Справа № 360/4423/18
Суддя: Геращенко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2019-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2019 року справа №360/4423/18

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді Геращенка І.В., суддів Арабей Т.Г., Міронової Г.М.,

секретар судового засідання - Токарева А.Г.,

за участю:

представника позивача - Носел С.О, довіреність від 25 січня 2019 року,

представника відповідача - не з'явився,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Соколівські надра» на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2019 року у справі № 360/4423/18 (головуючий 1 інстанції Чернявська Т.І., повний текст рішення складений у м. Сєвєродонецьку Луганської області 25 лютого 2019 року) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Соколівські надра» до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу,-

ВСТАНОВИВ:

26 грудня 2018 року Товариств з обмеженою відповідальністю «Соколівські надра» (далі - позивач, підприємство, товариство, ТОВ «Соколівські надра») звернулось до Луганського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті (далі - відповідач) про визнання протиправною та скасування постанови заступника начальника Управління Укртрансбезпеки у Луганській області Олійника О.П. від 11 грудня 2018 року № 001768 про застосування адміністративно-господарського штрафу у розмірі 1700,00 грн. (4-6).

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2019 року у задоволені адміністративного позову відмовлено повністю (а.с.79-85).

Не погодившись з вказаним рішенням, позивач звернувся з апеляційною скаргою на прийняте рішення та, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Вважає, що судом першої інстанції неповно з'ясовані обставини справи, які мають значення для вирішення спору. Зазначає, що при здійсненні внутрішнього перевезення між населеними пунктами України, інспектор Укртрансбеспеки мав право вимагати для перевірки виключно ті документи, які визначені Постановою № 207 від 25.02.2009 року і не мав права взагалі перевіряти ані наявність встановленого тахографа, ані відповідно документів, які з ним пов'язані і заборона на перевірку яких прямо передбачена Наказом Міністерства транспорту та зв'язку України № 340 від 07.06.2010 року. Апелянт зазначає, що не здійснював міжнародні перевезення на час здійснення перевірки та використовував власний автомобіль для перевезення власного вантажу між двома населеними пунктами України (з м. Соледар в м. Старобільськ Луганської області) (а.с. 92-100).

У судовому засіданні представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлені такі обставини.

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Соколівські надра» є юридичною особою, номер запису у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців та громадських формувань 1 001606, має ідентифікаційний код 39816845, місцезнаходження: 03135, місто Київ, Шевченківський район, проспект Перемоги, будинок 14. Основним видом діяльності підприємства є 23.70 Різання, оброблення та оздоблення декоративного та будівельного каменю, а також є право на здійснення діяльності 49.41 Вантажний автомобільний транспорт (а.с 12-15).

Відповідач, Державна служба України з безпеки на транспорті, є суб'єктом владних повноважень, яка діє на підставі Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті та у спірних правовідносинах реалізує повноваження, надані йому Конституцією України та іншими Законами України.

28 листопада 2018 року згідно графіку проведення рейдових перевірок Управління Укртрансбезпеки у Луганській області, затвердженого заступником начальника Управління Укртрансбезпеки у Луганській області 26 листопада 2018 року за період з 26 листопада 2018 року по 02 грудня 2018 року та направлення на перевірку від 26 листопада 2018 року № 76/2611-18 посадовими особами Управління Укртрансбезпеки у Луганській області проведено рейдову перевірку додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом (а.с. 44, 70).

За результатами рейдової перевірки складено Акт від 28 листопада 2018 року № 141220, яким встановлено, що за результатами перевірки 28 листопада 2018 року о 11 год. 40 хв. транспортного засобу RENAULT К440, номерний знак НОМЕР_1, що належить ТОВ «Соколівські надра», під керуванням водія ОСОБА_3, виявлено порушення наказу Міністерства транспорту та зв'язку України від 24 червня 2010 року № 385, а саме: перевізник не забезпечив водія транспортного засобу, який обладнаний цифровим тахографом, особистою карткою водія, роздруківкою з цифрового тахографу.

Як вбачається з матеріалів справи водієм підписаний Акт без заперечень та зауважень із зазначенням, що його робочий день з 08.00 до 17.00 год. (а.с.7, 47).

