Справа № 160/202/19
Суддя: Іванов С.М.
Дата ухвалення: 2019-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

25 квітня 2019 року м. Дніпросправа № 160/202/19

головуючий суддя І інстанції - Рябчук О.С.

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді (доповідача) Іванова С.М.,

суддів: Панченко О.М., Чередниченка В.Є.,

за участю секретаря судового засідання Чорнова Є.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Балівська будівельна компанія" на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.01.2019 року в адміністративній справі № 160/202/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Балівська будівельна компанія" до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Балівська будівельна компанія" звернулось до суду з позовом до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови від 20.12.2018 року № ДН2237/24/НП/СПТД-ФС/838.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 05.11.2018 року в задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Балівська будівельна компанія" було відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю "Балівська будівельна компанія" звернулось з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати вищезазначене рішення як таке, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нове, яким адміністративний позов задовольнити.

Вимоги апеляційної скарги мотивовано тим, що перевірка відповідачем вимог законодавства про працю позивачем не проводилась, а накладення штрафу на підставі акту про неможливість проведення інспекційного відвідування, без проведення самої перевірки, чинним законодавством не передбачено.

Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області було подано відзив на апеляційну скаргу, в якому посилаючись на обґрунтованість висновків суду першої інстанції, останнє просило апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Представник позивача в судовому засіданні просив задовольнити вимоги апеляційної скарги на підставах, що в ній зазначені, та скасувати рішення суду першої інстанції і прийняти нове рішення про задоволення адміністративного позову.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував відносно задоволення апеляційної скарги, зазначаючи, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а тому підлягає залишенню без змін.

Заслухавши учасників судового процесу, перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів останньої, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції, в період з 30.11.2018 р. по 03.12.2018 року на підставі наказу від 29.11.2018 року № 1088-І та направлення від 30.11.2018 року № 445, головному державному інспектору відділу з питань додержання законодавства про працю, застрахованих осіб, зайнятість, працевлаштування інвалідів та з питань дитячої праці у Дніпропетровському регіоні ОСОБА_1 було доручено провести інспекційне відвідування з питань виявлення неоформлених трудових відносин та здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Балівська будівельна компанія», шляхом відвідування місцезнаходження за юридичною адресою: 52012, Дніпропетровська область, с. Партизанське, вул. Заводська, буд. 25.

Підставою для призначення інспекційного відвідування стали листи Головного управління ДФС у Дніпропетровській області № 66677/10/04-36-13-01-11 від 01.11.2018 р. та № 67471/10/04-36-13-01-11 від 07.11.2018 р.,в яких зазначено, що з метою виконання вимог Розпорядження КМУ від 05.09.2018 року № 649-р «Про заходи спрямовані на детенізацію відносин у сфері зайнятості населення» ГУ ДФС у Дніпропетровській області на підставі звітності 1 ДФ за 1-2 квартали 2018 року сформовані переліки підприємств, які мають значні обсяги постачання (понад 1,0 млн.грн) та по яких офіційно працевлаштована лише одна особа із заробітною платою на рівні (або менше) мінімальної. Вказана інформація направлена до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області для вжиття заходів в межах повноважень.

За результатом здійсненого виходу для проведення інспекційного відвідування, уповноваженою особою відповідача було складено акт про неможливість проведення інспекційного відвідування № ДН2237/24/НП від 03.12.2018 року.

Зі змісту вказаного акту вбачається, що 30.11.2018 року головним державним інспектором відділу ОСОБА_1 здійснено спробу проведення інспекційного відвідування за юридичною адресою ТОВ «Балівська будівельна компанія»: 52012, Дніпропетровська область, с. Партизанське, вул. Заводська, буд. 25.

За вказаною адресою, яка зазначена в ЄДРПОУ, таке підприємство не знаходиться.

Натомість, під час виходу 30.11.2018 р. об 11-й годині 30 хвилин ранку з метою вручення направлення на проведення інспекційного відвідування за адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, було встановлено, що ТОВ «ББК» орендує у ТОВ «БУДІНДУСТРІЯ» три кімнати на другому поверсі адміністративної будівлі за адресою: 52012, Дніпропетровська область, Дніпровський район, село Партизанське, вулиця Заводська (колишня назва - вул. Леніна), буд. 25і.

Зазначену інформацію повідомив юрист ТОВ «БУДІНДУСТРІЯ» ОСОБА_2, який провів інспектора праці через пункт охорони, що розташований на першому поверсі будівлі, та показав три кімнати з дверима із скла, які орендує ТОВ «ББК». Біля однієї із зазначених кімнат до стіни прикріплений листок паперу з надписом Товариство з обмеженою відповідальністю «Балівська Будівельна Компанія».

