Справа № 1.380.2019.001047
Суддя: Брильовський Роман Михайлович
Дата ухвалення: 2019-05-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№1.380.2019.001047
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без розгляду

02 травня 2019 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Брильовського Р.М.,

при секретарі Іванес Х.О.

за участю:

представника відповідача - ОСОБА_1

розглянувши у підготовчому засіданні в залі суду в м. Львові заяву Міністерства юстиції України про залишення позовної заяви без розгляду у справі за позовом ОСОБА_2 до Міністерства юстиції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головне територіальне управління юстиції у Житомирській області про визнання протиправним і скасування рішення,-

Встановив:

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_2 до Міністерства юстиції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головне територіальне управління юстиції у Житомирській області про визнання протиправним і скасування рішення.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 07.03.2019 прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

23 квітня 2019 року ухвалою Львівського окружного адміністративного суду відмовлено Головному територіальному управлінню юстиції у Житомирській області у задоволенні клопотання про розгляд справи №1.380.2019.001047 в режимі відеоконференції.

4 квітня 2019 року представник Міністерства юстиції України подав клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, у звязку із пропуском строку звернення до суду. В обґрунтування зазначив, що наказом Міністерства юстиції України від 27.04.2018 № 1471/4 накладено дисциплінарне стягнення у вигляді попередження на арбітражного керуючого ОСОБА_2 Відповідач стверджує, що позивачу було відомо про оскаржуваний наказ, оскільки на адресу позивача скеровувалися листи про внесення подання до Дисциплінарної комісії, виклик на засідання Дисциплінарної комісії та про результати засідання комісії позивача також було повідомлено листом від 27.04.2018. Вказує, що позивачу було відомо про оскаржуваний наказ ще 29.11.2018 про що свідчить його заява скерована на адресу відповідача, тому доводи позивача, що про оскаржуваний наказ він дізнався лише в грудні 2018 року не відповідають дійсності. Відповідач звертає увагу суду, що Департаментом з питань судової роботи та банкрутства Міністерства юстиції України було внесено запис до Єдиного реєстру арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) України про накладення на арбітражного керуючого ОСОБА_2 дисциплінарного стягнення, який є публічним. На переконання відповідача строк на оскарження зазначеного наказу закінчився 07.11.2018, просить позов залишити без розгляду.

Представник відповідача в підготовчому засіданні клопотання про залишення позовної заяви без розгляду підтримав, просив задовольнити.

Позивач та третя особа в підготовче засідання не зявилися, жодних клопотань на адресу суду від них не надходило.

У відповідності до ч. 2 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України підстав для відкладення розгляду справи не встановлено, тому суд продовжив розгляд справи за відсутності позивача та представника третьої особи.

Суд, заслухавши доводи відповідача, вивчивши матеріали справи, повно та всебічно оцінивши докази, що стосуються строку звернення до суду, виходив з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 120 КАС України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Кодекс адміністративного судочинства України визначає, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними.

У випадку пропуску строку звернення до суду підставами для його поновлення є лише наявність поважних причин, тобто, обставин, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Відповідно до частини 1 статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з частиною 2 статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Окрім цього, початок строку визначено альтернативно - це день, коли особа або дізналася, або повинна була дізнатися про порушення свого права.

Суд звертає увагу, що причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно таким критеріям:

- це обставина або кілька обставин, які безпосередньо унеможливлювали або ускладнювали можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк і створювали об'єктивні перешкоди, які перешкоджали зверненню до суду;

- це обставина, яка виникла об'єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк;

- ця причина виникла протягом строку, який пропущено;

- ці обставини підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Суд встановив, що за результатами позапланової перевірки Головним територіальним управлінням юстиції у Житомирській області було складено акт невиїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого ОСОБА_2 від 26.03.2018 №3/2, яким було встановлено порушення, що стало підставою для внесення державним органом з питань банкрутства до Дисциплінарної комісії подання щодо накладення на арбітражного керуючого дисциплінарного стягнення: абз. 3 п.7.1 розділу VII Порядку контролю за діяльністю арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27.06.2013 №1284/5, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України від 03.07.2013 за №1113/23645 (із змінами) (далі - Порядок контролю), а саме - вчинення арбітражним керуючим протягом року після вчинення припису або розпорядження повторного порушення, аналогічного раніше вчиненому.

Зазначений акт перевірки Головне територіальне управління юстиції у Житомирській області 27.03.2018 скерувало на електронну та поштову адресу ОСОБА_2, що підтверджується копією квитанції та випискою про надіслання електронно листа.

29 березня 2018 року на адресу Міністерства юстиції України було скеровано лист № 2.4-12/5/2018/48/3934 з пропозицією про притягнення до дисциплінарної відповідальності арбітражного керуючого ОСОБА_2

10 квітня 2018 року структурний підрозділ Міністерства юстиції України скерував на адресу ОСОБА_2 лист №357/3942-32-18/9.3.1, в якому повідомив позивача, що внесено подання до Дисциплінарної комісії з копією подання від 10.04.2018 №1102 .

Того ж дня ОСОБА_2 також було скеровано лист №521/9.3.1/18 про участь у засіданні Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих призначеного на 24.04.2018 о 11:00.

