Справа № 132/159/19
Суддя: Сєлін Є. В.
Дата ухвалення: 2019-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 132/159/19
Провадження № 2-а/132/11/19
Рішення

Іменем України

24 квітня 2019 року місто Калинівка

КАЛИНІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - судді СЄЛІНА Є.В.,

при секретарі - КУЛИК Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Калинівка Вінницької області справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського роти № 4 батальйону 1 УПП у Вінницькій області капрала поліції Гнідунця Дмитра Вікторовича про визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень у справі про притягнення до адміністративної відповідальності та скасування постанови серії ЕАВ № 856169 від 13.01.2019р. про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

16.01.2019р. до місцевого суду звернувся ОСОБА_1 із вказаним адміністративним позовом, в якому просить визнати дії поліцейського роти № 4 батальйону 1 УПП у Вінницькій області капрала поліції Гнідунця Дмитра Вікторовича про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.121 КУпАП - протиправними; скасувати постанову серії ЕАВ № 856169 від 13.01.2019р., за якою на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що автомобіль, яким керував він, є легковим, не використовується ним для отримання прибутку, а тому не підлягає обов'язковому технічному контролю, інспектором не було дотримано вимог, передбачених ст.ст. 245, 251, 268, 280 КУпАП, а саме не доведено вину у вчиненні вказаного правопорушення, а тому постанова повинна бути скасована в судовому порядку.

Ухвалою Калинівського районного суду Вінницької області від 18.01.2019р. відкрите провадження за вказаним позовом.

Позивач - ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, подавши письмову заяву, в якій просив справу розглянути за його відсутності, на позовний вимогах наполягає та просить їх задовольнити, з підстав зазначених ним в позові.

Відповідач - поліцейський роти № 4 батальйону 1 УПП у Вінницькій області капрал поліції ГНІДУНЕЦЬ Д.В. в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки в судове засідання суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав.

Відповідно до ч.4 ст.229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків:

З матеріалів справи вбачається, що 13.01.2019р. інспектором поліцейським роти № 4 батальйону 1 УПП у Вінницькій області капралом поліції Гнідунець Д.В. винесено постанову серії ЕАВ № 856169, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 340грн. за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.121 КУпАП.

В оскаржуваній постанові відповідачем зазначено, що 13.01.2019р. о 10год.23хв. ОСОБА_1 керував автомобілем марки «OPEL VIVARO», державний номерний знак НОМЕР_1», який підлягає обов'язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов, чим порушив п.31.3 б ПДР України.

Поняття адміністративного правопорушення викладено в ч. 1 ст. 9 КУпАП, за змістом якої адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 14, 16 Закону України "Про дорожній рух", учасники дорожнього руху зобов'язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Водій зобов'язаний мати при собі та на вимогу працівників міліції, а водії військових транспортних засобів на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України передавати для перевірки посвідчення, реєстраційні та інші документи, що підтверджують право на керування транспортним засобом, а також дорожні (маршрутні) листи і документи на вантаж, що перевозиться (крім власників транспортних засобів, які використовують їх в індивідуальних некомерційних цілях), а у випадках, передбачених законодавством, страховий поліс (сертифікат) про укладання договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та ліцензійну картку на автомобільний транспортний засіб у разі надання послуг з перевезення пасажирів і вантажів.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух", встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001р. №1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п.31.3 "б" Правил дорожнього руху України, забороняється експлуатація транспортних засобів, згідно із законодавством, якщо вони не пройшли обов'язковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю).

Згідно зі ст. 35 Закону України "Про дорожній рух", транспортні засоби, що беруть участь у дорожньому русі та зареєстровані територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України, підлягають обов'язковому технічному контролю відповідно до цієї статті.

Обов'язковому технічному контролю не підлягають: 1) легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації; 2) легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепи до них - із строком експлуатації до двох років; 3) технічні засоби для агропромислового комплексу, визначені Законом України "Про систему інженерно-технічного забезпечення агропромислового комплексу України".

Порядок проведення обов'язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів визначає Кабінет Міністрів України.

На виконання даної норми Кабінетом Міністрів України винесено Постанову від 30.01.2012р. № 137, якою затверджений Порядок проведення обов'язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів.