11 грудня 2018 року за результатами розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт Управлінням Укртрансбезпеки у Луганській області прийнято постанову № 001768 про застосування адміністративно-господарського штрафу, якою до позивача за надання послуг з перевезення вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», зокрема особистої картки водія, роздруківки цифрового тахографу, відповідальність за яке передбачена абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», застосовано адміністративно-господарський штраф у сумі 1700,00 грн. (а.с. 8, 45).

Суть спірних правовідносин полягає у правомірності прийняття відповідачем спірної постанови про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу № 001768 від 11 грудня 2018 року.

Відповідно до пункту 3, 4 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1567 від 08.11.2006 року (далі - Порядок № 1567), державний контроль на автомобільному транспорті здійснюється посадовими особами органу державного контролю шляхом проведення планових, позапланових та рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Пунктом 15 Порядку № 1567 вказано виключний перелік питань, що перевіряється контролюючими особами під час здійснення рейдової перевірки, зокрема, в частині виконання внутрішніх вантажних перевезень перевіряється наявність визначених статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом.

Абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, встановлено штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв'язку України 07 червня 2010 року № 340, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14 вересня 2010 року за № 811/18106, автобуси, що використовуються для нерегулярних і регулярних спеціальних пасажирських перевезень, для регулярних пасажирських перевезень на міжміських автобусних маршрутах протяжністю понад 50 км, вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами.

Статтею 2 Закону України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 року № 2344-III (далі - Закон № 2344-III) визначено, що законодавство про автомобільний транспорт складається із цього Закону, законів України «Про транспорт», «Про дорожній рух», чинних міжнародних договорів та інших нормативно-правових актів у сфері автомобільних перевезень.

Згідно статті 34 Закону № 2344-III автомобільний перевізник повинен, зокрема виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про транспорт» від 10.11.1994 року № 232/94-ВР нормативні акти, які визначають умови перевезень, порядок використання засобів транспорту, шляхів сполучення, організації безпеки руху, охорони громадського порядку, пожежної безпеки, санітарні та екологічні вимоги, що діють на транспорті, є обов'язковими для власників транспорту і громадян, які користуються послугами транспорту та шляхами сполучення.

Отже, обов'язок позивача щодо дотримання вимог підзаконного нормативного акта - Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженим наказом Міністерства транспорту та зв'язку України 07 червня 2010 року № 340, передбачено чинним законодавством.

Тобто, доводи позивача щодо відсутності обов'язку застосовувати контрольні пристрої при здійсненні внутрішніх перевезень по Україні є безпідставними.

Статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» передбачено перелік обов'язкових документів на підставі яких виконуються вантажні перевезення, а саме документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

У разі перевезення небезпечних вантажів крім документів, передбачених частиною 2 цієї статті, обов'язковими документами також є: для автомобільного перевізника - ліцензія на надання відповідних послуг; для водія - свідоцтво про допущення транспортного засобу до перевезення певних небезпечних вантажів, свідоцтво про підготовку водіїв транспортних засобів, що перевозять небезпечні вантажі, письмові інструкції на випадок аварії або надзвичайної ситуації.

Отже, перелік документів згідно з статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» не є вичерпним.

Порядок використання тахографів встановлено Інструкцією з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 24.06.2010 року № 385 (далі -Інструкція № 385).

Відповідно до п. 2.5 вищезазначеної Інструкції № 385 тахографи підлягають повірці, яку здійснюють повірочні лабораторії відповідно до вимог Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність».

Окрім цього, згідно з п. 2.6 Інструкції № 385 тахографи перевіряються та адаптуються до транспортного засобу пунктами сервісу тахографів періодично кожні два роки, а також в разі установлення або заміни тахографа, ремонту тахографа, зміни типу розмірів пневматичних шин автомобільного транспортного засобу, якщо під час технічного обслуговування або ремонту автомобільного транспортного засобу відбулося пошкодження таблички тахографа або пломб, що може вплинути на роботу тахографа.

