Справа № 160/8201/18
Суддя: Іванов С.М.
Дата ухвалення: 2019-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

25 квітня 2019 року м. Дніпросправа № 160/8201/18
головуючий суддя І інстанції - Кучма К.С.

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді (доповідача) Іванова С.М.,

суддів: Божко Л.А., Дурасової Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання: Чорнова Є.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.12.2018 року в адміністративній справі № 160/8201/18 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування наказу №104-д від 25.10.2018 року,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування наказу № 104-д від 25.10.2018 року.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.12.2018 року в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 було відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати вищезазначене рішення як таке, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нове, яким адміністративний позов задовольнити.

Вимоги апеляційної скарги мотивовано тим, що оскаржуваний наказ був прийнятий необґрунтовано та без врахування всіх обставин справи. Зауважено, що повторне опрацювання матеріалів і прийняття повторного рішення за результатом їх розгляду не відбулося, тобто були відсутні негативні правові наслідки для суб'єкту господарювання у вигляді повторного притягнення до фінансової відповідальності.

Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області було подано відзив на апеляційну скаргу, в якому посилаючись на обґрунтованість висновків суду першої інстанції, останнє просило апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Позивач в судовому засіданні просив задовольнити вимоги апеляційної скарги на підставах, що в ній зазначені, та скасувати рішення суду першої інстанції і прийняти нове рішення про задоволення адміністративного позову.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував відносно задоволення апеляційної скарги, зазначаючи, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а тому підлягає залишенню без змін.

Заслухавши учасників справи, перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів останньої, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції, наказом Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області № 136-к від 28.04.2016 р. ОСОБА_1 був призначений на посаду начальника управління з питань праці Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області на якій й працює по теперішній час.

На адресу Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області надійшов лист Державної служби України з питань праці від 13.06.2018 року № 4657/3/4.3-ДП-18 щодо розгляду листа заступника начальника Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області Катченка В.Є. від 30.05.2018 року № 4613-15/04 щодо можливих неправомірних дій посадової особи Головного управління ОСОБА_1

07.07.2018 року начальником Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області Снісар В.В. було прийнято наказ № 62-д «Про дисциплінарні провадження щодо ОСОБА_1, ОСОБА_4» та відкрито дисциплінарні провадження щодо начальника управління з питань праці ОСОБА_1 та заступника начальника відділу юридичного забезпечення ОСОБА_4.

Згідно висновку дисциплінарної комісії про наявність чи відсутність у діях начальника управління з питань праці ОСОБА_1 дисциплінарного проступку та підстави для притягнення до дисциплінарної відповідальності від 24.10.2018 року, дисциплінарною комісією направлено подання т.в.о. начальнику Головного управління Катченку В.Є. з пропозицією притягнути до дисциплінарної відповідальності начальника управління з питань праці ОСОБА_1 та оголосити догану за неналежне виконання посадових обов'язків та неналежний контроль за роботою управління з питань праці.

Наказом Головного управління Державної служби України з питань праці у Дніпропетровській області № 104-д від 25.10.2018 р. «Про накладення дисциплінарного стягнення на ОСОБА_1.» до позивача було застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани за неналежне виконання посадових обов'язків та неналежний контроль за роботою управління з питань праці Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області. У зв'язку з чим позивача також було позбавлено премії за жовтень 2018 року. Не погодившись з обґрунтованістю прийняття вказаного наказу, позивач звернувся до суду з метою захисту своїх порушених прав та інтересів.

Вирішуючи спір між сторонами та відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач при винесенні оскаржуваного наказу діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, які передбаченні чинним законодавством, що свідчить про відсутність правових підстав для його скасування.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях визначені Законом України «Про державну службу».

Згідно зі статтею 1 цього Закону державна служба - це публічна, професійна, політично неупереджена діяльність із практичного виконання завдань і функцій держави, зокрема щодо:

1) аналізу державної політики на загальнодержавному, галузевому і регіональному рівнях та підготовки пропозицій стосовно її формування, у тому числі розроблення та проведення експертизи проектів програм, концепцій, стратегій, проектів законів та інших нормативно-правових актів, проектів міжнародних договорів;

2) забезпечення реалізації державної політики, виконання загальнодержавних, галузевих і регіональних програм, виконання законів та інших нормативно-правових актів;

3) забезпечення надання доступних і якісних адміністративних послуг;

4) здійснення державного нагляду та контролю за дотриманням законодавства;

5) управління державними фінансовими ресурсами, майном та контролю за їх використанням;

6) управління персоналом державних органів;

7) реалізації інших повноважень державного органу, визначених законодавством.

