Справа № 439/1830/18
Суддя: Мричко Наталія Іванівна
Дата ухвалення: 2019-05-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 439/1830/18
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 травня 2019 року м. Львів
Львівський окружний адміністративний суд в складі:
головуючого судді Мричко Н.І.,
за участю секретаря судового засідання Кулик С.В.,
представника позивача ОСОБА_1,
представника відповідача ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення субєкта владних повноважень щодо відмови у призначенні пенсії та зобовязання вчинити дії,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 (далі ОСОБА_3, Позивач) звернулася до Бродівського районного суду Львівської області з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі ГУ ПФ України у Львівській області, Відповідач), в якому просила суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах від 07.06.2018 № 2063/03.11-32 винесене відділом з питань призначення та перерахунків пенсій № 11 Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області;
- зобовязати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати ОСОБА_3 до стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах за період роботи з 06 червня 1984 року по 06 червня 1990 року;
- зобовязати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області розглянути по суті заяву ОСОБА_3 про призначення пенсії від 13.03.2018 та призначити пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, починаючи з 13.03.2018 (з дати подачі відповідної заяви).
Згідно з ухвалою Бродівського районного суду Львівської області від 23.11.2018 вказана адміністративна справа передана за підсудністю для розгляду до Львівського окружного адміністративного суду.
28.01.2019 вказана адміністративна справа надійшла до Львівського окружного адміністративного суду.
За результатом автоматизованого розподілу судової справи між суддями для розгляду справи визначено суддю Мричко Н.І.
Ухвалою судді від 05.04.2019 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
01.04.2019 у відкритому судовому засіданні, суд на підставі статті 92 Кодексу адміністративного судочинства України, постановив ухвалу без виходу до нарадчої кімнати, згідно з якою вирішив питання про виклик свідків - ОСОБА_4, ОСОБА_5
В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначила, що у березні 2018 звернулася до Бродівського відділу обслуговування громадян ГУ ПФ України у Львівській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України від 24.06.2016 № 461. Наголошує, що поданими нею документами повністю підтверджується наявність трудового стажу, який дає їй право на пенсію за віком на пільгових умовах. Однак за результатами розгляду заяви Відповідач прийняв рішення від 07.06.2018 № 2063/03.11-32, згідно з яким відмовив у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 з посиланням на те, що не надано документів, які підтверджують наявність пільгового стажу та виконання обовязків сестри-господині інфекційного відділення за період роботи з 1984 по 1990 роки. Вважає оскаржуване рішення протиправним, оскільки порушує її право на соціальний захист та таким, що підлягає скасуванню.
Відповідач надіслав суду відзив на позовну заяву (арк. справи 56-59), в якому просив суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Зазначає, що відповідно до розділу ХХVІ «Установи охорони здоровя» затвердженим постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 № 1173 правом на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 користуються молодший медичний персонал, які безпосередньо обслуговують хворих у туберкульозних та інфекційних установах протягом повного робочого дня. Вказує на те, що спеціалістами управління проводилась зустрічна перевірка первинних документів щодо періоду роботи Позивача та достовірності довідки Бродівської центральної районної лікарні від 20.03.2018 № 228/0110 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній. За результатами вказаної перевірки було встановлено, що первинними документами не стверджується, що Позивач працювала повний робочий день і безпосередньо обслуговувала хворих в інфекційному відділенні за вказаний період. Тому, на думку Відповідача, довідка видана Бродівською центральною районною лікарнею від 20.03.2018 № 228/0110 є безпідставною, а відсутність підтвердження вищевказаних обставин не породжує виникнення у Позивача права на зарахування пільгового стажу для призначення пенсії за списком № 2. Вважає рішення «Про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах» від 07.06.2018 № 2063/03.11-32 обґрунтованим та прийнятим відповідно до законодавства.
