в органі контролю.

Факт отримання примірника Довідки засвідчується особистим підписом та печаткою арбітражного керуючого або особистим підписом його представника.

У разі відсутності арбітражного керуючого при підписанні Довідки вона не пізніше наступного робочого дня надсилається йому рекомендованим листом та електронною поштою.

Зокрема, у резолютивній частині Довідки комісією підсумовуються результати перевірки та зазначаються: у разі встановлення під час проведення перевірки порушень вимог законодавства - порушення та посилання на структурні елементи нормативно-правового акта, який порушено; порушення, які підлягають усуненню, та порушення, усунення яких є неможливим (арбітражним керуючим пропущено строки виконання повноважень, встановлені порушення, які були допущені на попередній стадії процедури банкрутства, тощо); дата, до якої комісією приймаються пояснення, зауваження, заперечення до Довідки або інформація про усунення порушень, зазначених у Довідці; дата, час та місце підписання акта перевірки (з урахуванням строку підготовки висновку щодо відповідності Довідки та доданих до неї документів законодавству).

Згідно із п. 6.3 Порядку від 27.06.2013 року №1284/5 комісія готує акт перевірки діяльності арбітражного керуючого протягом: двох робочих днів з дня підписання Довідки, якщо арбітражний керуючий підписав Довідку без зауважень і заперечень; двох робочих днів після завершення строку для надання арбітражним керуючим пояснень, зауважень, заперечень щодо Довідки.

Відповідно до п. 6.9 Порядку від 27.06.2013 року №1284/5 у разі виявлення під час перевірки порушень у діяльності арбітражного керуючого орган контролю на підставі акта перевірки за наявності відповідних підстав виносить припис про недопущення повторних порушень та (або) розпорядження про усунення виявлених порушень.

Водночас, згідно із п. 6.12 Порядку від 27.06.2013 року №1284/5 у приписі міститься інформація про виявлені під час перевірки порушення, які усунути неможливо, та зобов'язання арбітражного керуючого не допускати аналогічних порушень.

У разі якщо арбітражним керуючим протягом року не вчинено аналогічних вказаним у приписі порушень, припис вважається виконаним.

Водночас, відповідно до ч. 6 ст. 28 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" від 22.12.2011 року №4212-VI керуючий санацією зобов'язаний, зокрема, прийняти до господарського відання майно боржника та організувати проведення його інвентаризації.

Згідно із ч. 13 ст. 36 Закону України від 22.12.2011 року №4212-VI розрахунки з кредиторами, вимоги яких включені до реєстру, проводяться керуючим санацією починаючи з дати, зазначеної у затвердженому господарським судом плані санації, в порядку черговості, установленому цим Законом.

