Справа № 755/17914/16-а
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2019-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

26 квітня 2019 року справа №755/17914/16-а

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кузьменка В.А., за участю секретаря Яцюти М.С., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1.)
до1. Виконуючого обов'язки начальника Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки Кривошапки Сергія Миколайовича (далі по тексту - відповідач 1) 2. Інспектора Чорноморського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки Коломойця С.В. (далі по тексту - відповідач 2) 3. Державної служби України з безпеки на транспорті (далі по тексту - Укртрансбезпека, відповідач 3)
про1) визнання протиправними дій інспектора Чорноморського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки Коломойця С.В. щодо складання акта про проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 16 серпня 2016 року; 2) скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу від 13 жовтня 2016 року №001358; 3) скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу від 13 жовтня 2016 року №001359
В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Дніпровського районного суду міста Києва оскільки вважає, що інспектором Чорноморського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки Коломойцем С.В. безпідставно проведено перевірку додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом та внесено до акта від 16 серпня 2016 року недостовірну інформацію, що потягло безпідставне прийняття постанов від 13 жовтня 2016 року №001358 та №001359. Крім того, позивач вважає, що вказані постанови прийняті з порушенням процедури, встановленої законодавством.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 09 грудня 2016 року відкрито провадження у справі.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 20 січня 2017 року адміністративну справу передано на розгляд Окружному адміністративному суду міста Києва.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 березня 2017 року адміністративну справу №755/17914/16 прийнято до провадження та призначено до судового розгляду.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 серпня 2017 року до участі у справі у якості співвідповідачів залучено інспектора Чорноморського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки Коломойця С.В. та Державну службу України з безпеки на транспорті, а також виключено їх з числа третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

Представником відповідача 3 подано відзив на позов та зазначено, що наявність порушення позивачем вимог законодавства підтверджено актом додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 16 серпня 2016 року, а тому оскаржувані постанови прийнято правомірно та відповідно до передбаченої процедури.

У судовому засіданні 17 травня 2018 року позивач позовні вимоги підтримав, представник відповідача 3 заперечив проти задоволення позову, відповідач 1 та відповідач 2 не прибули. Судом було допитано ОСОБА_4 у якості свідка. Після перерви в судовому засіданні позивач та представник відповідача 3 не з'явилися, подали клопотання про розгляд справи у порядку письмового провадження за їх відсутності; на підставі частини дев'ятої статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України суд ухвалив перейти до розгляду справи в письмовому провадженні.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва звертає увагу на наступне.

Матеріали справи підтверджують, що 16 серпня 2016 року посадовими особами Чорноморського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки Коломойцем С.В. та Дементьєвим М.П. у Херсонській області на ділянці автомобільної дороги М-14 Одеса-Мелітополь-Новоазовськ 203 км + 800 м було проведено перевірку транспортного засобу марки Mercedes-Benz, номерний знак НОМЕР_1, про що складено акт перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 16 серпня 2016 року №000362.

В акті перевірки від 16 серпня 2016 року №000362 зазначено, що транспортний засіб марки Mercedes-Benz, номерний знак НОМЕР_1, належить ОСОБА_1, водій не представився, водійське посвідчення не надав та від підписання акта відмовився.

Відповідно до акта перевірки від 16 серпня 2016 року №000362 посадовими особами Чорноморського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки виявлено порушення вимог статей 35 та 39 Закону України "Про автомобільний транспорт", а саме: перевезення пасажирів на маршруті понад 500 км одним водієм; не оформлена ліцензія, договір із замовником транспортних послуг; відсутні посвідчення водія відповідної категорії та документ, що засвідчує оплату транспортних послуг.

На підставі акта перевірки від 16 серпня 2016 року №000362 відповідачем 1 прийнято постанову від 13 жовтня 2016 року №001358, якою до позивача застосовано адміністративно-господарський штраф у розмірі 1 700,00 гривень за порушення законодавства про автомобільний транспорт, відповідальність за яке передбачена абзацом третім частини першої статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт", та постанову від 13 жовтня 2016 року №001359, якою до позивача застосовано адміністративно-господарський штраф у розмірі 510 гривень за порушення законодавства про автомобільний транспорт, відповідальність за яке передбачена абзацом дев'ятим частини першої статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт".

Відповідно до вимог статті 39 Закону України "Про автомобільний транспорт" автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред'являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.

Документи для нерегулярних пасажирських перевезень:

для автомобільного перевізника - ліцензія, документ, що засвідчує використання автобуса на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством України;

для водія автобуса - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, договір із замовником транспортних послуг, документ, що засвідчує оплату транспортних послуг, інші документи, передбачені законодавством України.

Документи на перевезення пасажирів автобусами для власних потреб:

для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання автобуса на законних підставах, список пасажирів, яких перевозять, завірений підписом перевізника, інші документи, передбачені законодавством України;

для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на автобус, список пасажирів, яких перевозять, завірений підписом перевізника, інші документи, передбачені законодавством України.

