Справа № 481/7/19
Суддя: Вжещ С. І.
Дата ухвалення: 2019-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 481/7/19
Провадж.№ 2-а/481/1/2019
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

07.05.2019 року Новобузький районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Вжещ С.І.

при секретарі Юхименко Т.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Миколаївській області про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

27.12.2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вище вказаним позовом, відповідно до якого просила визнати дії інспектора поліції 1 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в Миколаївській області капрала Мирошниченко А.Г., щодо винесення постанови серії ЕАВ N 798145 від 17.12.2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності по ч.1ст.121 КУпАП за порушення п.31.4.7 ПДР та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн. - незаконними та скасувати вищезазначену постанову, а провадження в адміністративній справі закрити.

ОСОБА_1 вважає постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки, на її думку працівник поліції невірно кваліфікував її дії в контексті порушення ПДР, а саме постанова не відображає дійсних обставин справи. Крім того винесена з грубим порушенням вимог чинного законодавства щодо її змісту, процедури складення, та визначення складу адміністративного правопорушення, через що є незаконною і підлягає скасуванню. Також відповідачем було порушено процедуру розгляду адміністративної справи та накладено адміністративне стягнення на місці вчинення правопорушення, з позбавленням можливості скористатись своїми правами, передбаченими ст.268 КУпАП та за відсутності доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення. Крім того форма постанови, що оскаржується, не відповідає формі затвердженої інструкцією, оскільки відсутня графа про ознайомлення правопорушника з правами передбаченими ст.268 КУпАП, порядком і строком оскарження постанови. В усному порядку відповідних роз`яснень інспектором також надано не було.

Зазначила, що дійсно 17.12.2018 року о 10:31 год. керуючи автомобілем ВАЗ 211440, номерний знак НОМЕР_1 , була зупинена інспектором поліції на пр..Корабелів, 11 у м.Миколаєві за нібито порушення вимог п.31.4.7 ПДР (транспортний засіб мав технічні несправності, з якими його експлуатація забороняється у вигляді непрацюючих світлових покажчиків стопів). Однак з зазначеним у постанові порушенням незгодна вказуючи на те, що того дня перевезення жодного великогабаритного, великовагового чи небезпечного вантажу на час зупинки транспортного засобу не здійснювала, зупинка відбулася у світлий час доби, повторювач покажчиків стопів у вигляді поперечної світлодіодної планки був справний та працював, а тому п.п.31.4.7. «ї» ПДР, який передбачає заборону експлуатації транспортного засобу у якого відсутні або несправні фари і задні габаритні ліхтарі транспортного засобу що перевозить великогабаритний, великоваговий чи небезпечний вантаж, а також проблискові маячки, світлоповертальні елементи, розпізнавальні знаки, передбачені пунктом 30.3 ПДР, вона не порушувала .

В судове засідання позивач не з`явилась, належним чином повідомлялась про час і місце судового розгляду, подала заяву про закриття провадження в справі з тих причин, що строк накладення адміністративного стягнення сплив.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився,належно повідомлявся про час і місце судового розгляду, але подав відзив на позов з додатками, в якому проти позову заперечив та зазначив, що вимоги позивача не визнає, вважає їх безпідставними. Підтверджує, що дійсно 17.12.2018 року інспектором УПП в Миколаївській області, було виявлено порушення Правил дорожнього руху України, водієм, який керував автомобілем, а саме: керування транспортним засобом ВАЗ 211440 державний номер НОМЕР_1 з технічними несправностями - непрацюючими стоп-сигналами задніх фар, чим порушив вимоги п.п.31.4.3. а). Вказане правопорушення було зафіксовано у постанові про притягнення особи до відповідальності за вчинення правопорушення передбаченого ч.1 ст.121 КУпАП. Крім того зазначає про правомірність винесення постанови без складання протоколу на місці вчинення правопорушення, дотримання вимог законодавства при її винесенні та ознайомлення позивача з правами. Таким чином просив відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Крім того через канцелярію суду надав відео-фіксацію з місця адміністративного правопорушення, яка записана на носії інформації DVD-R диск, як доказ по справі.

