Справа № 320/6051/18
Суддя: Лисенко В.І.
Дата ухвалення: 2019-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

06 травня 2019 року 320/6051/18

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лисенко В.І.,

за участі: секретаря судового засідання Приходько Н.І.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - не з`явився,

представника третіх осіб - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом позовом ОСОБА_3 до Вишгородської міської ради, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії ,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_3 з позовом до Вишгородської міської ради, треті особи без самостійних вимог на стороні відповідача - ОСОБА_4 та ОСОБА_7, в якому позивач просить суд:

- визнати протиправними дії Вишгородської міської ради про відмову в проведенні перевірки підстав реєстрації 04.04.2018 місця проживання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, а також ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, за адресою: АДРЕСА_1 та скасування реєстрації вищезазначених осіб за даною адресою;

- зобов'язати Вишгородську міську раду скасувати місце реєстрації ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, за адресою: АДРЕСА_1.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що з 21.04.2008 вона зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 разом з двома своїми неповнолітніми дочками. Отримавши довідку про склад сім'ї позивач дізналася, що в зазначеній квартирі окрім неї зареєстровані ОСОБА_4 та ОСОБА_7, яких 04.04.2018 у цій квартирі зареєстровано їх батьком та колишнім чоловіком позивачки ОСОБА_6, відповідно до пункту 18 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року № 207, тобто за місцем реєстрації одного з батьків малолітньої особи. При цьому, рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 02.09.2016 ОСОБА_6 визнано таким, що втратив право користування жилим приміщенням, з січня 2009 року ОСОБА_6 в зазначеній квартирі не проживає, як ніколи там не мешкали і його доньки. У зв'язку з цими обставинами позивач звернулася до Вишгородської міської ради із заявою про скасування реєстрації. Однак, відповідач відмовив у задоволенні її заяви з посиланням на те, що ОСОБА_6 є власником даної квартири та був наділений правом реєстрації місця проживання своїх дочок у цій квартирі.

Позивач вважає відмову в скасуванні реєстрації за її зверненням протиправною та звернулася за даним позовом до адміністративного суду.

Ухвалою суду від 18.12.2018 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами загального позовного провадження. Відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву та докази в обґрунтування правомірності прийнятого ним рішення.

Також, 14.01.2019 до суду надійшло пояснення Вишгородської міської ради щодо адміністративного позову, в якому відповідач зазначає, що дії щодо реєстрації третіх осіб за зазначеною адресою є законними. Законність своїх дій суб'єкт владних повноважень мотивує тим, що станом на момент реєстрації ОСОБА_6 був зареєстрований у зазначеній квартирі, а рішення Вишгородського районного суду Київської області від 02.09.2016 про визнання ОСОБА_6 таким, що втратив право користування жилим приміщенням, на виконання відповідачу не надходило. У прийнятті рішення щодо даного спору відповідач покладається на розсуд суду та просить здійснювати розгляд справи за відсутності його представника.

У судовому засіданні 12.02.2019 без виходу до нарадчої кімнати суд постановив ухвалу щодо залучення в якості третіх осіб ОСОБА_6 та ОСОБА_5.

У судове засідання призначене на 06.05.2019, з'явилися представник позивача ОСОБА_1 та представник третіх осіб - ОСОБА_2

Під час судового засідання представник третіх осіб звернув увагу суду на ту обставину, що у провадженні Вишгородського районного суду Київської області перебуває цивільна справа №363/4323/18 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 та ОСОБА_7 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, що підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру судових рішень.

Між тим вказав, що ним до Вишгородського районного суду Київської області подано заяву про перегляд заочного рішення від 02.09.2016 у справі №363/1108/16-ц, яким ОСОБА_6 визнано таким, що втратив право користування жилим приміщенням у квартирі АДРЕСА_1.

На підставі наведеного, у ході судового засідання судом поставлено на обговорення питання щодо закриття провадження в даній справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України, оскільки справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Представник позивача заперечив проти закриття провадження, наголосив на тому, що даний спір має розглядатись у порядку адміністративного судочинства.

Представник третьої особи зазначив, що вирішення даного питання покладає на розсуд суду.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення учасників справи, суд дійшов висновку, що провадження в справі підлягає закриттю, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 4 КАС України публічно-правовий спір - спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Публічно-правовими відносинами є ті відносини, що пов'язані з виконанням державою чи територіальними громадами своїх публічних функцій, зокрема, щодо забезпечення прав і свобод людини та громадянина; відносини, в яких домінує публічно-правовий інтерес; відносини, урегульовані нормами публічного права.