За правилами ч. 1 ст. 45 Закону України від 22.12.2011 року №4212-VI кошти, одержані від продажу майна банкрута, спрямовуються на задоволення вимог кредиторів у порядку, встановленому цією статтею. При цьому: 1) у першу чергу задовольняються: вимоги щодо виплати заборгованості із заробітної плати перед працюючими та звільненими працівниками банкрута, грошові компенсації за всі невикористані дні щорічної відпустки та додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, інші кошти, належні працівникам у зв'язку з оплачуваною відсутністю на роботі (оплата часу простою не з вини працівника, гарантії на час виконання державних або громадських обов'язків, гарантії і компенсації при службових відрядженнях, гарантії для працівників, що направляються для підвищення кваліфікації, гарантії для донорів, гарантії для працівників, що направляються на обстеження до медичного закладу, соціальні виплати у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності за рахунок коштів підприємства тощо), а також вихідної допомоги, належної працівникам у зв'язку з припиненням трудових відносин та нарахованих на ці суми страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та інше соціальне страхування, у тому числі відшкодування кредиту, отриманого на ці цілі; вимоги кредиторів за договорами страхування; витрати, пов'язані з провадженням у справі про банкрутство в господарському суді та роботою ліквідаційної комісії, у тому числі: витрати на оплату судового збору; витрати кредиторів на проведення аудиту, якщо аудит проводився за рішенням господарського суду за рахунок їхніх коштів; витрати заявника на публікацію оголошення про порушення справи про банкрутство, введення процедури санації, визнання боржника банкрутом; витрати на публікацію в офіційних друкованих органах інформації про порядок продажу майна банкрута; витрати на публікацію в засобах масової інформації про поновлення провадження у справі про банкрутство у зв'язку з визнанням мирової угоди недійсною; вимоги щодо виплати основної грошової винагороди арбітражному керуючому; вимоги щодо відшкодування витрат арбітражного керуючого, пов'язаних з виконанням ним повноважень розпорядника майна, керуючого санацією боржника або ліквідатора банкрута; витрати арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), пов'язані з утриманням і збереженням майнових активів банкрута; 2) у другу чергу задовольняються: вимоги із зобов'язань, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров'ю громадян, шляхом капіталізації у ліквідаційній процедурі відповідних платежів, у тому числі до Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України за громадян, які застраховані в цьому фонді, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, зобов'язань із сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та інше соціальне страхування, крім вимог, задоволених позачергово, з повернення невикористаних коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, а також вимоги громадян - довірителів (вкладників) довірчих товариств або інших суб'єктів підприємницької діяльності, які залучали майно (кошти) довірителів (вкладників); 3) у третю чергу задовольняються: вимоги щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів); вимоги центрального органу виконавчої влади, що здійснює управління державним резервом; 4) у четверту чергу задовольняються: вимоги кредиторів, не забезпечені заставою, у тому числі і вимоги кредиторів, що виникли із зобов'язань у процедурі розпорядження майном боржника чи в процедурі санації боржника; 5) у п'яту чергу задовольняються: вимоги щодо повернення внесків членів трудового колективу до статутного капіталу підприємства; вимоги щодо виплати додаткової грошової винагороди керуючому санацією або ліквідатору у частині 5 відсотків обсягу стягнутих на користь боржника активів (повернення грошових коштів, майна, майнових прав), які на дату порушення провадження у справі про банкрутство перебували у третіх осіб; вимоги щодо виплати додаткової грошової винагороди керуючому санацією або ліквідатору у частині 3 відсотків обсягу погашених вимог конкурсних кредиторів, які підлягають позачерговому задоволенню та віднесені до конкурсних згідно з цим Законом; 6) у шосту чергу задовольняються інші вимоги.

За правилами ч. 1 ст. 50 Закону України від 22.12.2011 року №4212-VI продаж майна на аукціоні оформлюється договором купівлі-продажу, який укладається власником майна чи замовником аукціону з переможцем торгів.

Згідно із п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 98 Закону України від 22.12.2011 року №4212-VI арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор) зобов'язаний неухильно дотримуватися вимог законодавства.

Під час реалізації своїх прав та обов'язків арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор) зобов'язаний діяти добросовісно, розсудливо, з метою, з якою ці права та обов'язки надано (покладено), обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на підставі, у межах та спосіб, що передбачені Конституцією та законодавством України про банкрутство.

При цьому, відповідно до п. 4 Розділу І Положення про інвентаризацію активів та зобов'язань, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 02.09.2014 року №879, проведення інвентаризації забезпечується власником (власниками) або уповноваженим органом (посадовою особою), який здійснює керівництво підприємством відповідно до законодавства та установчих документів, який створює необхідні умови для її проведення, визначає об'єкти, періодичність та строки проведення інвентаризації, крім випадків, коли проведення інвентаризації є обов'язковим. У цих випадках визначені на підприємстві строки проведення інвентаризації не можуть перевищувати строків, визначених цим Положенням.

Згідно із п. 5 Розділу І Положення від 02.09.2014 року №879 інвентаризація проводиться з метою забезпечення достовірності даних бухгалтерського обліку та фінансової звітності підприємства. Під час інвентаризації активів і зобов'язань перевіряються і документально підтверджуються їх наявність, стан, відповідність критеріям визнання і оцінка. При цьому забезпечуються: виявлення фактичної наявності активів та перевірка повноти відображення зобов'язань, коштів цільового фінансування, витрат майбутніх періодів; установлення лишку або нестачі активів шляхом зіставлення фактичної їх наявності з даними бухгалтерського обліку; виявлення активів, які частково втратили свою первісну якість та споживчу властивість, застарілих, а також матеріальних та нематеріальних активів, що не використовуються, невикористаних сум забезпечення; виявлення активів і зобов'язань, які не відповідають критеріям визнання. Отже, мета інвентаризації - забезпечити достовірність даних бухгалтерського обліку та фінансової звітності. Тому підприємства зобов'язані проводити інвентаризацію активів, до яких належать і основні засоби. Під час такої операції перевіряється і документально підтверджується наявність, стан й оцінка основних засобів.

Відповідно до абз. 8 п. 7 Розділу І Положення від 02.09.2014 року №879 проведення інвентаризації є обов'язковим у разі припинення підприємства в обсязі, визначеному пунктом 6 цього розділу.