На момент виходу інспектора праці усі три кімнати були порожні та зачинені.

На прохання інспектора праці зателефонувати директору ТОВ «ББК» юрист ТОВ «БУДІНДУСТРІЯ» відповів, що сам намагався неодноразово зателефонувати йому, але спроби не вдалися. Надати номер мобільного телефону директора ТОВ «ББК» юрист ТОВ «БУДІНДУСТРІЯ» відмовився.

В Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань стосовно ТОВ «ББК» у графі «Інформація про здійснення зв'язку з юридичною особою» зазначено: Телефон 1: НОМЕР_2. Але, на дзвінки інспектора праці на вказаний номер телефону ніхто не відповів.

О 12-й годині 37 хвилин інспектор праці здійснила дзвінок до екстреної служби Національної поліції за номером 102 та повідомила про ситуацію, яка склалася при спробі провести інспекційне відвідування у ТОВ ББК». Працівник поліції повідомив, що на цей час всі інспектори поліції знаходяться на завданнях і приїхати не мають можливості. Дзвінок був прийнятий працівником поліції по прізвищу ОСОБА_3 та зареєстрований за № 30562202.

Інспектор праці залишила юристу ТОВ «БУДІНДУСТРІЯ» номер свого мобільного телефону з метою повідомлення його директору ТОВ «ББК» для здійснення зворотного зв'язку.

О 18-й годині 42 хвилини 30.11.2018 р. року на мобільний телефон інспектора праці ОСОБА_1 з мобільного номеру телефону НОМЕР_1 зателефонував чоловік, який представився директором ТОВ «ББК» ОСОБА_4 та повідомив, що 03.12.2018 р. о 9-й годині ранку він сам приїде до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області за адресою: м. Дніпро, вул. Казакова, буд. 3 та отримає у інспектора направлення на проведення інспекційного відвідування.

03.12.2018 р. о 9-й годині ранку директор ТОВ «ББК» до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області не з'явився.

О 10-й годині ранку 03.12.2018 р. інспектор праці зателефонувала на номер мобільного телефону НОМЕР_1, але цей номер вже не відповідав.

З огляду на викладене, уповноважена особа відповідача дійшла висновку, що позивачем було створено перешкоди у проведенні інспектором праці інспекційного відвідування, шляхом відсутності керівника ТОВ «ББК» або уповноважених ним осіб за місцезнаходження та включенням до ЄДР недостовірної інформації про здійснення зв'язку з цією юридичною особою.

На підставі вказаних висновків, 20.12.2018 року відповідачем було прийнято постанову про накладення штрафу, якою на підставі абзацу 7 частини 2 статті 265 Кодексу законів про працю України, на позивача було накладено штраф у розмірі 372300.00 грн.

Не погодившись з обґрунтованістю прийняття вказаної постанови, позивач звернувся до суду з метою захисту своїх порушених прав та інтересів.

Вирішуючи спір між сторонами та відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувана постанова була прийнята на підставі, в межах повноважень та у спосіб, які передбаченні чинним законодавством, що свідчить про відсутність підстав для її скасування.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 259 Кодексу законів про працю України, державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Центральні органи виконавчої влади здійснюють контроль за додержанням законодавства про працю на підприємствах, в установах і організаціях, що перебувають у їх функціональному підпорядкуванні, крім органів доходів і зборів, які мають право з метою перевірки дотримання податкового законодавства здійснювати такий контроль на всіх підприємствах, в установах і організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування.

Процедура здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю визначена Порядком здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 року № 295 (далі - Порядок № 295).

Відповідно до п. 2 Порядку № 295, державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці: Держпраці та її територіальних органів; виконавчих органів міських рад міст обласного значення та сільських, селищних, міських рад об'єднаних територіальних громад (з питань своєчасної та у повному обсязі оплати праці, додержання мінімальних гарантій в оплаті праці, оформлення трудових відносин) (далі - виконавчі органи рад).

Згідно п. 6 Порядку № 295, під час підготовки до проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування інспектор праці, якщо тільки він не вважатиме, що це завдасть шкоди інспекційному відвідуванню або невиїзному інспектуванню, може одержати інформацію та/або документи, що стосуються предмета інспекційного відвідування чи невиїзного інспектування, від об'єкта відвідування, державних органів, а також шляхом проведення аналізу наявної (загальнодоступної) інформації про стан додержання законодавства про працю.

Приписами п. 8 Порядку № 295 визначено, що про проведення інспекційного відвідування інспектор праці повідомляє об'єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі.

