Справа № 820/212/18
Суддя: Григоров А.М.
Дата ухвалення: 2019-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2019 р.Справа № 820/212/18

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Григорова А.М.,

Суддів: Тацій Л.В. , Подобайло З.Г. ,

за участю секретаря судового засідання Ткаченко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Департаменту реєстрації Харківської міської ради на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.10.2018 року, головуючий суддя І інстанції: Сліденко А.В., м. Харків, повний текст складено 25.10.18 року по справі № 820/212/18

за позовом ОСОБА_1

до Відділу реєстрації місця проживання у Новобаварському районі м. Харкова , Департаменту реєстрації Харківської міської ради треті особи ОСОБА_2

про скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, фізична особа - громадянин ОСОБА_1 у порядку адміністративного судочинства заявила вимогу до Відділу реєстрації місця проживання у Новобаварському районі міста Харкова про скасування рішення Відділу реєстрації місця проживання у Новобаварському районі міста Харкова з приводу зняття ОСОБА_1 з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 24.10.2018р. закрито провадження у справі відносно Відділу реєстрації місця проживання у Новобаварському районі міста Харкова. Позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано прийняте Департаментом реєстрації Харківської міської ради в особі Відділу реєстрації місця проживання у Новобаварському районі міста Харкова Управління ведення реєстру територіальної громади рішення від 01.12.2016 р. про зняття ОСОБА_1 з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 У решті вимог позов залишити без задоволення.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції Департаментом реєстрації Харківської міської ради подано апеляційну скаргу, в якій зазначає, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.10.2018 по адміністративній справі № 820/212/18 винесено з істотним порушенням норм матеріального та процесуального права і підлягає зміні . Зазначає, що рішення про зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 прийняте виключно у відповідності до вимог чинного законодавства України. Посилаються на те, що у даній справі спір пов'язаний з реалізацією житлових прав фізичних осіб, зокрема реалізацією прав позивача на користування квартирою, тобто з цивільним правом. Відповідач у таких відносинах владних управлінських функцій щодо позивачів не здійснює, а є органом, якій виконую свої обов'язки щодо зняття з реєстрації у відношеннях з власником майна. Спір про захист права конкретної фізичної особи на житло є не публічним, а приватноправовим. Держава, юридичні особи публічного права можуть бути учасниками цивільних відносин, а розгляд такого спору між ними проводиться за правилами цивільного судочинства. Посилається на те, що той факт, що відповідачем є Департамент реєстрації Харківської міської ради, не змінює правову природу спірних відносин і не перетворює цей спір у публічно- правовий. Зазначає, що така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 27 травня 2008 року у справі № 21-1540во06, і у постановах Верховного Суду України від 23 лютого 2016 року (справа № 21-6551а15) та від 02 березня 2016 року (справа № 6-14цс16). Дані правові позиції кореспондуються з правовим висновком у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року по справі №826/13571/17. Враховуючи вищенаведене, просить постановити нове рішення суду, яким скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.10.2018 по адміністративній справі № 820/212/18 та відмовити в повному обсязі у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 18.02.2019 року заяву ОСОБА_2 про залучення до участі у справі третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору задоволено. Залучено ОСОБА_2 в якості третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору.

Від позивача по справі, до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якій зазначає, що апеляційна скарга відповідача задоволенню не підлягає. Зазначає, що її позовні вимоги підлягають розгляду адміністративним судом. Вказує, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим. На підставі цього просить в задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Також від позивача по справі до суду надійшло клопотання про залучення додаткових доказів до справи.

Від третьої особи, ОСОБА_2, до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що вважає, що під час розгляду справи суд першої інстанції порушив її права згідно ч. 2 ст. 49 КАС України , не долучивши її в якості третьої особи. Вважає, що дії відповідача є законними у зв'язку з припиненням у неї підстав на право користування житловим приміщенням. Просить апеляційні вимоги відповідача задовольнити в повному обсязі та скасувати рішення суду першої інстанції.

Сторони про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги були повідомлені заздалегідь та належним чином, на адреси визначені в апеляційній скарзі та позовній заяві, про що свідчать поштові повідомлення про вручення, які містяться в матеріалах справи.

Позивач в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечував, просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі.