За результатами перевірки та адаптування тахографа до транспортного засобу пункт сервісу тахографів оформлює у двох примірниках протокол перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу (п. 2.7 Інструкції № 385). В разі позитивних результатів перевірки та адаптації тахографа пункт сервісу тахографів маркує транспортний засіб та опломбовує тахограф і його складові чітким відбитком тавра.

Відповідно до п. 3.3 Інструкції № 385 водій транспортного засобу, обладнаного тахографом, повинен мати при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом.

Перевізники забезпечують водіїв, які відправляються в рейс, необхідною кількістю тахокарт або паперу для роздруківки даних, що відповідають типу тахографа (аналоговий, цифровий); зберігають інформацію, отриману за допомогою тахографа, кожного водія протягом 12 місяців з дати останнього запису, а протоколи перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, свідоцтва про повірку - протягом одного року з дати закінчення терміну їх дії.

Відповідно до 3.5 Інструкції № 385 перевізники забезпечують водіїв, які відправляються в рейс, необхідною кількістю тахокарт або паперу для роздруківки даних, що відповідають типу тахографа (аналоговий, цифровий); зберігають інформацію, отриману за допомогою тахографа, кожного водія протягом 12 місяців з дати останнього запису, а протоколи перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, свідоцтва про повірку- протягом одного року з дати закінчення терміну їх дії; аналізують інформацію щодо дотримання режимів праці та відпочинку водіїв, отриману за допомогою тахографа, а в разі виявлення порушень вживають заходів щодо недопущення та запобігання виникненню їх в подальшому.

З 20 грудня 2010 року набула чинності Поправка № 6 до Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів (ЄУТР) підписаної у Женеві 1 липня 1970 року в частині надання до контролю реєстраційних листків (тахограм) за поточний день та попередні 28 календарних днів, а в разі відсутності тахокарг надання Бланку підтвердження діяльності, який заповнюється транспортним підприємством та водієм перед рейсом.

Отже, водії мають надавати інспектору для контролю реєстраційні заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом.

Відповідно до акта проведення перевірки від 28 листопада 2019 року роздруківку даних роботи тахографа за 28 листопада 2019 року та особисту картку водія під час рейдової перевірки водій не надавав.

Під час розгляду справи про порушення автотранспортного законодавства до Управління Укртрансбезпеки у Луганській області, а також до суду роздруківки цифрового тахографу не було надано позивачем.

Як встановлено судом першої інстанції та не спростовано позивачем 28 листопада 2018 року за товарно-транспортною накладною від 27 листопада 2018 року № 436 на перевезення вантажу від вантажовідправника - Товариства з обмеженою відповідальністю «Покровський завод залізобетонних виробів» м. Покровськ, вантажоодержувачу - Товариству з обмеженою відповідальністю «Арм-Сервіс» м. Старобільськ, перевізником було Товариство з обмеженою відповідальністю «Соколівські надра», за яким зареєстрований транспортний засіб RENAULT К440, номерний знак НОМЕР_1.

Таким чином, оскільки, позивач здійснював перевезення вантажів 28 листопада 2018 року автомобілем з повною масою понад 3,5 тонни, то відсутність у водія заповненої тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картки водія чи роздруківки даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом є правовою підставою для застосування адміністративного-господарського штрафу, передбаченого абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Процедуру видачі, оновлення, заміни та анулювання дії карток, що використовуються в цифрових контрольних пристроях (тахографах), а також строки дії таких карток визначає Порядок обігу карток, що використовуються в цифрових контрольних пристроях (тахографах), затверджений наказом Міністерства Інфраструктури України № 329 від 30.05.2013 року (далі - Порядок № 329).

Відповідно до п. 2.1 Порядку № 329 картка водія видається фізичним особам, після подачі заяви до Центру з видачі карток Компетентного органу особисто або поштовим відправленням. Згідно з п. 3.7 заява на видачу або оновлення карток всіх типів повинні містити зразок підпису користувача картки. Після чого картка видається користувачу картки протягом 20 робочих днів з дня реєстрації заяви на видачу або оновлення картки, якщо не оформлено рішення про відмову у видачі картки.

