Справа № 554/1909/19
Суддя: Савченко А. Г.
Дата ухвалення: 2019-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Дата документу 06.05.2019 Справа № 554/1909/19
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

6 травня 2019 року Октябрський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого судді Савченка А. Г.

при секретарі Гречка Є. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Полтаві з участю позивача ОСОБА_1 адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 3 батальйону патрульної поліції в м. Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції України рядового поліції ОСОБА_2 про скасування постанови,

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог та відзиву

1. 6 березня 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся з цим позовом до суду, в якому зазначив, що 25 лютого 2019 року відповідно до постанови серії АР № 465996 відповідачем в особі інспектора патрульної поліції ОСОБА_2 він на підставі ч. 2 ст. 122 та ч. 1 ст. 126 КУпАП був підданий адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 425 грн за те, що о 08 год. 25 хв. цього ж дня на автомобільній дорозі М-22 Полтава-Олександрія, 96 км, керуючи транспортним засобом ВАЗ 2115 номерний знак НОМЕР_1, здійснив обгін ближче 100 метрів перед пішохідним переходом та не предявив на законну вимогу працівника поліції посвідчення водія та реєстраційний документ на транспортний засіб, чим порушив вимоги п. 14.6 та п. 2.4 «а» Правил дорожнього руху України (далі - Правил).

2. Заперечуючи факт вчинення інкримінованого йому порушення Правил, позивач зазначив, що у вказаний день і час він дійсно рухався на власному автомобілі у вказаному місці, але Правил не порушував. Незважаючи на це, був зупинений відповідачем, який не надавши йому будь-яких доказів вчинення правопорушення, піддав його адміністративному стягненню нібито за порушення правил обгону та відмову предявити документи на право керування транспортним засобом на підставі ч. 2 ст. 122 та ч. 1 ст. 126 КУпАП у виді штрафу в розмірі 425 грн. При цьому відповідач знехтував вимогами КУпАП про порядок розгляду справи та накладення адміністративного стягнення, не надавши йому можливості як підготуватися до розгляду справи, так і до належного захисту від обвинувачення, яке той йому інкримінував. Вважаючи дії поліцейського при притягненні його до адміністративної відповідальності протиправними, він і просить визнати їх такими та скасувати винесену ним постанову, закривши провадження по справі за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

3. В установлений законом строк відповідач подав відзив на позов, в якому позовних вимог позивача не визнав, зазначивши, що останній дійсно вчинив інкриміновані йому порушення Правил, а тому законно підданий адміністративному стягненню у виді штрафу, в звязку з чим відсутні підстави для скасування постанови. Зазначив, що факт вчинених позивачем правопорушень був виявлений ним безпосередньо при здійсненні контролю за безпекою дорожнього руху. У визначеній законом процедурі ним було здійснено фіксацію виявленого порушення Правил та винесено постанову, відповідно до якої на позивача було накладено штраф в межах санкцій ч. 2 ст. 122 та ч. 1 ст. 126 КУпАП, якими встановлена відповідальність за вказані порушення (а. с. 20-23).

Обставини справи, встановлені судом та докази, на підставі яких вони встановлені

4. Відповідно до постанови серії АР № 465996 25 лютого 2019 року о 08 год. 25 хв. позивач на автомобільній дорозі М-22 Полтава-Олександрія, 96 км, керуючи транспортним засобом ВАЗ 2115 номерний знак НОМЕР_1, здійснив обгін ближче 100 метрів перед пішохідним переходом та не предявив на законну вимогу працівника поліції посвідчення водія та реєстраційний документ на транспортний засіб, чим порушив вимоги п. 14.6 та п. 2.4 «а» Правил (а. с. 6).

5. Відповідачем суду не надано будь-яких доказів вчинення позивачем інкримінованих йому порушень вимог Правил. Посилання на наявність таких доказів останнім не зроблено і в оскаржуваній постанові.

6. В судовому засіданні позивач також заперечив факт вчинення інкримінованих йому порушень Правил з мотивів, викладених в позовній заяві. Наголосив, що відповідач, на його думку, порушив процедуру розгляду справи, в звязку з чим він вважає протиправною постанову серії АР № 465996, в якій зазначено, що він порушив вимоги п. 14.6 та п. 2.4 «а» Правил, оскільки таких порушень він не допускав.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування

7. Закон України від 30 червня 1993 року № 3353-ХІІ «Про дорожній рух».