Третя особа в судовому засіданні підтримала доводи викладені в апеляційній скарзі відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що до владного суб'єкта, Департаменту реєстрації Харківської міської ради в особі структурного підрозділу - Відділу реєстрації місця проживання у Новобаварському районі міста Харкова, через Центр надання адміністративних послуг надійшла заява власника квартири АДРЕСА_1 про зняття з реєстрації ОСОБА_1.

У складі матеріалів звернення знаходилась копія договору на продаж цієї квартири (вчинений у якості продавця попереднім власником - ОСОБА_4) та документа з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно з реєстрацією речового права на зазначену квартиру за заявником.

01.12.2016 р. Департаментом реєстрації Харківської міської ради в особі Відділу реєстрації місця проживання у Новобаварському районі міста Харкова Управління ведення реєстру територіальної громади було прийнято рішення про зняття ОСОБА_1 з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1

Приймаючи рішення по суті суд першої інстанції виходив з того, що факт порушення прав та інтересів позивача у спірних правовідносинах у галузі справи з реєстрації місця проживання громадян знайшов підтвердження проведеним судовим розглядом, що є визначеною процесуальним законом обставиною для скасування оскарженого рішення. Вирішуючи спір по суті саме у порядку адміністративного судочинства окружний адміністративний суд посилається на висновки Верховного Суду з даного питання, котрі містяться у постанові від 21.03.2018р. по справі №820/6316/15 (провадження №К/9901/7710/18) та у постанові від 26.09.2018р. по справі №643/4359/17 (адміністративне провадження №К/9901/3304/17) і вважає, що згідно з ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року розгляд справи за правилами КАС України є найбільш сприятливим для фізичної особи - громадянина варіантом тлумачення норми національного закону України.

Колегія суддів з даним висновком суду першої інстанції не погоджується, виходячи з наступного.

Колегія суддів звертає увагу на ту обставину, що в даному випадку існує спір про право, що випливає з пояснень сторін та матеріалів справи.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Частинами першою та другою статті 55 Конституції України передбачено, що рішення, прийняті суб'єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, встановлених законодавством (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 4 КАС адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

За змістом пункту 2 частини першої статті 4 КАС публічно-правовий спір - це спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 19 КАС юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

У адміністративного суду відсутні повноваження розглядати спори, які не відносяться до юрисдикції адміністративних судів.

У частині першій статті 19 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) встановлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Колегія суддів зазначає, що до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Публічно-правовий спір має особливий суб'єктний склад. Участь суб'єкта владних повноважень є обов'язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сама по собі участь у спорі суб'єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Необхідно з'ясовувати, у зв'язку з чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду.

Якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, які спричинені рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов'язаний з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.

Натомість однією з визначальних ознак приватноправових відносин є наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб'єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб'єктів владних повноважень.

Разом з тим участь суб'єкта владних повноважень є обов'язковою ознакою класифікації спору як публічно-правового. Однак не кожен спір за участю суб'єкта владних повноважень є публічно-правовим.

Спірні правовідносини пов'язані з правом користування та розпорядження майном, а саме квартирою, яка знаходиться за адресою : АДРЕСА_1 Як встановлено судом першої інстанції позивач ОСОБА_1 була знята з реєстрації місця проживання у зв'язку з набуттям ОСОБА_2 права власності на спірну квартиру.

Водночас в матеріалах справи наявний договір купівлі продажу квартири укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 предметом якого є квартира за адресою: АДРЕСА_1

Отже, предметом спірних правовідносин є майнові права на зазначену квартиру, вимоги ж до Департаменту реєстрації Харківської міської ради є похідними від них. Таким чином, спір має приватноправовий характер та підлягає розгляду за правилами Цивільного Процесуального Кодексу.

Аналогічний правовий висновок щодо застосування норм процесуального права в подібних відносинах містить постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 337/2535/17 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 826/8687/16., постанова Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2019р. по справі № 826/3620/17.

В рішенні від 12 грудня 2018 року у справі № 826/8687/16. Велика Палата Верховного Суду вирішила відступити від правових висновків, викладених у постановах Верховного Суду України від 30 червня 2015 року та 01 березня 2016 року у справах № 21-1438а15 та № 825/1335/13-а відповідно, щодо належності до юрисдикції адміністративних судів спорів за позовами осіб про визнання протиправними дій щодо зняття з реєстрації місця проживання, та прийшла до висновку, що з огляду на суб'єктний склад сторін спору він має вирішуватися за правилами цивільного судочинства.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для розгляду по суті позовних вимог позивача.