Відтак, згідно п. 2.1 Порядку № 329 отримати картку водія до цифрового контрольного пристрою (тахографа) може лише фізична особа, яка має право керувати транспортним засобом.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач, як перевізник повинен був відповідно до положень Інструкції № 385 забезпечити водія, який відправився в рейс 28 листопада 2018 року, карткою водія, а водій зобов'язаний був використовувати особисту картку водія 28 листопада 2018 року, протягом якого керував транспортним засобом RENAULT К440, номерний знак НОМЕР_1, та мати при собі картку водія чи роздруківку даних роботи цифрового тахографу.

Крім того, матеріалами справи встановлено, що згідно копії товарно-транспортної накладної від 27 листопада 2018 року № 436, яка надавалась під час рейдової перевірки посадовим особам Укртрансбезпеки у Луганській області водієм транспортного засобу RENAULT К440, номерний знак НОМЕР_1, що належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Соколівські надра», ОСОБА_3, автомобілем RENAULT, номерний знак НОМЕР_1, від вантажовідправника - Товариства з обмеженою відповідальністю «Покровський завод залізобетонних виробів» м. Покровськ, вантажоодержувачу - Товариству з обмеженою відповідальністю «Арм-Сервіс» м. Старобільськ, водієм ОСОБА_3 перевозився вантаж - плити пустотні ПК60.12-8 - 2 одиниці. Разом з тим, у товарно-транспортній накладній від 27 листопада 2018 року № 436 на час проведення рейдової перевірки 28 листопада 2018 року об 11 год. 40 хв. був відсутній запис відповідальної особи вантажоодержувача (Товариства з обмеженою відповідальністю «Арм-Сервіс») про прийняття вантажу (а.с. 48, 48 зв.).

Проте, у товарно-транспортній накладній від 27 листопада 2018 року № 436, копія якої долучена позивачем до матеріалів справи, наявний запис відповідальної особи вантажоодержувача (Товариства з обмеженою відповідальністю «Арм-Сервіс») про прийняття вантажу, скріплений печаткою (а.с.30).

Таким чином, доводів апелянта, щодо нездійснення позивачем міжнародних перевезень, на момент здійснення перевірки та використання власного автомобіля для перевезення власного вантажу між двома населеними пунктами України (з м. Соледар в м. Старобільськ Луганської області) спростовується матеріалами справи.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, і з цим погоджується суд апеляційної інстанції, наданий позивачем договір про надання послуг від 19 листопада 2018 року № 19/11, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Соколівські надра» та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_3 про надання останнім послуг з перевезення вантажів вантажним автомобілем позивача, не спростовує встановлене рейдовою перевіркою порушення, оскільки, у межах спірних правовідносин ОСОБА_3 не надавав послуги з перевезення вантажів Товариству з обмеженою відповідальністю «Соколівські надра» відповідно до вказаного договору, а був водієм транспортного засобу RENAULT К440, номерний знак НОМЕР_1, яким перевозився вантаж від Товариства з обмеженою відповідальністю «Покровський завод залізобетонних виробів» м. Покровськ Товариству з обмеженою відповідальністю «Арм-Сервіс» м. Старобільськ (а.с. 26-27).

Суд апеляційної інстанції зазначає, що суб'єктом правопорушення відповідно до статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» є автомобільний перевізник, яким і є позивач у справі.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 та частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням викладеного, суд погоджується з висновком суду першої інстанції що постанова Управління Укртрансбезпеки у Луганській області від 11 грудня 2018 року № 001768, якою до позивача застосовано адміністративно-господарський штраф у сумі 1700,00 грн. за надання послуг з перевезення вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», відповідальність за яке передбачена абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», є правомірною та скасуванню не підлягає.

За таких обставин, суд доходить висновку, що суд першої інстанції об'єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, та ухвалив судове рішення без порушення норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись статтями 241-245, 250, 310, 315, 316, 321, 322, 327, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Соколівські надра» на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2019 року у справі № 360/4423/18 - залишити без задоволення.

Постанову Луганського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2019 року у справі № 360/4423/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Соколівські надра» до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу - залишити без змін.

Повний текст постанови складений 6 травня 2019 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати прийняття та відповідно до статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: І.В. Геращенко

Судді: Т.Г. Арабей

Г.М. Міронова