24 квітня 2018 року Дисциплінарна комісія арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) прийняла рішення оформлене протоколом № 70/04/18 про застосування дисциплінарного стягнення у вигляді попередження на арбітражного керуючого ОСОБА_2

27 квітня 2018 року наказом Міністерства юстиції України № 1471/4 накладено дисциплінарне стягнення у вигляді попередження на арбітражного керуючого ОСОБА_2

Того ж дня Департамент з питань судової роботи та банкрутства Міністерства юстиції України скерував на адресу ОСОБА_2 лист №674/9.3.1/33-18, в якому повідомив позивача про результати засідання Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів).

Всі вище зазначені листи були скеровані на адресу позивача, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, зокрема витягами з журналу вихідної кореспонденції.

Представник Міністерства юстиції України стверджує, що позивач пропустив строк звернення до суду з цим позовом, оскільки останньому було відомо про те що проводилася перевірка, наслідки такої перевірки та результати засідання Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), оскільки на адресу позивача скеровувалися всі вище зазначені листи.

Окрім того, відповідач звертає увагу суду, що Департаментом з питань судової роботи та банкрутства Міністерства юстиції України було внесено запис до Єдиного реєстру арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) України про накладення на арбітражного керуючого ОСОБА_2 дисциплінарного стягнення, який є публічним.

Відповідач вважає, що наведені обставини підтверджують факт пропуску позивачем строку звернення до суду та спростовують наведені позивачем у позові доводи, зокрема, що повідомлення про накладення дисциплінарного стягнення на позивача було скеровано останньому лише 5 грудня 2018 року.

Суд дослідивши матеріали справи погоджується із доводами відповідача, що позивачу було відомо ще до 5 грудня 2018 року про оскаржуваний протокол, про що свідчить наявна в матеріалах справив копія заяви позивача № 02/11-2018 від 21.11.2018 адресована Міністерству юстицію України, в якій він зазначив, що комісією прийнято рішення про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді попередження. У вказаній заві позивач зазначив, що не отримав рішення Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) 24.04.2018 та просить скерувати таке на його поштову та електронну адресу.

При цьому, суд звертає увагу, що ОСОБА_2 не заперечує факту того, що йому було відомо про результати засідання Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), а лише вказує, що не отримав рішення за результатами засідання Дисциплінарної комісії 24.04.2018.

Отже, з наданих суду доказів слідує, що позивачу було відомо про результати засідання Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), однак позивач з невідомих суду причин звернувся до відповідача із заявою про отримання оскаржуваного рішення лише у листопаді 2018 року, тобто більше шести місяців з часу прийняття оскаржуваного рішення.

На переконання суду, небажання позивача отримати оскаржуване рішення та оскаржити його у встановлені законом строки не може вважатися поважною причиною пропуску строку звернення до суду, враховуючи той факт, що позивачу ніхто не чинив часові чи інші перешкоди для такого оскарження.

Окрім того, відомості про застосування дисциплінарного стягнення у вигляді попередження на арбітражного керуючого ОСОБА_2 внесені до Єдиного реєстру арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) України про що свідчить виписка із сайту. (https://ak.minjust.gov.ua/main/viewer?id=39724&number=1573).

Таким чином, позивач як посадова особа повинен був цікавитися про результати перевірки його діяльності як арбітражного керуючого, як і міг дізнатися про документи прийняті відносно нього на сайті https://ak.minjust.gov.ua/main/viewer?id=39724&number=1573, на якому містяться відомості, що наказом Міністерства юстиції України № 1471/7 від 27.04.2018 на арбітражного керуючого ОСОБА_2 накладено дисциплінарне стягнення.

Отже, позивач фактично мав можливість звернутись за захистом свого права і не був обмежений у доступі до суду у встановлений законом строк, проте лише зі сплину шести місять після прийняття оскаржуваного рішення лише звернувся до відповідача із заявою про його отримання, а до суду ще через три місяці.

Водночас, слід звернути увагу, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах "Осман проти Сполученого королівства" від 28.10.1998 року та "Креуз проти Польщі" від 19.06.2001 року. У вказаних рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Також, у рішенні Конституційного Суду України № 17-рп/2011 від 13.12.2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків, обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судових захист і доступ до правосуддя.

Отже, практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа Стаббігс на інші проти Великобританії, справа Девеер проти Бельгії).

Крім того, Європейський суд з прав людини у рішенні від 28.03.2006 (справа Мельник проти України) погодився з тим, що правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. А також указав, що зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані.

У зв'язку з наведеним, залишення позовної заяви без розгляду не є порушенням права позивача на справедливий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Відповідно до пункту 8 частини 1 статті 240 КАС України передбачено, що суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Згідно з ч. 4 ст. 123 КАС України, якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Відповідно до ч. 3 ст. 240 КАС України про залишення позову без розгляду суд постановляє ухвалу. Ухвала суду про залишення позову без розгляду може бути оскаржена.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, у зв'язку з пропущенням позивачем строку звернення до адміністративного суду, встановленого статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 123, 240, 248, 250, 256, підп.15.5 п.15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

у х в а л и в :

Заяву Міністерства юстиції України про залишення позовної заяви без розгляду - задовольнити.

Позовну заяву ОСОБА_2 до Міністерства юстиції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головне територіальне управління юстиції у Житомирській області про визнання протиправним і скасування рішення залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається через Львівський окружний адміністративний суд протягом пятнадцяти днів з дня її складення.

Повний текст ухвали складено та підписано 07.05.2019.

Суддя Р.М. Брильовський