Справа № 447/2215/17
Суддя: Пліш Михайло Антонович
Дата ухвалення: 2019-05-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2019 рокуЛьвів№ 857/3809/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Пліша М.А.,

суддів Шинкар Т.І., Судової-Хомюк Н.М.,

за участю секретаря судового засідання Федак С.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 14 лютого 2019 року (головуючий суддя Карбовнік І.М., м. Миколаїв) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці Державної фіскальної служби України про скасування рішення суб'єкта владних повноважень,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Львівської митниці Державної фіскальної служби України в якому просив скасувати постанову в справі про порушення митних правил № 3972/20900/17 від 04.09.2017.

Рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 14 лютого 2019 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку, просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити. В обгрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що ним подавалось повідомлення до відповідача щодо неможливості вчасного вивезення транспортного засобу у зв'язку з його поломкою внаслідок ДТП, на підтвердження факту якого також долучались докази до позовної заяви.

Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У відповідності до вимог ч. 1, ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 ввіз на митну територію України транспортний засіб марки «Ford Focus» 1.8 TDI, 2000 року випуску, ДНЗ PL «НОМЕР_2», VIN-код № НОМЕР_3 через митний пост «Мостиська» Львівської митниці ДФС 04.03.2017 року по смузі «зелений коридор» в митному режимі «транзит». Згідно з інформацією в ПІК «Інспектор» та ЄАІС ДФС України зазначений транспортний засіб з митної території України станом на 07.08.2017 не вивозився та у інший митний режим згідно з нормами чинного законодавства не поміщений. Постановою в.о. заступника начальника Львівської митниці ДФС Кисловським С.А. від 04.09.2017 у справі про порушення митних правил №3972/20900/17 позивача ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч. 3 ст. 470 МК України, та накладено на нього стягнення у виді штрафу розміром п'ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - 8500 грн.

Розглядаючи спір першої інстанції вірно зазначив, що згідно ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст.ст. 95, 192 МК України до строку перебування транзитних товарів на митній території України не включається час дії аварії чи обставин непереборної дії.

Згідно ч. 1 ст. 192 МК України якщо під час перевезення товарів транспортний засіб внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили не зміг прибути до органу доходів і зборів призначення, перевізник зобов'язаний терміново повідомити найближчий орган доходів і зборів про обставини події, місцезнаходження товарів і транспортного засобу.

Частина 1 ст.460 МК України передбачає, що вчинення порушень митних правил, передбачених ст.470 цього Кодексу, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.

Також, як з'ясовано судом 04.03.2017 в с. Пісочна, Миколаївського району, Львівської області відбулася дорожньо - транспортна пригода за участю автомобілів «Фольксваген Т4» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням гр.. ОСОБА_3 та автомобілем «Форд Фокус» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1 Вказані транспортні засоби отримали пошкодження. Постановою Миколаївського районного суду Львівської області від 30.06.2017 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.. 130 ч. 1, ст.. 124 КУпАП. У зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення провадження у справі закрито. Постановою апеляційного суду Львівської області від 03.08.2017 постанову Миколаївського районного суду Львівської області від 30.06.2017 змінено, виключено з мотивувальної та резолютивної частини постанови твердження про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 , ч.1 ст. 130 КУпАП.

Суд вірно вважав, що позивачем не виконано вимоги ч. 1 ст. 192 МК України, оскільки не надано жодних доказів про повідомлення митного органу про неможливість вивезення транспортного засобу за межі митної території України та не надано доказів неможливості доставки транспортного засобу до митного орган.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість позовних вимог, оскільки у діях позивача є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 470 МК України, оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності прийнята правомірно, притягнення позивача до відповідальності відбулося в межах строків, визначених ч. 1ст.467 МК України.

Окрім того, колегія суддів зазначає, що твердження апелянта про те, що оскаржувана постанова про порушення митних правил, винесена неправомочним органом, не заслуговує на увагу, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 522 МК України справи про порушення митних правил, передбачені статтями 468, 469, частинами першою - п'ятою статті 470, статтями 474, 475, 477-480, частинами першою - п'ятою статті 481, статтею 485 цього Кодексу, розглядаються органами доходів і зборів.

Також спростовуються твердження апелянта, що на виконання вимог ч. 1 ст. 192 МК України, він повідомляв митницю 08.03.2017 та 29.09.2017, оскільки згідно відповіді Львівської митниці ДФС України від 19.04.2019 № 7500/10-13-70-01/41 на запит Восьмого апеляційного адміністративного суду та витягів з електронної системи реєстрації Львівської митниці нема зареєстрованого повідомлення ОСОБА_1 від 08.03.2017, та окрім того 08.03.2017 був вихідним днем.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а рішення відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 243, 287, ст. 308, ст. 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 317, ст. 321, ст. 322, ст. 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 14 лютого 2019 року по справі № 447/2215/17 - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення і не може бути оскаржена.

Головуючий суддя М.А. Пліш

Судді Т.І. Шинкар

Н.М. Судова-Хомюк