Справа № 640/7581/19
Суддя: Васильченко І.П.
Дата ухвалення: 2019-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

06 травня 2019 року м. Київ № 640/7581/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючої судді Васильченко І.П., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення адміністративного позову, поданої, у відповідності до п. 1 ч. 1 статті 153 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), до подачі позовної заяви, -

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 із заявою про забезпечення позову, в якій зазначає про те, що він має намір звернутись у строк, передбачений КАС України, до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Комісії з добору кандидатів для призначення членами Вищої кваліфікаційної комісії суддів України та Державної судової адміністрації України, третя особа - ОСОБА_2, про визнання протиправними дій, бездіяльності та рішень щодо проведення публічного конкурсу з добору кандидата для призначення членом Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, зобов'язання повторно провести такий конкурс.

При цьому у поданій заяві ОСОБА_1 просить вжити заходи забезпечення позову шляхом:

- зупинення дії рішення Комісії з добору кандидатів для призначення членами Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 15 квітня 2019 року, утвореної наказом Державної судової адміністрації України № 252 від 12 березня 2019 року, яким визначено переможця конкурсу з добору кандидатів для призначення членом Вищої кваліфікаційної комісії суддів України ОСОБА_2;

- заборони Голові Державної судової адміністрації України видавати наказ про призначення ОСОБА_2 членом Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від Державної судової адміністрації України.

Водночас, до суду надійшли письмові пояснення ОСОБА_2 щодо заяви ОСОБА_1 про забезпечення адміністративного позову, в яких він просить відмовити в задоволенні такої заяви у зв'язку з її необґрунтованістю.

Згідно з п. 1 ч. 1 статті 153 КАС України, заява про забезпечення позову подається до подання позовної заяви - до суду, до якого має бути подано позов за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до приписів ч. 1 статті 154 КАС України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

На підставі наведених вимог КАС України розгляд поданої заяви про забезпечення позову здійснюється без повідомлення учасників справи.

При вирішенні питання щодо наявності підстав для забезпечення адміністративного позову суд виходить з наступного.

Відповідно до вимог статті 150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб'єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.

Згідно зі статтею 151 КАС України, позов може бути забезпечено, зокрема, зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта, забороною відповідачу вчиняти певні дії, встановленням обов'язку відповідача вчинити певні дії, забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Наказом Голови Державної судової адміністрації України від 05 грудня 2014 року №712/к призначений член Вищої кваліфікаційної комісії суддів України.

Так, відповідно до вимог статті 92 Законом України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453-VI від 07 липня 2010 року, в редакції, чинній на момент видання зазначеного наказу, до складу Вищої кваліфікаційної комісії суддів України входить, в тому числі, одна особа, яка призначається Головою Державної судової адміністрації України.

Строк повноважень члена Вищої кваліфікаційної комісії суддів України становив шість років з дня набуття повноважень.

Вказана редакція статті 92 Законом України «Про судоустрій і статус суддів» №2453-VI від 07 липня 2010 року втратила чинність 29 березня 2015 року у зв'язку з набранням чинності Законом України «Про забезпечення права на справедливий суд», яким Закон України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453-VI від 07 липня 2010 року викладено в новій редакції, п. 5 Розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» якого встановлює, зокрема, що члени Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, призначені, в тому числі, Головою Державної судової адміністрації України до набрання чинності цим Законом, здійснюють свої повноваження протягом чотирьох років з дня їх призначення.

Наведене положення, станом на час розгляду заяви ОСОБА_1, залишається чинним.

30 вересня 2016 року набрав чинність Закон України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VIII від 02 червня 2016 року, відповідно до якого втратив чинність Закон України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453-VI від 07 липня 2010 року. Пунктом 26 Розділ XII «Прикінцеві та перехідні положення» вказаного Закону передбачено, що члени Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, обрані (призначені) на посади до набрання чинності цим Законом, продовжують виконувати свої повноваження до закінчення строку, на який їх обрано (призначено).

Тобто, Закон України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VIII від 02 червня 2016 року не встановив додаткового правового регулювання строку повноважень членів Вищої кваліфікаційної комісії суддів України відносно того, що визначений Законом України «Про забезпечення права на справедливий суд».

Отже, з дати закінчення чотирьохрічного строку повноважень члена Вищої кваліфікаційної комісії суддів України (05 грудня 2018 року), призначеного Головою Державної судової адміністрації України до набрання чинності Законом України «Про забезпечення права на справедливий суд», відповідна посада є вакантною.

Згідно з положеннями п. 5 ч. 2 статті 94 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII, два члени Вищої кваліфікаційної комісії суддів України з числа осіб, які не є суддями, призначаються Головою Державної судової адміністрації України.