Державний службовець - це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті) (далі - державний орган), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов'язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про державну службу», цей Закон регулює відносини, що виникають у зв'язку із вступом на державну службу, її проходженням та припиненням, визначає правовий статус державного службовця.

Відповідно до частини першої статті 8 згаданого Закону державний службовець зобов'язаний: 1) дотримуватися Конституції та законів України, діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) дотримуватися принципів державної служби та правил етичної поведінки; 3) поважати гідність людини, не допускати порушення прав і свобод людини та громадянина; 4) з повагою ставитися до державних символів України; 5) обов'язково використовувати державну мову під час виконання своїх посадових обов'язків, не допускати дискримінацію державної мови і протидіяти можливим спробам її дискримінації; 6) забезпечувати в межах наданих повноважень ефективне виконання завдань і функцій державних органів; 7) сумлінно і професійно виконувати свої посадові обов'язки; 8) виконувати рішення державних органів, накази (розпорядження), доручення керівників, надані на підставі та у межах повноважень, передбачених Конституцією та законами України; 9) додержуватися вимог законодавства у сфері запобігання і протидії корупції; 10) запобігати виникненню реального, потенційного конфлікту інтересів під час проходження державної служби; 11) постійно підвищувати рівень своєї професійної компетентності та удосконалювати організацію службової діяльності; 12) зберігати державну таємницю та персональні дані осіб, що стали йому відомі у зв'язку з виконанням посадових обов'язків, а також іншу інформацію, яка відповідно до закону не підлягає розголошенню; 13) надавати публічну інформацію в межах, визначених законом.

Згідно із ч. 1 ст. 64 Закону України «Про державну службу», за невиконання або неналежне виконання посадових обов'язків, визначених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами у сфері державної служби, посадовою інструкцією, а також порушення правил етичної поведінки та інше порушення службової дисципліни державний службовець притягається до дисциплінарної відповідальності у порядку, встановленому цим Законом.

Частиною першою статті 65 Закону України «Про державну службу», передбачено, що підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов'язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 65 Закону України «Про державну службу», дисциплінарним проступком є невиконання або неналежне виконання посадових обов'язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень.

Положеннями частини першої статті 66 Закону України «Про державну службу», визначено, що до державних службовців застосовується один із таких видів дисциплінарного стягнення: 1) зауваження; 2) догана; 3) попередження про неповну службову відповідність; 4) звільнення з посади державної служби.

У разі допущення державним службовцем дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 4, 5, 12 та 15 частини другої статті 65 цього Закону, суб'єктом призначення або керівником державної служби такому державному службовцю може бути оголошено догану. Дисциплінарні стягнення, передбачені пунктами 2-4 частини першої цієї статті, накладаються виключно за пропозицією Комісії з питань вищого корпусу державної служби (далі - Комісія), поданням дисциплінарної комісії (частини третя і шоста статті 66 Закону № 889-VIII).

За правилами ст. 68 Закону України «Про державну службу», дисциплінарні провадження ініціюються суб'єктом призначення. Дисциплінарні стягнення накладаються (застосовуються) на державних службовців, які займають посади державної служби категорій «Б» і «В»: зауваження - суб'єктом призначення; інші види дисциплінарних стягнень - суб'єктом призначення за поданням дисциплінарної комісії.

Згідно із частинами 1, 9-11 статті 69 Закону України «Про державну службу», для здійснення дисциплінарного провадження з метою визначення ступеня вини, характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку утворюється дисциплінарна комісія з розгляду дисциплінарних справ (далі - дисциплінарна комісія).

Дисциплінарна комісія розглядає дисциплінарну справу державного службовця, сформовану в установленому цим Законом порядку.

Результатом розгляду дисциплінарної справи є пропозиція Комісії або подання дисциплінарної комісії, які мають рекомендаційний характер для суб'єкта призначення.