20.03.2019 представник позивача подала заяву про уточнення позовних вимог (арк. справи 65-66), згідно з якої просила суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення від 07.06.2018 № 2063/03.11-32 ГУ ПФ України у Львівській області про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_3;
- зобовязати ГУ ПФ України у Львівській області зарахувати ОСОБА_3 до стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах період її роботи з 06.06.1984 по 06.06.1990.
Одночасно подала відповідь на відзив (арк. справи 67-70), в якій вказала, що підставою видачі довідки від 20.03.2018 № 228/0110 були книга наказів з 06.06.1984 по 06.06.1990 та карточка ФП-2 з 06.06.1984 по 06.06.1990. Разом з тим зазначила, що Відповідачем у відзиві на позов не наведено належної аргументації, які вказують про наявність обґрунтованих підстав для відмови Позивачу у зарахуванні періоду роботи з 06.06.1984 по 06.06.1990 на посаді молодшої сестри-господині інфекційного відділення, що дає такій право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
28.03.2019 від Відповідача до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив та заяви про уточнення позовних вимог. Вказує на те, що актом перевірки достовірності документів встановлено, що в період роботи з 06.06.1984 по 06.06.1990 на посаді сестри-господині інфекційного відділення Позивач, з 16.10.1987 по 21.02.1989, перебувала у частково оплачуваній відпустці та у відпустці без збереження заробітної плати по догляду за дитиною до 1,5 року, тому, на думку Відповідача, необґрунтованим та безпідставним є твердження Позивача про наявність пільгового стажу за вказаний період (арк. справи 75-78, 80-83).
02.05.2019 представник позивача у судовому засіданні подала пояснення щодо заперечень Відповідача, в яких зазначила, що до спеціального стажу, що дає право на пенсію за вислугу років на пільгових умовах, зараховується період догляду працюючої особи за дитиною до досягнення нею трирічного віку (арк. справи 94-96).
У судовому засіданні представник позивача уточнені позовні вимоги підтримала повністю. Просила такі задовольнити у повному обсязі.
У судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги з урахуванням уточнень до таких заперечив. Просив у задоволенні таких відмовити.
Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_6 пояснили що Позивач у справі працювала на посаді сестри-господині інфекційного відділення Бродівської центральної районної лікарні. До її посадових обовязків входило здавати брудну білизну до пральні, змінювати брудну білизну на чисту, забезпечувати спецодяг для медичних працівників, проводити перевірку чистоти палат при перебуванні хворих, розводити розчин хлорки для прибирання палат. Також свідок ОСОБА_4 вказала на те, що окрім загальних посадових обовязків Позивач проводила лікарські маніпуляції, призначені для лікування та догляду хворих, розносила їжу хворим, передавала хворим передачі від їх родичів.
Дослідивши матеріали справи на підтвердження й спростування заявлених вимог в їх сукупності, надавши їм юридичну оцінку, суд встановив наступне.
ОСОБА_3 є громадянкою України, що підтверджується копією паспорта (арк. справи 5).
Згідно із записів трудової книжки, ОСОБА_3 з 06.06.1984 по 06.06.1990 працювала на посаді сестри-господині інфекційного відділення Бродівської центральної районної лікарні (арк. справи 6-7).
Згідно з довідкою про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 20.03.2018 № 228/0110 виданої Бродівською центральною районною лікарнею, в період роботи з 06.06.1984 по 06.06.1990, Позивач безпосередньо обслуговувала хворих в інфекційному відділенні на посаді сестри-господині інфекційного відділення, що передбачена Списком 2 розділ ХХVІ пункту 1 затвердженим постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 № 1173 (арк. справи 19).
Як видно з матеріалів справи 13.03.2018 ОСОБА_3 зверталася до Бродівського відділу обслуговування громадян ГУ ПФ України у Львівській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України від 24.06.2016 № 461 (арк. справи 18).