Документи для фізичної особи на перевезення пасажирів легковими автомобілями для власних потреб - посвідчення водія відповідної категорії, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, інші документи, передбачені законодавством України.

Згідно з положеннями статті 35 Закону України "Про автомобільний транспорт" на автобусні маршрути протяжністю понад 500 км у рейс повинні направлятися два водії.

Відповідно до визначення понять Законом України "Про автомобільний транспорт" автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами;

нерегулярні пасажирські перевезення - перевезення пасажирів автобусом, замовленим юридичною або фізичною особою з укладанням письмового договору на кожну послугу, в якому визначають маршрут руху, дату та час перевезень, інші умови перевезень та форму оплати послуги, або перевезення за власний кошт;

Відповідно до абзаців третього та дев'ятого частини першої статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, до автомобільних перевізників застосовується штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; за перевезення пасажирів на маршруті протяжністю понад 500 кілометрів одним водієм - штраф у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до пункту 4 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 листопада 2006 року №1567 (далі - Порядок №1567), державний контроль на автомобільному транспорті (далі - державний контроль) здійснюється посадовими особами органу державного контролю (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на перевірку, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку, шляхом проведення планових, позапланових та рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Згідно з вимогами пунктів 21, 22, 25, 26 та 27 Порядку №1567 у разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

У разі відмови уповноваженої особи суб'єкта господарювання або водія від підписання акта перевірки суб'єкта господарювання або акта перевірки транспортного засобу посадові особи, що провели перевірку, роблять про це запис.

Справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб'єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб'єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.

Справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи суб'єкта господарювання.

Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа суб'єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням.

У разі неявки уповноваженої особи суб'єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі.

За наявності підстав керівник органу державного контролю або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5.

Судом встановлено, що відповідно до висновків суб'єкта владних повноважень транспортним засобом позивача здійснено нерегулярні пасажирські перевезення за маршрутом Київ-Херсон за відсутності документів, визначених статтею 39 Закону України "Про автомобільний транспорт", а також перевезення пасажирів на маршруті понад 500 км здійснювалося одним водієм.

Разом з тим, відповідно до пояснень позивача транспортний засіб марки Mercedes-Benz 16 серпня 2016 року використовувався його сином ОСОБА_4 для власних потреб з метою поїздки з друзями на вихідні до міста Нова-Каховка, тобто перевезення пасажирів на комерційній основі не відбувалося.

Зазначені обставини також підтверджуються показаннями ОСОБА_4, допитаного судом у якості свідка, який повідомив, що після зупинки транспортного засобу відбулася коротка розмова з приводу причин зупинки з відповідачем 2 та автомобіль відпустили, інспектором Чорноморського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки Коломойцем С.В. акт перевірки не складався та до підпису ОСОБА_4 не надавався.

Відповідачами зазначене не спростовано, в акті перевірки від 16 серпня 2016 року №000362 не наведено обставин, що підтверджують здійснення комерційних пасажирських перевезень, не наведено імена пасажирів та їх контактних даних чи інших доказів, які б підтверджували висновки щодо перебування зупиненого транспортного засобу у рейсі.

Суд також критично оцінює зазначення в акті перевірки, що водій транспортного засобу не представився, оскільки відповідно до повноважень та обов'язків інспекторів Укртрансбезпеки вони здійснюють державний контроль з додержанням законодавства у сфері автомобільного транспорту та уповноважені перевіряти документи у тому числі водіїв.

Крім того Окружний адміністративний суд міста Києва приймає до уваги те, що відповідачами не доведено належними та допустимими доказами наявність законодавчо визначених підстав для проведення перевірки, оформленої актом від 16 серпня 2016 року №000362, зокрема не надано суду направлення на проведення рейдової перевірки 16 серпня 2016 року.

За таких обставин, відповідачами не підтверджено факт порушення позивачем законодавства про автомобільний транспорт, відповідальність за яке передбачена абзацами третім та дев'ятим частини першої статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт", у зв'язку із чим суд приходить до висновку щодо наявність підстав для скасування постанов від 13 жовтня 2016 року №001358 та №001359.

До того ж, під час розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт відповідачем 1 порушено право позивача брати участь у розгляді справи та надавати свої пояснення, оскільки повідомлення про дату і час розгляду справи було направлено на помилкову адресу, що підтверджується копією поштового конверту. Доказів своєчасного повідомлення ОСОБА_1 про дату і час розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт суду не надано.

В частині позовних вимог про визнання протиправними дій інспектора Чорноморського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки Коломойця С.В. щодо складання акта про проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 16 серпня 2016 року, суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до приписів статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України предметом розгляду по суті в порядку адміністративного судочинства є не будь-які рішення, дії або бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а лише ті, що породжують права та обов'язки учасників спірних відносин.

Підставами для визнання протиправним дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень є невідповідність їх вимогам чинного законодавства. При цьому, обов'язковою умовою для визнання таких дій/бездіяльності протиправними є також наявність факту порушення прав чи охоронюваних законом інтересів позивача у справі.