Натомість однією з визначальних ознак приватноправових відносин є наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб'єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб'єктів владних повноважень.

Разом з тим участь суб'єкта владних повноважень є обов'язковою ознакою класифікації спору як публічно-правового. Однак не кожен спір за участю суб'єкта владних повноважень є публічно-правовим.

Зі змісту позовної заяви ОСОБА_3 вбачається, що спірні правовідносини стосуються права користування та розпорядження житлом, а саме квартирою за адресою: АДРЕСА_1. Позивачка в межах даної справи оскаржує дії Вишгородської міської ради щодо реєстрації місця проживання та користування зазначеною квартирою за ОСОБА_4 та ОСОБА_7, оскільки вважає такі дії незаконними з огляду на те, що станом на момент реєстрації їх батько та одночасно особа, за заявою якої було проведено їх реєстрацію ОСОБА_6, був визнаний рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 02.09.2016 таким, що втратив право користування цією квартирою.

Саме на захист права користування та розпорядження житлом спрямована вимога позивача зобов'язати Вишгородську міську раду скасувати місце реєстрації ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, за адресою: АДРЕСА_1.

Позовна вимога щодо визнання протиправними дії Вишгородської міської ради про відмову в проведенні перевірки підстав реєстрації 04.04.2018 місця проживання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, а також ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, за адресою: АДРЕСА_1 та скасування реєстрації вищезазначених осіб за даною адресою є похідною позовною вимогою. ЇЇ задоволення цілком залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги) про зобов'язання відповідача скасувати реєстрацію місця проживання зазначених осіб.

За змістом ст. 1 Житлового кодексу Української РСР право громадян України на житло є предметом регулювання зазначеного Кодексу.

Отже, наявні всі підстави для висновку, що в основі даного спору перебувають житлові правовідносини, а саме правовідносини щодо користування та розпорядження (зокрема здійснення приватизації) житлом, а відтак носять приватноправовий характер.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Отже, слід дійти висновку про те, що даний спір підлягає розгляду місцевим загальним судом у порядку цивільного судочинства.

Висновок суду щодо юридичної кваліфікації спірних правовідносин саме як відносин приватноправового характеру та щодо підсудності спорів, що виникають з таких правовідносин, до юрисдикції цивільного судочинства повністю узгоджується з висновками Великої Плати Верховного Суду, наведеними в постанові від 16.05.2018 у справі № 337/2535/17, а також з висновками Колегії суддів Касаційного адміністративного суду Верховного Суду, наведеними в постанові від 20.06.2018 у справі № 808/6982/15.

Частиною 1 статті 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII визначено, що ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Згідно п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У п. 24 рішення «Сокуренко і Стригун проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні у справі "Занд проти Австрії", що згадувалось раніше, Комісія висловила думку, що термін "судом, встановленим законом" у пункті 1 статті 6 передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів ".

Суд зауважує, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі і обов'язок суб'єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від основного принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін, а тому суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні ч. 1 ст. 6 вищезгаданої Конвенції.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 238 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

За таких підстав та з урахуванням того, що заявлені ОСОБА_3 позовні вимоги є приватно - правовими та виникли з житлових правовідносин, суд доходить висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі.

Крім того, суд вважає за необхідне роз'яснити позивачеві, що остання має право звернутися з вказаним позовом, відповідно до вимог частини 1 статті 30 Цивільного процесуального кодексу України, до відповідного місцевого загального суду.

Частиною 2 статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету. Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена.

Керуючись ч. 3 ст. 19, п. 1 ч. 1 та ч. 2 ст. 238, ст. 239, 241-243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

у х в а л и в:

Провадження в адміністративній справі №320/6051/18 за позовом ОСОБА_3 до Вишгородської міської ради, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_6 та ОСОБА_5, про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії, - закрити.

Роз'яснити позивачеві її право на звернення з вказаними позовними вимогами до відповідного місцевого загального суду.

Роз'яснити позивачеві, що повторне звернення до Київського окружного адміністративного суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Повернути ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1) з Державного бюджету України судовий збір у сумі 704 (сімсот чотири) грн 80 коп., сплачений згідно з квитанцією № ПН277722С1 від 10 грудня 2018 року..

Копію ухвали видати (надіслати) особам, які беруть участь у справі.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або у судовому засіданні у разі неявки учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом п'ятнадцяти днів з дня складення повного ухвали.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Лисенко В.І.