Згідно з рішенням відділу з питань призначення та перерахунків пенсій № 11 управління застосування пенсійного законодавства ГУ ПФ України у Львівській області від 07.06.2018 № 2063/03.11-32 Позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах по списку № 2 з посиланням на те, що не було надано первинних документів, які підтверджують наявність пільгового стажу та виконання обовязків сестри-господині інфекційного відділення за період роботи з 1984 по 1990 роки. Також зазначено, що представленими документами не стверджується, що ОСОБА_3 працювала повний робочий день і безпосередньо обслуговувала хворих в інфекційному відділенні в період роботи з 06.06.1984 по 06.06.1990, тому підстав для призначення пенсії за віком на пільгових умовах немає (арк. справи 4).
Не погоджуючись із вказаним рішенням, Позивач подала скаргу до ГУ ПФ України у Львівській області.
За результатами розгляду скарги, ГУ ПФ України у Львівській області листом від 27.08.2018 № 3636/13-20/07.05-06 повідомило Позивача про те, що оскільки, з наданих документів, не підтверджується факт безпосереднього обслуговування хворих в інфекційному відділенні, підстав для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 2 немає, тобто відмовило Позивачу в задоволенні скарги (арк. справи 21-22).
Не погоджуючись із результатами розгляду скарги, Позивач подала скаргу до Пенсійного фонду України.
Позивач не погоджуючись із правомірністю та обґрунтованістю оскаржуваного рішення, звернулася до суду за захистом свого права.
При вирішенні спору, суд виходив з наступного.
Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Статтею 4 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються, зокрема: види пенсійного забезпечення, умови участі в пенсійній системі чи їх рівнях, пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат, джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.
Відповідно до частини 2 статті 24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Згідно з пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
У відповідності до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, зокрема, після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Згідно з статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров'я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров'я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров'я, а також у закладах з надання психіатричної допомоги зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.
Відповідно до п."е" статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.
Згідно з розділу 2 Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, до закладів охорони здоров'я відносяться: лікарняні заклади, лікувально-профілактичні заклади особливого типу, лікувально-трудові профілакторії, амбулаторно-поліклінічні заклади, заклади швидкої та невідкладної медичної допомоги, заклади переливання крові, заклади охорони материнства і дитинства, санаторно-курортні заклади, санітарно-епідеміологічні заклади, діагностичні центри.
Відповідно до примітки 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909 робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах, передбачених цим переліком, дає право на пенсію незалежно від форми власності або відомчої належності закладів і установ.
Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок).
Пунктом 1 Порядку передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Підпунктом 1 пункту 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці 1 цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.
Порядок пенсійного забезпечення осіб, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених законодавством, що діяло раніше, визначається статтею 100 даного Закону.
Згідно із статтею 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення» особам, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, пенсії за віком призначаються на таких умовах: а) особам, які мають на день введення в дію цього Закону повний стаж на зазначених роботах, що давав право на пенсію на пільгових умовах, пенсії в розмірах, передбачених цим Законом, призначаються відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством; б) особам, які не мають повного стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, вік, необхідний для призначення пенсії відповідно до статті 12, знижується пропорційно наявному стажу в порядку, передбаченому статтями 13-14 цього Закону, виходячи з вимог цього стажу, встановлених раніше діючим законодавством.
Пунктом 20 Порядку передбачено, що уточнюючі довідки підприємств або організацій для підтвердження спеціального трудового стажу, приймаються у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років.
Таким чином, додаткові документи для підтвердження стажу роботи вимагаються лише у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.
Отже, з викладених законодавчих норм вбачається, що правовою підставою для виникнення в особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах є набуття нею відповідного стажу при виконанні робіт, передбачених Списком № 2.