Суд, оцінивши обгрунтування позивача та представника відповідача, обставини справи та дослідивши матеріали справи, вважає їх достатніми для прийняття рішення.

Відповідно до вимог ч.9 ст.205 КАС України, суд вважає, що відсутні перешкоди для розгляду справи та у зв`язку з неявкою сторін, які повідомлялись належним чином про дату, час і місце судового розгляду, не з`явились, подавши про це відповідні заяви, а тому справа розглядається в письмовому провадженні.

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Положеннями п. 8 ч. 1 ст. 23 вказаного Закону встановлено, що у випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

В статті 222 КУпАП зазначається, що органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про порушення правил дорожнього руху. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно з ч. 2 ст. 258 КУпАП у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, протокол не складається.

Частиною 4 статті 258 КУпАП регламентовано, що у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Правила щодо відсутності необхідності в уповноваженої особи складати протокол про адміністративне правопорушення, розгляд якого віднесено, до компетенції Національної поліції передбачаються і в ч. 5 вказаної статті 258 КУпАП, згідно якої, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, зокрема, у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

При цьому, суд враховує, що відповідно до ч. 1 ст.276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Разом з цим, згідно із ч. 6 ст.276 КУпАП Законами України може бути передбачено й інше місце розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Таким чином, оскільки виявлене відповідачем адміністративне правопорушення не підлягає оформленню протоколом, суд вважає, що розгляд питання про притягнення позивача до адміністративної відповідальності має відбуватись на місці його вчинення шляхом складання відповідної постанови, тобто за правилами ч. 4 ст.258 КУпАП, що кореспондується з положеннями ч. 6 ст.276 КУпАП.

Крім того, у відповідності до Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу (п. 4 розділ 1 Інструкції).

Пункт 1 розділу ІІІ наведеної Інструкції визначає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно з п. 2 розділу ІІІ цієї ж Інструкції постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 1 розділу IV вказаної Інструкції, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Таким чином, суд зазначає, що з наведених положень чинного законодавства чітко вбачається, що постанова у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення без складання відповідного протоколу, що спростовує доводи позивача про незаконність розгляду відповідачем адміністративної справи на місці зупинки транспортного засобу.

Розділом 4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395, також передбачено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення. Зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення повинен відповідати статті 283 КУпАП. По справі про адміністративне правопорушення виноситься постанова про накладення адміністративного стягнення, або про закриття справи. Постанова про закриття справи виноситься при оголошенні усного зауваження, передачі матеріалів на розгляд громадської організації чи трудового колективу або передачі їх прокурору, органу досудового розслідування, а також за наявності обставин, передбачених статтею 247 КУпАП.

Крім того зазначено, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (додаток 5), складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 10 розділу ХІІІ цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції.

Оскаржувана постанова серії ЕАВ N 798145 від 17.12.2018 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, дійсно винесена інспектором 3 батальйону 1 роти Управління патрульної поліції в Миколаївській області капралом поліції Мирошниченком А.Г за порушення позивачем п.31.4.7 ПДР України та вчинення правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, складена в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздрукована за допомогою спеціального технічного пристрою, із неповним зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до Інструкції, зокрема п.8, а саме в постанові відсутня графа : підпис особи, яка притягується до відповідальності, про роз`яснення прав за ст.268 КУпАП та строку оскарження за ст.289 КУпАП.

Натомість суд не вважає зазначене суттєвим порушенням, яке призводить до визнання незаконною постанови з зазначених підстав, оскільки права передбачені ст.268 та ст.289 КУпАП детально розписані на зворотній стороні постанови, крім того були роз`яснені працівником поліції при складанні постанови, що зафіксованого на відеозаписі наданому відповідачем № від 17.12.2018 року.

