Справа № 826/15704/16
Суддя: Шарапа В.М.
Дата ухвалення: 2019-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

26 квітня 2019 року

Київ

справа №826/15704/16

адміністративне провадження №К/9901/46806/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Шарапи В.М.,

суддів: Бевзенка В.М., Данилевич Н.А.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 02.03.2018 у складі колегії суддів: Аліменка В.О. (головуючого), Безименної Н.В., Кучми А.Ю. у справі за позовом ОСОБА_2 до Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві про визнання протиправною та скасування постанови, зобов'язання вчинити дії,-

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві про визнання протиправною та скасування постанови, зобов'язання вчинити дії.

Рішенням Окружного адміністративного суду м.Києва від 22.12.2017 в позові відмовлено.

Позивач оскаржив судове рішення в апеляційному порядку.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 27.02.2018 апеляційну скаргу залишено без руху та надано позивачу строк для звернення із заявою про поновлення строку на апеляційне оскарження або вказати інші підстави для поновлення пропущеного строку.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 02.03.2018 відмовлено у відкритті апеляційного провадження на підставі пункту 4 частини 1 статті 299 КАС України.

Позивач оскаржив в касаційному порядку вказану ухвалу суду апеляційної інстанції, просить її скасувати, справу направити до апеляційного суду для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження у справі.

Аргументами на обгрунтування вимог скарги зазначає, що судом неправильно застосовано норми процесуального права, а саме - статтю 295 КАС України, відповідно до якої має право на поновлення пропущеного строку апеляційного оскарження, оскільки справу було розглянуто у письмовому провадженні, а копію оскаржуваного рішення ним одержано не було. Зазначає, що про існування рішення у справі дізнався його представник - адвокат Фомін П.В. 15.01.2018, після чого звернувся із заявою про видачу копії судового рішення. 14.02.2018 представником було отримано відповідь за підписом судді Кармазіна О.А. про те, що копію судового рішення від 22.12.2017 було направлено на адресу позивача 27.12.2017. Після отримання вказаної відповіді представником позивача було знайдено судове рішення в інформаційно-пошуковій системі доступу до судових рішень «Єдиний державний реєстр судових рішень». Вказані обставини, на думку скаржника є поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження.

Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження суд апеляційної інстанції виходив з неповажності зазначених позивачем причин пропуску строку на апеляційне оскарження. Зазначив, що в матеріалах справи наявне зворотнє повідомлення про вручення ОСОБА_2 03.01.2018 копії оскаржуваного рішення. Крім цього, 22.12.2017 оскаржуване рішення було надіслано судом до ЄДРС в порядку Закону України «Про доступ до судових рішень».

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права, суд зазначає про таке.

Поважними причинами пропуску процесуального строку визнаються такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідно до наявного в матеріалах справи зворотнього повідомлення, копію оскаржуваного судового рішення було вручено ОСОБА_2 03.01.2018. Однак, із апеляційною скаргою позивач звернувся до суду 19.02.2018, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження.

При цьому, апеляційним судом не було встановлено обставин, які перешкоджали позивачу звернутись із апеляційною скаргою в межах строку, визначеного частиною 6 статті 287 КАС України та становили об'єктивно непереборні обставини, які пов'язані з дійсними істотними труднощами у реалізації права на апеляційне оскарження.

Судовою колегією відхиляються доводи скаржника про поважність причин пропуску строку з тих підстав, що поштову кореспонденцію з суду за адресою: АДРЕСА_1 він не отримував, оскільки за зазначеною адресою не проживає. Натомість, як вбачається з матеріалів справи, позивач вказував саме цю адресу для надсилання поштової кореспонденції при поданні заяв до суду першої інстанції.

Враховуючи зазначене та те, що апеляційну скаргу позивачем подано після спливу 10-тиденного строку з дня отримання копії оскаржуваного рішення, інших поважних причин пропуску строку апеляційного оскарження позивачем не наведено, апеляційний суд дійшов обгрунтованого рішення про відмову у відкритті апеляційного провадження.

Колегія суддів Верховного Суду зазначає також, що нормами частин 1 та 6 статті 287 КАС України встановлено спеціальний строк на апеляційне оскарження рішень судів у справах щодо рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, який складає 10 днів з дня проголошення такого рішення.

З огляду на наявність спеціальної норми, загальні норми статті 295 КАС України, які регулюють строки на апеляційне оскарження рішень судів і порядок їх обчислення, до спірних правовідносин не застосовуються, тому аргументи позивача про неправильно застосовані апеляційний судом норми процесуального права відхиляються.

Колегія суддів зауважує також, що гарантоване законодавством право апеляційного та касаційного оскарження судових рішень кореспондується із дотриманням особами порядку такого оскарження, зокрема, шляхом дотримання ними строків, що відповідає принципу правової визначеності та рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Згідно з частиною 1 статті 350 КАС України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

З огляду на наведене, касаційна скарга ОСОБА_2 підлягає залишенню без задоволення, а ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 02.03.2018 - слід залишити без змін.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 356, 359 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 02.03.2018 у справі за позовом ОСОБА_2 до Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві про визнання протиправною та скасування постанови, зобов'язання вчинити дії - залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

Cуддя-доповідач В.М. Шарапа

Судді В.М. Бевзенко

Н.А. Данилевич