7.1. Стаття 14. Учасники дорожнього руху

Учасники дорожнього руху зобовязані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

8. Закон України від 2 липня 2015 року № 580-VIIІ «Про національну поліцію».

9. Кодекс України про адміністративні правопорушення від 7 грудня 1984 року, № 8073-Х (в редакції на час виникнення спірних правовідносин).

9.1. Стаття 9. Поняття адміністративного правопорушення

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

9.2. Стаття 122. Перевищення встановлених обмежень швидкості руху, проїзд на заборонний сигнал регулювання дорожнього руху та порушення інших правил дорожнього руху КУпАП встановлена відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного розїзду безпечної дистанції або інтервалу розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами звязку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

9.3. Стаття 126. Частина 1. Керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не предявила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»),

-тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти пяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

9.4.Стаття 222. Органи Національної поліції

Органи Національної поліції розглядають, крім іншого, справи про адміністративні правопорушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, ч. 1, 2, 3, 5, 6 ст. 121, ч. 1, 2, 3 ст. 122 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

9.5. Стаття 251. Докази

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

9.6. Стаття 252. Оцінка доказів

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

9.7. Стаття 268. Права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності

Відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

9.8. Стаття 280. Обставини, що підлягають зясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

9.9. Стаття 283. Зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення

Частина 2. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, імя та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, імя та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Частина 3. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

10. Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

10.1. Пункт 2.4. На вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: а) предявити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

10.2. Пункт 14.6. Обгін заборонено: в) ближче ніж за 50 м перед пішохідним переходом у населеному пункт і 100 м поза населеним пунктом.

11. Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ від 7 листопада 2015 року, № 1395.

11.1. Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Згідно з п. 9 цього розділу розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, розяснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обовязки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка.

12. Постанова Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства по справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху і експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті»

12.1. Пункт 24

Зміст постанови повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. У ній повинні бути наведені докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, і вказано мотиви не взяття до уваги інших доказів, на які посилається правопорушник чи висловлені останнім доводи.

Оцінка аргументів та мотиви суду

13. Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

14. Згідно ч. 2 ст. 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

15. Відповідно до ч. ч. 1 та 2 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

16. Згідно зі ст. ст. 73, 74 КАС України належними та допустимими є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування.

17. Відповідно до ст. ст. 75, 76 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

18. Як посилався позивач в позовній заяві, рухаючись на вказаній ділянці дороги він не допустив порушення тих вимог Правил, які йому інкримінуються відповідачем, а тому не може бути підданий адміністративному стягненню за їх вчинення.

19. Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

20. Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, суд зазначає, що ними у визначеній законом процедурі не доведено факт вчинення позивачем інкримінованого йому порушення Правил. Докази, які б безперечно підтверджували факт вчинення позивачем інкримінованого йому порушення Правил в матеріалах справи відсутні. Цих доказів відповідачем не надано і суду. В самій постанові, яка не відповідає вимогам статті 283 КУпАП, не зазначено мотивів відхилення інших доказів, на які посилався позивач та не надано доказів на спростування доводів позивача.

21. Згідно з ч. 2. ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

23. Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

24. Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

25. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що під час винесення оскаржуваної постанови відповідачем, як субєктом владних повноважень, не було доведено правомірність прийнятого ним рішення, натомість матеріалами справи встановлено, що ним порушено права позивача на справедливий та неупереджений розгляд справи про притягнення його до адміністративної відповідальності, а тому постанова серії АР № 465996, винесена інспектором патрульної поліції ОСОБА_2 про накладення на позивача адміністративного стягнення за ч. 2 ст. 122 та ч. 1 ст. 126 КУпАП у виді штрафу в розмірі 425 грн підлягає скасуванню.

Керуючись статтями ст. ст. 241-243, 246, 250-251, 286 КАС України, суд,

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до інспектора роти № 3 батальйону патрульної поліції в м. Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції України рядового поліції ОСОБА_2 про скасування постанови, - задовольнити.

Скасувати постанову серії АР № 465996 від 25 лютого 2019 року, винесену інспектором патрульної поліції рядовим поліції ОСОБА_2 про накладення на позивача ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 2 ст. 122 та ч. 1 ст. 126 КУпАП у виді штрафу в розмірі 425 грн, закривши провадження у справі.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду через Октябрський районний суд м. Полтави протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя А. Г. Савченко