Суб'єкт призначення протягом 10 календарних днів зобов'язаний прийняти рішення на підставі пропозиції Комісії або подання дисциплінарної комісії або надати вмотивовану відмову протягом цього строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 Закону України «Про державну службу», перед накладенням дисциплінарного стягнення суб'єкт призначення повинен отримати від державного службовця, який притягається до дисциплінарної відповідальності, письмове пояснення. Відмова надати пояснення не перешкоджає здійсненню дисциплінарного провадження та накладенню на державного службовця дисциплінарного стягнення.

Частиною першою статті 74 Закону України «Про державну службу», передбачено, що дисциплінарне стягнення має відповідати ступеню тяжкості вчиненого проступку та вини державного службовця. Під час визначення виду стягнення необхідно враховувати характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, обставини, що пом'якшують чи обтяжують відповідальність, результати оцінювання службової діяльності державного службовця, наявність заохочень, стягнень та його ставлення до служби.

Рішення про накладення на державного службовця дисциплінарного стягнення чи закриття дисциплінарного провадження приймає суб'єкт призначення протягом 10 календарних днів з дня отримання пропозицій Комісії, подання дисциплінарної комісії у державному органі. Рішення оформляється відповідним актом суб'єкта призначення. У рішенні, яке оформляється наказом (розпорядженням), зазначаються найменування державного органу, дата його прийняття, відомості про державного службовця, стислий виклад обставин справи, вид дисциплінарного проступку і його юридична кваліфікація, вид застосованого дисциплінарного стягнення (частини перша і друга статті 77 Закону № 889-VIII).

Зі змісту зазначених правових приписів вбачається, що за невиконання або неналежне виконання посадових обов'язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень, державний службовець може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності з накладенням суб'єктом призначення або керівником державної служби на такого державного службовця дисциплінарного стягнення у вигляді догани.

Як свідчать встановлені обставини справи, підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та накладення дисциплінарного стягнення були висновки відповідача щодо неналежного виконання останнім посадових обов'язків та здійснення неналежного контролю за роботою управління з питань праці, а саме:

- передання ОСОБА_1 службових записок та матеріалів по СТОВ «Луговське» та «Апостілівська районна державна лікарня ветеринарної медицини» для розгляду справи про накладення штрафів двічі, що свідчить про відсутність аналізу матеріалів справ начальником управління з питань праці;

- передання позивачем 18.05.2018 року службових записок та матеріалів по СТОВ «Луговське» та «Апостолівська районна державна лікарня ветеринарної медицини» заступнику начальника відділу юридичного забезпечення ОСОБА_4, замість повідомлення першого заступника начальника Головного управління, що є порушенням п.п. 2.2.2 Інструкції з оформлення та обліку матеріалів про накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення в Головному управлінні Держпраці у Дніпропетровській області, затвердженої наказом від 16.03.2018 року № 62.

Так, з висновку дисциплінарної комісії про наявність чи відсутність у діях начальника управління з питань праці ОСОБА_1 дисциплінарного проступку та підстави для притягнення до дисциплінарної відповідальності вбачається, що 22.05.2018 року заступником начальника юридичного відділу ОСОБА_4 у присутності головного спеціаліста з питань запобігання та виявлення корупції Бутильського О.О. - Катченку В.Є. були надані 2 матеріали для вирішення питання про застосування фінансових санкцій, згідно вимог ст. 265 Кодексу законів про працю України, а саме СТОВ «Луговське» та «Апостолівська районна державна лікарня ветеринарної медицини» (дата складання актів 11.05.2018 року). З пояснень, наданих ОСОБА_4 особисто Катченку В.Є. вбачається, що вищезазначені матеріали були передані їй особисто ОСОБА_1 18.05.2018 року, але з незрозумілих причин матеріали були передані на розгляд Катченку В.Є. лише на 12 день з дати складання акту, тобто з порушенням вимог п. 3 Порядку № 509.

Зауважено, що в поясненнях, наданих начальником управління з питань праці ОСОБА_1 до дисциплінарної комісії, зазначено, що 16.05.2018 року на електронну адресу начальника управління з питань праці ОСОБА_1 та на електронну адресу управління з питань праці 18.05.2018 року було двічі надіслано матеріали щодо застосування фінансових санкцій до СТОВ «Луговське» та «Апостолівська районна державна лікарня ветеринарної медицини».

