Справа № 160/1978/19
Суддя: Кучма Костянтин Сергійович
Дата ухвалення: 2019-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 квітня 2019 року Справа № 160/1978/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Кучми К.С.
при секретарі судового засідання - Чорній М.В.
представника позивача - ОСОБА_1
представника відповідача - Костенко О.М.
представника третьої особи-2 - ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - державний виконавець Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Лісова Анастасія Михайлівна, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - ОСОБА_6 про визнання протиправною та скасування постанови від 20.11.2018 року, -
Позивач звернувся до адміністративного суду з позовом, в якому просить: визнати неправомірною (незаконною) та скасувати постанову державного виконавця Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Лісової Анастасії Михайлівни від 20.11.2018 року про накладення штрафу за виникнення заборгованості зі сплати аліментів понад 3 роки у вигляді 50% від загальної суми заборгованості у розмірі 53 239,88 грн. по виконавчому провадженню №24355711 за виконавчим листом №2-3035, виданим Амур-Нижньодніпровським районним судом м.Дніпропетровська 21.04.2010 року.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з нього на користь ОСОБА_6 стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі ? частини всіх видів доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 18.01.2010 року. У грудні 2018 року представником позивача було отримано розрахунок заборгованості по аліментам у розмірі 110 983 грн., який було розраховано на підставі ст.195 СК України, виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості та позивачем 21.12.2018 року вищевказану заборгованість було сплачено. Але, позивач зазначає, що у листопаді 2018 року державним виконавцем Лісовою A.M. було винесено постанову про накладення штрафу, яку позивач вважає протиправною з підстав, що зміни в законодавстві, визначені у ч.14 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» можуть бути застосовані до тих випадків, які будуть виникати після 28.08.2018 року. Позивач вважає, що заборгованість по сплаті аліментів, яка існувала у позивача до 28.08.2018 року, її розмір та тривалість накопичення на нього приписами чинного законодавства не застосовується, а тому просить суд оскаржувану постанову скасувати.
У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, просила суд позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.
Представник відповідача в судовому засілданні пред'явлені позовні вимоги не визнала та зазначила, що у лютому 2011 року було відкрито виконавче провадження щодо виконання виконавчого листа, виданого 21.04.2010 року, та позивач протягом тривалого часу не виконував свій обов'язок щодо сплати аліментних платежів. Враховуючи, що станом на 01.11.2018 року у позивача була наявна заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки з моменту перебування виконавчого документа на виконанні та становила 106 479,75 грн., 20.11.2018 року державним виконавцем АНД ВДВС м.Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області Лісовою А.М. в рамках виконавчого провадження №24355711 було винесено постанову про накладення штрафу на боржника у розмірі 50% від суми заборгованості, що становило 53 239,88 грн. Представник відповідача наголошує, що позивач невірно тлумачить норми чинного законодавства, вважає винесену постанову від 20.11.2018 року про застосування штрафу обґрунтованою, а тому просила суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.
Третя особа-1 - державний виконавець АНД ВДВС м.Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області Лісова А.М. до суду не прибула, належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи. До суду подала письмові пояснення, в яких зазначила, що 28.08.2018 року набув чинності Закон України №1404-VІІІ, тому у державного виконавця виник обов'язок щодо прийняття рішення про накладення на боржника штрафу у виконавчому провадженні по примусову виконанню судового рішення про стягнення аліментів. Зазначає, що даним Законом установлено, що строк обчислення державним виконавцем заборгованості зі сплати аліментів саме для застосування заходів, передбачених ч.14 ст.71 Закону №1404-VIII, обчислюється з дня пред'явлення виконавчого документа до примусового виконання. Отже, враховуючи, що станом на 20.11.2018 року позивач мав заборгованість, третя ооба-1 вважає правомірними дії щодо винесення постанови про накладення штрафу. На підставі зазначеного, просила відмовити у задоволенні позову та розглянути справу без її особистої участі.
Представник третьої особи-2 - ОСОБА_6 у судовому засіданні проти позову заперечував та зазначив, що штраф від 20.11.2018 року по ВП №24355711 на боржника накладений, оскільки він вісім років взагалі не сплачував аліменти на користь стягувача, яка ці роки самостійно утримувала дитину, не отримуючи допомоги, тому розраховувала на суму штрафу для належного утримання та розвитку дитини. Розмір заборгованості зі сплати аліментів сторонами виконавчого провадження не оспорювався, державним виконавцем в рамках виконавчого провадження було правомірно винесено постанову про накладення штрафу на боржника у розмірі 50% від суми заборгованості, а саме 53 239,88 грн. На підставі вищевикладеного, представник третьої особи-2 також просив суд відмовити у задоволенні позову.
Заслухавши пояснення представників сторін, враховуючи позицію третьої особи-1, викладену у письмових поясненнях, дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, проаналізувавши відповідні норми чинного законодавства, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Судом встановлено, що на підставі рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 22.03.2010 року, яке 02.04.2010 року набрало чинності, судом 21.04.2010 року було видано виконавчий лист №2-3035/10 про стягнення щомісячно з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця міста Дніпропетровська, на користь ОСОБА_6 аліментів на утримання малолітнього сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, у розмірі ? частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 18 січня 2010 року (том І, а.с.70).
Постановою про відкриття виконавчого провадження від 03.02.2011 року державним виконавцем АНД ВДВС м.Дніпра ГТУЮ було відкрито виконавче провадження №24355711, копію постанови направлено стягувачу та боржнику (том І, а.с.72-73).
Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів ВП 24355711, починаючи із грудня 2010 року по жовтень 2018 року, за виконавчим листом №2-3035/10 виникла заборгованість у розмірі 106 479,75 грн. (том І, а.с.140-141).