З відеофайлів наданих відповідачем за №, № та № вбачається, що позивачка не заперечувала проти вчинення нею правопорушення, а лише наполягала на тому, що зазначені несправності транспортного засобу їй були невідомі та просила на перший раз дати їй лише попередження, оскільки вона лише вчора забрала авто з СТО та зазначених несправностей не мало бути. Будь-яких клопотань не заявляла. Також на відео файлі за № крім іншого зафіксовано факт оголошення постанови про притягнення до відповідальності позивачки та вручення її копії під підпис. Роз`яснено право оскарження постанови та порядок сплати штрафу. Таким чином вказані вище доводи позивача також спростовані в судовому засіданні.

Надаючи оцінку оскаржуваній постанові у справі про адміністративне правопорушення, суд дійшов висновку про наступне.

У відповідності до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Стаття 252 КУпАП вказує, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Таким чином, обставини, викладені у постанові інспектора серії ЕАВ N 798145 від 17.12.2018 року, можуть бути підтвердженими, в тому числі показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції відеозапису, яким є запис з нагрудної камери інспектора поліції, а також іншими документами.

Як вбачається з матеріалів справи, дані докази були зібрані відповідачем, та на підставі них вирішувалося питання про винесення постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, тому такі докази є основоположним предметом дослідження правомірності винесення постанови про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення.

Зокрема, суд з встановлених обставин вбачає, що 17.12.2018 року о 10:31:28 год. в м.Миколаїв на проспекті Корабелів, 11 водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом ВАЗ 211440 НОМЕР_1 у якого не працювали світлові покажчики стопів.

Несправність задніх світлових покажчиків стопів зафіксовано на відеозаписі № з 00:32 по 00:35 хв. На зазначеному відео видно, що при натисканні водія на гальма задні світлові покажчики стопів не світяться, а світиться лише повторювач стопів у вигляді поперечної світлодіодної планки.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюється Правилами дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306, порушення яких є підставою для відповідальності згідно із законодавством (п.п. 1.1, 1.9 Правил).

Пунктом 1.3 ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно ч. 1 ст.121 КУпАП керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пунктом 31.4.7 ПДР - Заборонена експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності технічних несправностей і невідповідності вимогам інших елементів конструкції до яких відноситься: а) немає передбачених конструкцією транспортного засобу стекол, дзеркал заднього виду; б) не працює звуковий сигнал; в) встановлено на скло додаткові предмети або нанесено покриття, які обмежують оглядовість з місця водія, і погіршують його прозорість; г) не працюють передбачені конструкцією замки дверей кузова або кабіни, запори бортів вантажної платформи, запори горловин цистерн і паливних баків, механізм регулювання положення сидіння водія, аварійні виходи, пристрої для приведення їх у дію, привід керування дверима, спідометр, тахограф, пристрій для обігрівання і обдування скла; ґ) зруйновано корінний лист або центральний болт ресори; д) зіпсовано тягово-зчіпний або опорно-зчіпний пристрій тягача і причіпної ланки у складі автопоїзда, а також передбачені їхньою конструкцією страхувальні троси (ланцюги). Є люфти в з`єднаннях рами мотоцикла з рамою бокового причепа; е) відсутній передбачений конструкцією бампер або задній захисний пристрій, грязезахисні фартухи і бризковики; є) відсутні: 1) медична аптечка з нанесеними на неї відомостями про тип транспортного засобу, для якого вона призначена, - на мотоциклі з боковим причепом, легковому, вантажному автомобілі, колісному тракторі, автобусі, мікроавтобусів, тролейбусі, автомобілі, що перевозить небезпечний вантаж; 2) знак аварійної зупинки (миготливий червоний ліхтар), який відповідає вимогам стандарту, - на мотоциклі з боковим причепом, легковому, вантажному автомобілі, колісному тракторі, автобусі; 3) на вантажних автомобілях з дозволеною максимальною масою понад 3,5 т і в автобусах з дозволеною максимальною масою понад 5 т - противідкотні упори (щонайменше два); 4) проблискові маячки оранжевого кольору на великовагових та великогабаритних транспортних засобах; 6) працездатний вогнегасник на легковому, вантажному автомобілі, автобусі; ж) відсутні ремені безпеки та підголовники в транспортних засобах, де їх установка передбачена конструкцією; з) ремені безпеки не в робочому стані або мають видимі надриви на лямках; и) на мотоциклі немає передбачених конструкцією дуг безпеки; і) на мотоциклах і мопедах немає передбачених конструкцією підніжок, на сідлі - поперечних рукояток для пасажира; ї) відсутні або несправні фари і задні габаритні ліхтарі транспортного засобу, що перевозить великогабаритний, великоваговий чи небезпечний вантаж, а також проблискові маячки, світлоповертальні елементи, розпізнавальні знаки, передбачені пунктом 30.3 цих Правил.