Частиною 23 статті 95 вказаного Закону визначено, що Голова Державної судової адміністрації України призначає члена Вищої кваліфікаційної комісії суддів України з числа суддів у відставці або інших осіб, які не є суддями, за результатами проведення публічного конкурсу.

Відповідно, повноваження щодо призначення двох членів Вищої кваліфікаційної комісії суддів України є виключними дискреційними повноваженнями Голови Державної судової адміністрації України.

Враховуючи вакантність посади члена Вищої кваліфікаційної комісії суддів України яка прямо визначається в силу наведених вимог законодавства і не потребує документального підтвердження на рівні будь-якого розпорядчого акту, 12 березня 2019 року Головою Державної судової адміністрації України було видано наказ № 252 «Про проведення публічного конкурсу з добору кандидатів для призначення членом Вищої кваліфікаційної комісії суддів України», яким, зокрема, було затвердженого порядок проведення такого конкурсу та утворено Комісію з добору кандидатів для призначення членами Вищої кваліфікаційної комісії суддів України.

Так, відповідно до ч. 1 статті 94 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII, до складу Вищої кваліфікаційної комісії суддів України обираються (призначаються) шістнадцять членів, які є громадянами України, мають повну вищу юридичну освіту і стаж професійної діяльності у сфері права не менше п'ятнадцяти років.

Згідно п.п. 1-2 ч. 6 статті 69 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII, для цілей цього Закону вважається:

1) вищою юридичною освітою - вища юридична освіта ступеня магістра (або прирівняна до неї вища освіта за освітньо-кваліфікаційним рівнем спеціаліста), здобута в Україні, а також вища юридична освіта відповідного ступеня, здобута в іноземних державах та визнана в Україні в установленому законом порядку;

2) стажем професійної діяльності у сфері права - стаж професійної діяльності особи за спеціальністю після здобуття нею вищої юридичної освіти;

Як вбачається з матеріалів справи, а саме з нотаріально засвідченої копії диплому спеціаліста ОСОБА_1, він отримав вищу юридичну освіту, в розумінні наведених положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII, 20 червня 2006 року, тобто на час проведення конкурсу з добору кандидатів для призначення членом Вищої кваліфікаційної комісії суддів України ОСОБА_1 не мав необхідного 15-річного стажу професійної діяльності у сфері права у контексті вимог закону.

У зв'язку з цим, на засіданні Комісії з добору кандидатів для призначення членами Вищої кваліфікаційної комісії суддів України 09 квітня 2019 року, серед іншого, кандидату ОСОБА_1 було відмовлено в допуску до участі у конкурсі у зв'язку з відсутністю необхідного стажу професійної діяльності у сфері права, визначеного ч. 1 статті 94 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII, про що на офіційному веб-сайті Державної судової адміністрації України було розміщене відповідне повідомлення (https://dsa.court.gov.ua/dsa/pres-centr/news/686547/).

В подальшому, 15 квітня 2019 року Комісією з добору кандидатів для призначення членами Вищої кваліфікаційної комісії суддів України за результатами публічного конкурсу переможцем визначено ОСОБА_2, і рекомендовано Голові Державної судової адміністрації України призначити його на посаду члена Вищої кваліфікаційної комісії суддів України.

Як вже зазначалось вище, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки заявника, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Також суд має враховувати співмірність вимог заяви про забезпечення позову заявленим позовним вимогам та обставинам справи.

З урахуванням зазначеного, вбачається, що задоволення заяви ОСОБА_1 у визначений у ній спосіб не сприятиме ефективному захисту або поновленню його порушених чи оспорюваних прав або інтересів, оскільки на момент проведення конкурсу ОСОБА_1 не мав необхідного 15-річного стажу професійної діяльності у сфері права та, відповідно, не міг претендувати на посаду члена Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, проте призведе до порушення права інших заінтересованих осіб, зокрема переможця конкурсу ОСОБА_2.

Таким чином, порівнявши співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб, як це прямо передбачено ч. 2 статті 151 КАС України, суд не вбачає підстав для задоволення поданої ОСОБА_1 заяви про забезпечення адміністративного позову.

Судом встановлено відсутність об'єктивних доказів та пояснень, які б свідчили про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, неможливості захисту цих прав, свобод та інтересів, істотного ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або ефективного захисту, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без вжиття таких заходів.

З урахуванням зазначеного, суд прийшов до висновку про необхідність відмовити ОСОБА_1 у вжитті заходів забезпечення адміністративного позову.

Керуючись статтями 150, 154 КАС України суд,

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення адміністративного позову - відмовити.

Ухвала суду, відповідно до ч. 2 статті 256 КАС України, набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом 15 днів за правилами, встановленими статтями 293-297 КАС України.

Відповідно до п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України в редакції Закону №2147-VIII, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя І.П. Васильченко