20.11.2018 року державним виконавцем АНД ВДВС м.Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області Лісовою А.М. було винесено спірну постанову про накладення штрафу на боржника, якою постановлено стягнути з боржника ОСОБА_4 штраф у розмірі 50% від суми заборгованості, а саме: 53 239,88 грн.
Також, судом встановлено, що постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 28.11.2018 року ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.183-1 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді виконання суспільно корисних робіт на строк 120 (сто двадцять) годин (том І, а.с.160).
Матеріалами виконавчого провадення підтверджується, що у грудні 2018 року - січні 2019 року позивачем було сплачено вищезазначену заборгованість по аліментам (том І, а.с.166-173, 182).
Правомірність винесення постанови від 20.11.2018 року АНД ВДВС м.Дніпра Головного ТУЮ у Дніпропетровській області є предметом спору у даній адміністративній справі.
Суд вважає, що позивачем не пропущений строк звернення до адміністративного суду з даним позовом, визначений ч.2 ст.287 КАС України, з огляду на таке.
В судовому засіданні представник позивача зазначила, що лише 19.02.2019 року нею було отримано копію постанови від 20.11.2018 року, що підтверджується матеріалами виконавчого провадження наявними в даній справи. Після чого, нею 28.02.2019 року, в інтересах свого довірителя, було подано даний позов до адміністративного суду, що підтверджується вхідним штампом суду, а тому десятиденний строк звернення був дотриманий.
Вирішуючи заявлений спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.
Відповідно до частин 1, 2 статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон №1404-VIII), примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів". Приватний виконавець здійснює примусове виконання рішень.
28.08.2018 року набрав чинності Закон України від 03.07.2018 року № 2475-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання».
Згідно із ч.14 ст.71 Закону №1404-VIII, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 50 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.
У подальшому постанова про накладення штрафу у розмірі, визначеному абзацом першим цієї частини, виноситься виконавцем у разі збільшення розміру заборгованості боржника на суму, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік.
Суми штрафів, передбачених цією частиною, стягуються з боржника у порядку, передбаченому цим Законом, і перераховуються стягувачу.
Матеріалами виконавчого провадження підтверджується, що не заперечується позивачем, що станом на 20.11.2018 року ОСОБА_4 мав заборгованість зі сплати аліментів за вісім років у розмірі 106 479,75 грн., суму боргу визнав та у грудні 2018 року сплатив.
Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину.
За положеннями ст.194 СК України, аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за десять років, що передували пред'явленню виконавчого листа до виконання. Якщо за виконавчим листом, пред'явленим до виконання, аліменти не стягувалися у зв'язку з розшуком платника аліментів або у зв'язку з його перебуванням за кордоном, вони мають бути сплачені за весь минулий час.
Частиною 4 ст.194 СК України передбачено, що заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття, а у випадку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу, - до досягнення нею двадцяти трьох років.
У разі наявності заборгованості, яка виникла на момент закінчення встановленого строку для стягнення аліментів, її стягнення проводиться у загальному порядку, визначеному Законом.
Тобто, при відсутності такого спору заборгованість стягується державним виконавцем відповідно до положень Закону №1404-VIII, а не на підставі рішення суду про стягнення заборгованості.
Відповідно до ч.1 ст.11 Закону №1404-VIII, строки у виконавчому провадженні - це періоди часу, в межах яких учасники виконавчого провадження зобов'язані або мають право прийняти рішення або вчинити дію.
Строки у виконавчому провадженні встановлюються законом, а якщо вони не визначені законом - встановлюються виконавцем.
За загальним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині 1 статті 58 Конституції України, згідно якої, дію нормативно-правового акту в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце (Рішення Конституційного Суду України від 09.02.1999 року у справі 1-7/99).
Отже, з 28.08.2018 року Законом №1404-VIII встановлено, що строк обчислення державним виконавцем заборгованості зі сплати аліментів (заборгованість за один рік, заборгованість за два роки, заборгованість за три роки, тощо) саме для застосування заходів, передбачених ч.14 ст.71 Закону №1404-VIII, обчислюється з дня пред'явлення виконавчого документа до примусового виконання.
Наведене дає підстави дійти висновку про те, що з 28.08.2018 року державний виконавець має право прийняти рішення про накладення на боржника у виконавчому провадженню по примусовому виконанню судового рішення про стягнення аліментів за встановленням, зокрема, двох юридичних фактів: по-перше, - станом на 28.08.2018 року (та у подальшому на день прийняття рішення про накладення штрафу) боржник має заборгованість зі сплати аліментів, по-друге, - розмір заборгованості із сплати аліментів учасником виконавчого провадження не оспорений у судовому порядку.
Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідач при винесенні постанови від 20.11.2018 року діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Отже, суд доходить висновку, що державним виконавцем АНД ВДВС м.Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області Лісовою А.М. правомірно було винесено постанову від 20.11.2018 року про стягнення з боржника штрафу у розмірі 50% від суми заборгованості зі сплати аліментів, враховуючи, що на день винесення постанови в нього була наявна заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки.
Частиною 1 ст.9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно із ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ч.3 ст.90 КАС України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.
З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити повністю з викладених вище підстав.
Згідно із ст.139 КАС України, суд не вирішує питання щодо розподілу судових витрат між сторонами, враховуючи, що у задоволенні позову позивачу відмовлено.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.8, 9, 72, 77, 132, 139, 241 - 246, 250, 287 КАС України, суд, -
У задоволенні позову ОСОБА_4 до Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору-державний виконавець Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Лісова Анастасія Михайлівна, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - ОСОБА_6 про визнання протиправною та скасування постанови від 20.11.2018 року - відмовити повністю.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 КАС України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 287 КАС України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень КАС України.

Суддя К.С. Кучма