При цьому, за правилами застосування Списку № 2, визначеними у наведених вище правових нормах, якщо пільгова робота виконувалася до 31 грудня 1991 року, то застосовується Список № 2, затверджений постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року № 1173; якщо виконання пільгової роботи продовжувалося після 01 січня 1992 року або розпочато після цієї дати, але не більше як до 11 березня 1994 року, то застосовується Список № 2, затверджений постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26 січня 1991 року № 10; якщо пільгова робота продовжувалася після 11 березня 1994 року або розпочата після цієї дати, але не більше як до 16 січня 2003 року, то застосовується Список № 2, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року № 162. Водночас, основним документом, який підтверджує наявність в особи відповідного стажу роботи, є трудова книжка, а за відсутності записів в ній - уточнюючі первинні документи.
Суд встановив, що спірним у такій справі є зарахування до спеціального стажу за Списком № 2, період роботи Позивача з 06.06.1984 по 06.06.1990 на посаді сестри-господині інфекційного відділення Бродівської центральної районної лікарні.
Вказаний період роботи на зазначеній посаді з повним робочим днем підтверджується записами в трудовій книжці Позивача, а також довідкою про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 20.03.2018 № 228/0110, виданої Бродівською центральною районною лікарнею, які передбачені Списком № 2, затвердженим постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 № 1173 - Розділ ХХVІ «Установи охорони здоровя».
Суд зазначає, що згідно з Розділу ХХVІ «Установи охорони здоровя» затвердженим постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 № 1173 право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 мають молодший медичний персонал, які безпосередньо обслуговують хворих у туберкульозних та інфекційних установах протягом повного робочого дня.
Відповідно до розділу XXIV «Охорона здоров'я та соціальна допомога» Списку № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 № 461, право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 мають молодші медичні сестри (санітарки-прибиральниці) патологоанатомічних бюро, центрів, відділень, прозекторських, моргів. Працівники, які безпосередньо обслуговують хворих у туберкульозних та інфекційних закладах, відділеннях, кабінетах - молодші спеціалісти з медичною освітою, молодші медичні сестри, молодші медичні сестри з догляду за хворими, сестри-господині.
З урахуванням наведених положень законодавства та з огляду на наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що документи, які були надані Позивачем до заяви про призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, підтверджують те, що ОСОБА_3 працювала в період з 06.06.1984 по 06.06.1990 на посаді сестри-господині інфекційного відділення Бродівської центральної районної лікарні, де була безпосередньо зайнята повний робочий день, що дає їй право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
Щодо посилання Відповідача, на те, що в період з 06.06.1984 по 06.06.1990 на посаді сестри-господині інфекційного відділення Позивач з 16.10.1987 по 21.02.1989 перебувала у частково оплачуваній відпустці та у відпустці без збереження заробітної плати по догляду за дитиною до 1,5 року, тому вказаний період не може бути зарахований до спеціального стажу для призначення пенсії за віком на пільгових умовах, суд зазначає таке.
Статтею 181 Кодексу законів про працю України передбачено, що відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустка без збереження заробітної плати (частини третя та шоста статті 179 цього Кодексу) зараховуються як до загального, так і до безперервного стажу роботи і до стажу роботи за спеціальністю.
Тобто до спеціального стажу, що дає право на пенсію за вислугу років і на пільгових умовах, зараховується час догляду працюючої особи за дитиною до досягнення нею 3 річного віку.
Таким чином, посилання Відповідача на те, що вказаний період не може бути зарахований до спеціального стажу для призначення пенсії за віком на пільгових умовах, є наслідком неправильного тлумачення законодавства, що регулює трудові відносини.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України.
Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У відповідності до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Враховуючи викладене та зважаючи на встановлені обставини, суд вважає позовні вимоги Позивача обґрунтованими, підставними та такими, що підлягають до задоволення.
Щодо судових витрат, суд вважає, що такі слід стягнути на користь Позивача, з огляду на таке.
Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.
Під час звернення до суду ОСОБА_3 сплатила судовий збір, що підтверджується квитанцією № 40 від 22.11.2018 (арк. справи 1).
Керуючись статтями 2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
адміністративний позов задовольнити повністю.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 07.05.2019.

Суддя Мричко Н.І.