Згідно із п. 14 Розділу II Положення від 02.09.2014 року №879 інвентаризаційні описи, акти інвентаризації, звіряльні відомості оформлюються відповідно до вимог, установлених Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року №88, для первинних документів з урахуванням обов'язкових реквізитів та вимог, передбачених цим Положенням. Матеріали інвентаризації можуть бути заповнені як рукописним способом, так і за допомогою електронних засобів обробки інформації.

Під час перевірки встановлено, що наданий арбітражним керуючим інвентаризаційний опис станом на 01.12.2016 року вказаним вимогам Положення №88 не відповідає. Крім того, арбітражним керуючим, не надано комісії актів інвентаризації, в яких фіксуються наявність готівки, грошових документів, бланки документів суворої звітності, фінансових інвестицій, а також повнота відображення грошових коштів на рахунках у банку, звіряльних відомостей та протоколів інвентаризації.

Позивач у своїй відповіді стосовно порушення абзацу 2 частини 16 статті 28 Закону № 4212-VІ зазначає, що керуючий санацією не міг приймати одноособово рішення щодо проведення інвентаризації майна підприємства, без погодження цього з комітетом кредиторів.

Водночас, як показав аналіз наведених норм, арбітражний керуючий як керуючий санацією зобов'язаний був організувати проведення інвентаризації майна боржника відповідно до положень Закону № 4212-VІ, у строки визначені Положенням № 879, а результати інвентаризації оформити відповідно до вимог Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88.

Разом з цим, під час перевірки встановлено, що наданий арбітражним керуючим для перевірки договір купівлі-продажу від 17.02.2017 майна боржника за результатами проведеного аукціону не посвідчений нотаріусом та не зареєстрований. Підтвердженням того є Інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта, яку надано арбітражним керуючим ОСОБА_2 для перевірки, у якій зазначено підстави виникнення права власності: Свідоцтво, серія та номер: 443, виданий 28.02.2017 року, видавник: Білгород-Дністровська міська державна нотаріальна контора Одеської області.

Судом першої інстанції вірно враховано, що згідно із ч. 3 ст. 71 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" від 22.12.2011 року №4212-VI протягом п'яти днів з дати підписання цього протоколу замовник аукціону надсилає переможцеві торгів пропозицію щодо укладення договору купівлі-продажу майна разом з проектом цього договору відповідно до поданої переможцем торгів пропозиції щодо встановлення ціни цього майна.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 657 Цивільного кодексу України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Крім того, процесуальний порядок та процедура видачі нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) регламентується Законом України "Про нотаріат" та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5.

Відповідно до п. 4.1 Глави 12 Розділу 2 Порядку №296/5 придбання нерухомого майна на аукціоні при його продажі в провадженні у справі про банкрутство оформлюється нотаріусом відповідно до статті 75 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" за місцезнаходженням такого майна шляхом видачі набувачу відповідного свідоцтва за умови надання договору купівлі-продажу, оформленого відповідно до статті 50 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

В матеріалах перевірки відсутні будь-які докази надсилання Замовником аукціону (арбітражним керуючим) пропозиції переможцю щодо укладення договору купівлі-продажу майна.

Таким чином, в порушення ч. 1 ст. 50 Закону України від 22.12.2011 року №4212-VI арбітражним керуючим за результатами аукціону договір купівлі-продажу майна боржника не був посвідчений нотаріусом та не зареєстрований відповідно до вимог чинного законодавства.

Водночас, ухвалою господарського суду Одеської області від 11.08.2016 року по справі №916/1267/16 затверджено поданий розпорядником майна боржника реєстр визнаних судом грошових вимог конкурсних кредиторів боржника у кількості одна особа - ПАТ "Енергопостачальна компанія Одесаобленерго" на загальну суму 2 436 652,21 грн., в подальшому кредитора було замінено на ТОВ "УМБ ФІНАНС".

Таким чином, розрахунки з кредиторами проводяться керуючим санацією, починаючи з дати, зазначеної у затвердженому господарським судом плані санації, в порядку черговості установленому ч. 1 ст. 45 Закону №4212-VІ.

Проте, у наданому арбітражним керуючим Плані санації відсутні вимоги передбачені п. 13 ст. 36, ч. 5 ст. 29 Закону № 4212-VІ, і таким чином встановити дату початку погашення вимог конкурсних кредиторів та графік їх погашення неможливо.