Про проведення інспекційного відвідування з питань виявлення неоформлених трудових відносин інспектор праці повідомляє об'єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі, якщо тільки він не вважатиме, що таке повідомлення може завдати шкоди інспекційному відвідуванню.

Згідно п.п. 16, 17 Порядку № 295, у разі створення об'єктом відвідування перешкод у діяльності інспектора праці (відмова у допуску до проведення відвідування (ненадання інформації, необхідної для проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування; перешкода в реалізації інших прав, передбачених пунктом 11 цього Порядку), відсутності об'єкта відвідування або уповноваженої ним особи за місцезнаходженням (адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, інших документах, що стали підставою для проведення відвідування), відсутності документів, ведення яких передбачено законодавством про працю, складається акт про неможливість проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування із зазначенням відповідних причин, який за можливості підписується керівником об'єкта відвідування або іншою уповноваженою особою.

Копія акта, зазначеного у пункті 16 цього Порядку, надсилається органам, яким підпорядкований об'єкт відвідування (за наявності), для вжиття заходів з усунення перешкод і забезпечення присутності об'єкта відвідування за своїм місцезнаходженням.

Відповідно до ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 265 Кодексу законів про працю України, посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.

Юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі недопущення до проведення перевірки з питань додержання законодавства про працю, створення перешкод у її проведенні - у трикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення.

Зі змісту зазначених правових приписів вбачається, що на суб'єктів господарської діяльності під час проведення уповноваженими особами державного контролю за додержанням законодавства про працю, яке здійснюється, зокрема, у формі інспекційного відвідування, покладається обов'язок по допуску уповноважених осіб контролюючого органу до проведення перевірки. Недотримання вказаного обов'язку або створення перешкод у проведенні такого інспекційного відвідування є підставою для притягнення суб'єкта правопорушення до фінансової відповідальності у вигляді штрафу.

Як свідчать встановлені обставини справи, підставою для прийняття відповідачем оскаржуваної постанови були висновки останнього, стосовно створенням позивачем перешкод у проведенні інспектором праці інспекційного відвідування позивача, шляхом відсутності директора або уповноважених ним осіб за місцем знаходження та включення до ЄДР недостовірної інформації про здійснення зв'язку з цією юридичною особою.

В свою чергу, з матеріалів справи вбачається, що директор Товариства з обмеженою відповідальністю "Балівська будівельна компанія" у період з 28.11.2018 року по 04.12.2018 року, тобто в період здійснення уповноваженою особою відповідача інспекційного відвідування, перебував у відрядженні, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією наказу та посвідчення про відрядження.

Також, зі змісту матеріалів справи та пояснень сторін вбачається, що про проведення інспекційного відвідування позивач обізнаний не був.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що виходячи зі змісту п. 5 ч. 2 ст. 265 Кодексу законів про працю України, підставою для притягнення суб'єкта господарювання до фінансової відповідальності у вигляді штрафу є створення останнім перешкод у проведенні інспекційного відвідування, яке в свою чергу має полягати у вчиненні певних активних дій.

Однак, відсутність уповноважених осіб суб'єкта господарської діяльності під час проведення інспекційного відвідування, з огляду на необізнаність останніх про її проведення, не може тлумачитись як створення перешкод контролюючому органу у проведенні такого відвідування, оскільки в такому випадку відсутні активні дії та умисел на їх вчинення.

Відтак, висновки відповідача щодо вчинення позивачем перешкод у проведенні інспекційного відвідування в даному випадку не відповідають фактичним обставинам справи.

Поряд з вказаним, що стосується дотримання відповідачем процедури прийняття оскаржуваної постанови, то суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Механізм накладення на суб'єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України та частинами другою - сьомою статті 53 Закону України "Про зайнятість населення" визначений Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 509 від 17.07.2013 року (далі - Порядок № 509).

Відповідно до п. 2 Порядку № 509, штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, начальниками управлінь і відділів Держпраці та їх заступниками (з питань, що належать до їх компетенції), начальниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками, керівниками виконавчих органів міських рад міст обласного значення, сільських, селищних, міських рад об'єднаних територіальних громад та їх заступниками (далі - уповноважені посадові особи).

Штрафи можуть бути накладені на підставі:

- рішення суду про оформлення трудових відносин із працівником, який виконував роботу без укладення трудового договору, та встановлення періоду такої роботи чи роботи на умовах неповного робочого часу в разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, в установі, організації;

- акта про виявлення під час перевірки суб'єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу, виконавчого органу міської ради міста обласного значення та сільської, селищної, міської ради об'єднаної територіальної громади;

- акта документальної виїзної перевірки ДФС, її територіального органу, в ході якої виявлені порушення законодавства про працю.