Позивач на власний розсуд визначає, чи порушені його права рішеннями, дією або бездіяльністю суб'єкта владних повноважень. Проте, ці рішення, дія або бездіяльність повинні бути такими, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин.

Разом з тим, суд звертає увагу, що акт перевірки не є рішенням суб'єкта владних повноважень, яке породжує, змінює або припиняє права чи обов'язки позивача у сфері публічно-правових відносин, а є формою викладення результатів перевірки.

Будь-які висновки, викладені в акті перевірки, самі по собі не можуть порушувати права, свободи чи інтереси позивача, а є лише службовою діяльністю суб'єкта владних повноважень.

При цьому юридично значимими для позивача є рішення та дії, прийняті/вчинені за наслідками складання акта перевірки, у зв'язку з чим відсутні підстави для задоволення позовних вимог щодо протиправності дій по складанню акта перевірки.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачами не доведено правомірність своєї поведінки в частині прийняття постанов від 13 жовтня 2016 року №001358 та №001359 з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково.

Суд також приймає до уваги, що подані позивачем докази не завіренні у встановленому законодавством порядку, але вказаний факт не спростовує встановлені судом обставини у даній справі.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з частиною третьою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Суд встановив, що звертаючись до суду, позивач судовий збір не сплачував на підставі статті 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно з частиною четвертою статті 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита.

Разом з тим, суд звертає увагу, що ОСОБА_1 у межах спірних правовідносин не оскаржує постанову у справі про адміністративне правопорушення, відповідно, підстави для звільнення його від сплати судового збору відсутні.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України "Про судовий збір" (в редакції, чинній на момент звернення до суду) судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Підпункт 1 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" встановлює, що ставка судового збору за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано фізичною особою становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; за подання адміністративного позову немайнового характеру фізичною особою 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При цьому суд звертає увагу, що згідно статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" установлено у 2017 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі з січня на рівні 1 600,00 грн.

Згідно з частиною третьою статті 6 Закону України "Про судовий збір" за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Виходячи зі змісту позовної заяви, вбачається, що ОСОБА_1 заявив одну вимогу немайнового характеру - визнання протиправними дій щодо складання акта про проведення перевірки та вимоги майнового характеру - про скасування постанов про застосування адміністративно-господарського штрафу від 13 жовтня 2016 року №001358 та від 13 жовтня 2016 року №001359.

Таким чином, за подання адміністративного позову позивач мав сплатити судовий збір у наступному розмірі: за вимоги немайнового характеру 640,00 грн. (1 600,00 грн. х 0,4) та за вимоги майнового характеру 640,00 грн. (не менше не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки 1 відсоток ціни позову становить 22,10 грн.); всього 1 280,00 грн.

Враховуючи викладене, судовий збір належить стягнути зі сторін у судовому порядку пропорційно до розміру позовних вимог, а саме: в частині позовних вимог, у задоволенні яких відмолено, стягнути на користь Державного бюджету з позивача 640,00 грн.; в частині задоволених позовних вимог 640,00 грн. стягнути на користь Державного бюджету за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про застосування адміністративно-господарського штрафу від 13 жовтня 2016 року №001358.

3. Визнати протиправною та скасувати постанову Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про застосування адміністративно-господарського штрафу від 13 жовтня 2016 року №001359.

4. В іншій частині адміністративного позову відмовити.

5. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Державного бюджету України (отримувач коштів - УДКСУ у Печерському районі м. Києва; код отримувача (код ЄДРПОУ) - 38004897; рахунок отримувача - 4007; банк отримувача - ГУ ДКСУ у м. Києві; код банку отримувача - 820019; код класифікації доходів бюджету - 22030101) суму судового збору за подання адміністративного позову у розмірі 640,00 грн. (шістсот сорок гривень нуль копійок).

6. Стягнути на користь Державного бюджету України (отримувач коштів - УДКСУ у Печерському районі м. Києва; код отримувача (код ЄДРПОУ) - 38004897; рахунок отримувача - 4007; банк отримувача - ГУ ДКСУ у м. Києві; код банку отримувача - 820019; код класифікації доходів бюджету - 22030101) суму судового збору за подання адміністративного позову у розмірі 640,00 грн. (шістсот сорок гривень нуль копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті.

Згідно з частиною першою статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до частини другої статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Частина перша статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, що апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п'ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2);

Виконуючий обов'язки начальника Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки Кривошапка Сергій Миколайович (03083, місто Київ, проспект Науки, 57; реєстраційний номер облікової картки платника податків не відомий);

Інспектор Чорноморського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки Коломоєць С.В. (73000, місто Херсон, Бориславське шосе, 46, 8-а; реєстраційний номер облікової картки платника податків не відомий);

Державна служба України з безпеки на транспорті (01135, місто Київ, проспект Перемоги, 14, ідентифікаційний код 39816845).

Суддя В.А. Кузьменко