Таким чином несправність зовнішніх освітлювальних приладів ( стоп-сигналів задніх фар) п.31.4.7 ПДР України не передбачено.

Натомість зазначене в постанові порушення з огляду на фактичні обставини необхідно було кваліфікувати як порушення пункту 31.4.3 а) ПДР, який передбачає заборону експлуатації транспортних засобів у випадку коли зовнішні світлові прилади не відповідають вимогам конструкції транспортного засобу по кількості, типу, кольору, розміщенню і режиму роботи.

Зокрема, зазначений пункт ( 31.4.3 «а» ПДР України ) і відображений та обґрунтований у відзиві відповідача на адміністративний позов.

Відповідно до ч. 1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Частиною 2 цієї статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Статтею 293КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено. Якщо буде встановлено, що постанову винесено органом (посадовою особою), неправомочним вирішувати цю справу, то така постанова скасовується і справа надсилається на розгляд компетентного органу (посадової особи).

Позивачем заперечується вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1ст.121 КУпАП, що виразилося у порушенні п.31.4.7 ПДР України.

Відповідачем же до суду не надано будь-яких доказів, які б спростовували пояснення позивача та підтверджували викладені в постанові обставини. Більш того у відзиві на адміністративний позов відповідач зазначає, що позивачем було порушено п.31.4.3 а) ПДР України, натомість у постанові про притягнення до відповідальності зазначається про порушення п.31.4.7.ПДР України. Зазначені розбіжності також ставлять під сумнів достовірність відомостей внесених відповідачем до постанови та викладених у відзиві.

Враховуючи, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено належними і допустимими доказами правомірності прийнятої ним постанови, суд вважає, що така постанова підлягає скасуванню, а провадження в адміністративній справі - закриттю у зв`язку з відсутністю в діях позивача складу адміністративного правопорушення .

Посилання позивача на наявність підстав для закриття провадження в справі у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення ( відповідно до п.7 ст.247 КУпАП) відхиляється судом з тих мотивів, що вказана обставина не є підставою, в розумінні ст.238 КАС України, для закриття провадження в адміністративній справі.

В частині вимог позивача про визнання дій щодо винесення постанови відповідача незаконними, суд зазначає, що такий спосіб захисту не віднесений до вичерпного переліку спеціальних способів захисту в подібних категоріях справ, який наведено в ч. 3 ст. 286 КАС України. Достатнім та ефективним способом захисту прав позивача в даному випадку є скасування оскаржуваної постанови, у зв`язку із чим у задоволенні вимоги про визнання дій по винесенню оскаржуваної постанови відповідача незаконними слід відмовити.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст.139 КАС України, суд враховує, що позивач був звільнений від сплати судового збору на підставі ст.288 КУпАП, в той час як інших судових витрат, які підлягають розподілу, у справі не виявлено.

Керуючись статтями 9,77,194,241-246,250,255,286 КАС України суд,

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Миколаївській області про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити частково.

Скасувати постанову серії ЕАВ N 798145 від 17.12.2018 року винесену інспектором поліції 1 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в Миколаївській області капралом Мирошниченком А.Г про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в сумі 340 гривень за адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.121 КУпАП, а провадження у справі про адміністративне правопорушення - закрити.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду, а особами, які не були присутні під час розгляду справи, у той же строк, з часу отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Вжещ С.І.