Згідно п.п. 6, 7 Порядку № 509, про розгляд справи уповноважені посадові особи письмово повідомляють суб'єктів господарювання та роботодавців не пізніше ніж за п'ять днів до дати розгляду рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в уповноваженої посадової особи, що надіслала таке повідомлення, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника.

Справа розглядається за участю представника суб'єкта господарювання або роботодавця, щодо якого її порушено. Справу може бути розглянуто без участі такого представника у разі, коли його поінформовано відповідно до пункту 6 цього Порядку і від нього не надійшло обґрунтоване клопотання про відкладення її розгляду.

Зі змісту зазначених правових приписів вбачається, що підставою для накладення штрафу можуть бути лише акт про виявлення під час перевірки суб'єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу. Разом з тим, у разі створення об'єктом відвідування перешкод у діяльності інспектора праці або відсутності об'єкта відвідування або уповноваженої ним особи за місцезнаходженням (адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, інших документах, що стали підставою для проведення відвідування), уповноваженою особою складається акт про неможливість проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування із зазначенням відповідних причин, копія якого надсилається органам, яким підпорядкований об'єкт відвідування (за наявності), для вжиття заходів з усунення перешкод і забезпечення присутності об'єкта відвідування за своїм місцезнаходженням.

Отже, акт про неможливість інспекційного відвідування є підставою для вжиття заходів до суб'єкта господарювання з усунення встановлених перешкод (відсутність його за місцезнаходженням) і забезпечення присутності об'єкта відвідування за своїм місцезнаходженням, а не підставою для накладення штрафу на підставі ч. 2 ст. 265 Кодексу законів про працю України.

Як свідчать встановлені обставини справи, оскаржувана постанова була прийнята відповідачем на підставі акту про неможливість проведення інспекційного відвідування від 03.12.2018 року № ДН2237/24/НП, що не відповідає приписам Порядку № 509.

Також, виходячи зі змісту приписів Порядку № 509, обов'язковою умовою для розгляду справи про накладення штрафу на підставі ч. 2 ст. 265 Кодексу законів про працю України за відсутності суб'єктів господарювання є дані про своєчасне сповіщення останнього та відсутності обґрунтованого клопотання останнього про відкладення її розгляду.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження виконання обов'язку по інформуванню позивача про дату розгляду справи про накладення штрафу, відповідачем до суду було надано копію фіскального чеку ПАТ «Укрпошта» № ДН2237/24/НП/СПТД від 10.12.2018 року.

Однак, вказаний чек містить лише інформацію щодо найменування отримувача, номер штрих кодового ідентифікатора рекомендованого повідомлення та маси поштового відправлення без зазначення відомостей про вкладення поштового відправлення, що в свою чергу зумовлює не підтвердження відповідачем факту надіслання позивачу, саме повідомлення про дату та час розгляду справи про накладення штрафу.

Також, посилання відповідача на роздруківку з сайту ПАТ «Укрпошти», як на доказ отримання позивачем повідомлення про дату розгляду справи 13.12.2018 року, суд апеляційної інстанції вважає безпідставним, оскільки вказана роздруківка не є належним доказом сповіщення суб'єкта господарювання, як то передбачено п. 6 Порядку № 509.

Інших доказів своєчасного сповіщення позивача про дату та час розгляду справи про накладення штрафу, в розумінні приписів ст.ст. 73-78 КАС України, відповідачем до суду надано не було.

Таким чином, проаналізувавши встановлені обставини справи у сукупності і, на що не звернув увагу суд першої інстанції відмовляючи в позові, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що при прийнятті оскаржуваної постанови про накладення штрафу відповідач не діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, які передбачені чинним законодавством, що свідчить про наявність правових підстав для визнання її протиправною та скасуванні.

Відтак, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, а позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується приписами ст. 139 КАС України.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, ст. 286, ст. 308, ст. 310, ст. 315, ст. 317 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Балівська будівельна компанія" - задовольнити.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.01.2019 року в адміністративній справі № 160/202/19- скасувати та прийняти нову постанову.

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Балівська будівельна компанія" - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про накладення штрафу від 20.12.2018 року № ДН2227/24/НП/СПТД-ФС/838.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Балівська будівельна компанія" судовий збір за подання адміністративного позову у розмірі 5584.50 грн. та судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 8376.75 грн.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду на підставі ст.ст. 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя С.М. Іванов

суддя О.М. Панченко

суддя В.Є. Чередниченко