При цьому, посилання відповідача в апеляційній скарзі на постанову Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року по справі №826/13571/17 є необґрунтованим, оскільки правовідносини у даних справах не є аналогічними тим, що розглядались у справі Великої Палати Верховного Суду №826/13571/17.

Крім того, колегія суддів зазначає, що як вбачається з матеріалів справи, пояснень позивача на розгляді в судах перебувають справи щодо прав позивачки на користування спільною житловою площею, в межах яких вирішуються відповідні права ОСОБА_1, які фактично є предметом спору.

Таким чином приватноправовий спір між позивачем вирішується в рамках цивільного провадження та суд не надає їм оцінки щодо суті вимог.

Колегія суддів зазначає, що саме при вирішенні спорів, які стосуються права користування (розпорядження, володіння) щодо спірної квартири, в порядку цивільного судочинства, можуть бути відновлені права позивача (використання, розпорядження, володіння), які вона вважає порушеними.

Враховуючи вищенаведене те, що дану справу слід розглядати за правилами цивільного судочинства, доводи осіб по справі щодо суті спору не впливають на вирішення справи по суті

З урахуванням зазначеного те, що вимоги позивача не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, будь які доводи сторін по справі щодо протиправності дій Відділу реєстрації місця проживання у Новобаварському районі м. Харкова та Департаменту реєстрації Харківської міської ради, процедури зняття з реєстрації та інші доводи по суті справи, не впливають на вирішення справи по суті.

На підставі викладеного колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції, розглянувши та вирішивши справу по суті, не врахував те, що вимоги позивача не підлягають розгляду, як в порядку адміністративного судочинства.

Також, колегія суддів зазначає, що відповідно до п.4 ч. 3 ст. 317 КАС України порушення норм процесуального права є обов'язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення суду, якщо суд прийняв рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов'язки осіб, які не були залучені до участі у справі.

Необхідною умовою залучення третіх осіб є той факт, що судове рішення у справі може вплинути на права, свободи, інтереси або обов'язки осіб, які не є стороною у справі.

Предметом судового розгляду у даній адміністративній справі є зняття позивачки з реєстрації місця проживання в квартирі за адресою : АДРЕСА_1, яка на теперішній час придбана ОСОБА_2

При цьому колегія суддів зазначає, що зняття позивачки з реєстрації місця проживання, за вищезазначеним адресом, відбулося саме у зв'язку звернення ОСОБА_2 до Відділу реєстрації місця проживання у Новобаварському районі м. Харкова

Колегія суддів зазначає, що відповідно до ст. 49 КАС України, залучення до участі у справі третьої особи є обов'язком суду, якщо рішення суду може вплинути на їх права та обов'язки.

Проте, судом першої інстанції в порушення ст. 49 КАС України, особу за наслідками розгляду заяви якої позивачку було знято з реєстрації за адресою : АДРЕСА_1, ОСОБА_2І, не було залучено до розгляду справи в якості третьої особи.

Під час розгляду справи, суд першої інстанції належним чином не дотримався та не вирішив питання в порядку передбачених ст.49 КАС України, стосовно можливості залучити до участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору.

Порушення судом першої інстанції норм процесуального права, передбачених ст. 49 КАС України, що з урахуванням приписів п. 4 ч.3 ст.317 КАС України, є обов'язковою підставою для скасування судового рішення, та ухвалення нового рішення про задоволення позову.

У відповідності до пункту першого частини першої статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції неповно з'ясував обставини справи, порушив норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи тому, апеляційну скаргу слід задовольнити частково та закрити провадження у даній справі .

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу задовольнити частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.10.2018 року по справі № 820/212/18 скасувати..

Провадження у справі № 820/212/18, відкрите в порядку адміністративного судочинства, закрити.

Роз'яснити позивачу право на звернення до суду в порядку цивільного судочинства.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)А.М. Григоров
Судді(підпис) (підпис) Л.В. Тацій З.Г. Подобайло
Повний текст постанови складено 26.04.2019 року