Також, згідно пояснень ОСОБА_1, зазначені матеріали двічі були відпрацьовані та у відповідності до п. 2.2.2 Інструкції з оформлення та обліку матеріалів про накладення штрафів були направлені на адресу уповноваженої посадової особи Катченко В.Є. Матеріали були розглянуті 17.05.2018 року начальником Головного управління Снісарем В.В. та було прийняте рішення щодо застосування фінансових санкцій. Зазначене повторне опрацювання матеріалів, сталось внаслідок значного обсягу матеріалів та доручень, що надходять до управління з питань праці.

Відображені у вказаному акті пояснення позивача відповідають фактично наданим письмовим поясненням останнього, які наявні в матеріалах справи.

Отже, підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та накладення на останнього дисциплінарного стягнення у вигляді догани були висновки відповідача щодо порушення ним посадових обов'язків, шляхом повторного подання службових записок та матеріалів для розгляду справи про накладення штрафів двічі та безпідставного подання вказаних матеріалів заступнику начальника відділу юридичного забезпечення ОСОБА_4, замість повідомлення першого заступника начальника Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області.

Так, суд апеляційної інстанції зазначає, що підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є, зокрема, невиконання або неналежне виконання посадових обов'язків та наявність вини останнього у такому порушенні.

При цьому, застосування такого виду дисциплінарного стягнення, як догана, яка передбачена ч.ч. 1, 3 ст. 66 Закону України «Про державну службу», має бути здійснене із обов'язковим врахуванням принципу індивідуалізації покарання, що випливає із норм статей 67, 74 цього Закону.

Так, зазначене в ч. 3 ст. 66 Закону України «Про державну службу» словосполучення «може бути оголошено догану» вказує на те, що при виборі виду стягнення, яке може бути застосоване у разі допущення державним службовцем дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 4, 5, 12 та 15 частини другої статті 65 цього Закону, суб'єкт призначення або керівник державної служби має виходити із того, що догана в даному випадку є видом найсуворішого стягнення, що застосовується до державного службовця.

Вказана правова позиція також відповідає правовим висновкам Верховного Суду, відображеним в постанові від 01.03.2018 року по справі № 804/8684/16, що враховується судом апеляційної інстанції, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.

Як вбачається зі змісту оскаржуваного наказу та висновку дисциплінарної комісії і, на що не звернув увагу суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні позову, відповідачем не встановлювалась можливість застосування до позивача, виходячи з характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку та ступеню вини останнього, більш м'якого заходу дисциплінарного стягнення у вигляді зауваження.

Натомість, як свідчать встановлені обставини справи, повторне подання позивачем записок та матеріалів по СТОВ «Луговське» та «Апостілівська районна державна лікарня ветеринарної медицини» для розгляду справи про накладення штрафів не потягло за собою жодних негативних наслідків. Вина позивача не полягала у наявності у останнього протиправного умислу.

Поряд з вказаним, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними висновки відповідача, стосовно обґрунтованості накладення на позивача дисциплінарного стягнення у вигляді догани за подання позивачем службових записок та матеріалів по СТОВ «Луговське» та «Апостолівська районна державна лікарня ветеринарної медицини» заступнику начальника відділу юридичного забезпечення ОСОБА_4, замість першого заступника начальника Головного управління, оскільки, як було встановлено судом та не заперечується сторонами, вказані документи по СТОВ «Луговське» та «Апостолівська районна державна лікарня ветеринарної медицини» вже подавались позивачем до начальника Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області Снісаря В.В. та були розглянуті останнім з прийняттям рішення, що передбачено діючим законодавством (накладення штрафу).

Таким чином, проаналізувавши встановлені обставини справи у сукупності, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відповідач при прийнятті наказу № 104-д від 25.10.2018 року про застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді догани, діяв з порушенням приписів чинного законодавства, що свідчить про необхідність визнання його протиправним та скасуванні.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку щодо необхідності задоволення апеляційної скарги позивача, скасувані рішення суду першої інстанції та задоволення адміністративного позову.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст. 243, ст.308, ст. 310, ст. 315, ст. 317 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.12.2018 року в адміністративній справі № 160/8201/18- скасувати та прийняти нову постанову.

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області № 104-д від 25.10.2018 року «Про накладення дисциплінарного стягнення на ОСОБА_1.».

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за винятком підстав, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя С.М. Іванов

суддя Л.А. Божко

суддя Ю.В. Дурасова