Також, жодна з ухвал господарського суду, на яку посилається арбітражний керуючий та були ним надані для перевірки, не зобов'язує керуючого санацією внести визнані вимоги судом після строку встановленого Законом №4212-VІ до реєстру вимог кредиторів боржника.

Разом з цим, не подання арбітражним керуючим на вимогу контролюючого органу всіх матеріалів, що стосуються предмета перевірки, безумовно свідчить про допущення порушень п. 6.11 розділу VI Правил організації діловодства та архіву арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 15.03.2013 № 447/5.

При цьому, судом першої інстанції вірно враховано, що припис Головного територіального управління юстиції у Одеській області винесений щодо недопущення аналогічних порушень арбітражним керуючим у подальшій діяльності, тобто для запобігання вищевказаних порушень у майбутньому, а відтак і обставин у зв'язку з якими вони були допущенні.

Оцінюючи позовні вимоги щодо визнання протиправними викладених в акті перевірки висновків та самого акту, суд першої інстанції правильного виходив з того, що акт - це службовий документ, який підтверджує факт проведення перевірки дотримання підконтрольним суб'єктом вимог законодавства, стандартів і правил та є носієм доказової інформації про виявлені порушення.

Отже акт, в якому відображено опис виявлених перевіркою порушень законодавства, не є правовим документом, який встановлює відповідальність суб'єкта та, відповідно, не є актом індивідуальної дії у розумінні п.2 ч.1 ст.5 КАС України. Натомість відповідний акт (в даному випадку припис) складається за результатами такої перевірки та на підставі встановлених в ході її проведення порушень. В подальшому ж предметом розгляду в суді має бути лише суть виявлених порушень законодавства, дотримання якого перевіряється контролюючими органами.

Таким чином, акт, складений посадовою особою контролюючого органу за результатами перевірки не є рішенням суб'єкта владних повноважень, яке породжує певні правові наслідки для суб'єкта, спрямоване на регулювання тих чи інших відносин і має обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин, не відповідає критерію юридичної значимості, оскільки не створює жодних правових наслідків у вигляді виникнення, зміни або припинення прав позивача

Адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин, тобто для задоволення позову адміністративний суд повинен установити, що в зв'язку з прийняттям рішенням чи вчиненням дій (допущення бездіяльності) суб'єктом владних повноважень порушуються права, свободи чи охоронювані законом інтереси позивача.

З огляду на зазначене, вирішуючи спір, суд повинен пересвідчитись у належності особі, яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу (чи є така особа належним позивачем у справі - наявність права на позов у матеріальному розумінні), а також встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення). Тобто, порушення або оспорювання прав та інтересів особи, яка звертається до суду за їх захистом, є обов'язковими.

Таким чином, підставами для визнання певних дій суб'єкта владних повноважень неправомірними є невідповідність їх вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу. При цьому, обов'язковою умовою визнання такої дії неправомірною є також наявність факту порушення прав чи охоронюваних законом інтересів позивача у справі.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті, і є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

У зв'язку із чим, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що обраний позивачем спосіб захисту прав, які він вважає порушеними, не відповідає законодавству, позаяк сам лише факт складання акту перевірки не спроможний порушити права особи та складений виключно на реалізацію компетенції суб'єкта владних повноважень.

З огляду на викладене, оскарження висновків перевірки не відповідає способу захисту в порядку адміністративного судочинства, оскільки такі матеріали лише породжують публічно-правові наслідки, якими можуть бути відповідні рішення (припис).

Враховуючи викладене, оскільки позивачем не наведено обґрунтованих доводів щодо протиправності оскаржуваного припису, які б доводили неправомірність висновків позапланової невиїзної перевірки, а відповідачем, з посиланням на належні та допустимі докази, приписи чинного законодавства доведено допущення арбітражним керуючим порушень та обґрунтованість складеного за результатами контрольного заходу припису, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством, обґрунтовано, у зв'язку із чим підстави для задоволення позову відсутні.

Беручи до уваги викладене, колегія суддів вважає, що при розгляді справи судом першої інстанції правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, вірно встановлено фактичні обставини справи та надана правова оцінка.

Рішення суду першої інстанції викладено достатньо повно, висновки обґрунтовані з посиланням на конкретні норми Законів України та відповідають чинному законодавству, а доводи апеляційної скарги цих висновків суду не спростовують.

За таких обставин підстав для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 139, 308, 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2018 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її прийняття, але може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено та підписано 03.05.2019 року.

Головуючий суддя: О.В. Єщенко

судді: О.О. Димерлій

К.В. Кравченко