Відповідно до п.1 даного Порядку № 137 вказаний Порядок визначає процедуру проведення обов'язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів, зареєстрованих уповноваженими органами МВС (далі - транспортні засоби), за результатами якої встановлюється їх придатність до експлуатації або неможливість експлуатації, крім таких транспортних засобів: 1) легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації; 2) легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепи до них - із строком експлуатації до двох років.

Згідно положень п.3 Порядку № 137, періодичність проходження обов'язкового технічного контролю становить, зокрема, для вантажних автомобілів незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепів до них із строком експлуатації більше двох років - кожні два роки.

Відповідно до ч.3 ст.121 КУпАП, керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов'язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 19 Закону України "Про автомобільний транспорт" передбачено, що "Транспортні засоби за своїм призначенням поділяються на: транспортні засоби загального призначення; транспортні засоби спеціалізованого призначення; транспортні засоби спеціального призначення.

При державній реєстрації вантажних автомобілів у реєстраційних документах роблять відмітку щодо їх призначення згідно з документами виробника (вантажний автомобіль, причіп, напівпричіп з бортовою платформою відкритого або закритого типу, самоскид, цистерна, сідельний тягач, фургон, для аварійного ремонту, автокран, пожежний, автомобіль-мішалка, вишка розвідувальна чи бурова на автомобілі, для транспортування сміття та інших відходів, технічна допомога, автомобіль прибиральний, автомобіль-майстерня, радіологічна майстерня, автомобіль для пересувних телевізійних і звукових станцій тощо).

Згідно з наявним в матеріалах справи свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії САО 239826, позивач ОСОБА_1 є власником автомобіля марки «OPEL VIVARO», державний номерний знак НОМЕР_1», дата реєстрації - 20.10.2012р., який є фургоном малотонажним-В, повна маса - 2700, маса без навантаження - 1752.

Вказаний автомобіль не є вантажним, з вагою більше 3,5 тонни.

Отже, автомобіль марки «OPEL VIVARO», державний номерний знак НОМЕР_1» є спеціалізованим вантажним малотонажним фургоном-В, автомобілем категорії "В", повна маса якого 2700, тому не підлягає обов`язковому технічному контролю.

Положеннями статей 245, 251, 252, КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа), встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Пленум Верховного суду України у пункті 24 постанови від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз'яснив, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

За положеннями ч.2 ст.251 КУпАП обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.

Таким чином, у справах про адміністративні правопорушення, передбачені зокрема ч.3 ст.121 КУпАП, збирати докази зобов'язані працівники Національної поліції.

За змістом норм ч.1, ч.2 ст.7, ст.245 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі додержання принципу законності. Завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Частиною 1 ст.77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Докази суду надають учасники справи (ч.3 ст.77 КАС України).

Верховний Суд у своїй постанові від 26 квітня 2018 року у справі №338/1/17 вказав, що постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності не може бути беззаперечним доказом вчинення цією особою адміністративного проступку, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб'єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

У постанові про адміністративне правопорушення від 13.01.2019р. серії ЕАВ № 856169 поліцейський роти № 4 батальйону 1 УПП у Вінницькій області капрал поліції Гнідунець Д.В. не навів жодного доказу на підтвердження наявності адміністративного правопорушення та винності ОСОБА_1 в його вчиненні. Не надано таких доказів відповідачем і в ході розгляду справи.

З огляду на викладене, враховуючи те, що відповідачем, на якого покладено обов'язок доказування правомірності свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, не надано жодних доказів на підтвердження факту порушення позивачем ОСОБА_1 - ПДР України, а отже, і вчинення ним адміністративного проступку, притягнення позивача до адміністративної відповідальності не може вважатися законним, унаслідок чого оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст.55 Конституції України, ст.ст. 132-1, 251, 256, 258, 268, 279, 280, 283-285 КУпАП, ст.ст.6, 10, 11, 12, 17, 70, 71, 94, 159-163, 171-2 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до поліцейського роти № 4 батальйону 1 УПП у Вінницькій області капрала поліції Гнідунця Дмитра Вікторовича про визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень у справі про притягнення до адміністративної відповідальності та скасування постанови серії ЕАВ № 856169 від 13.01.2019р. про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Визнати дії поліцейського роти № 4 батальйону 1 УПП у Вінницькій області капрала поліції Гнідунця Дмитра Вікторовича про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.3 ст.121 КУпАП - протиправними.

Постанову поліцейського роти № 4 батальйону 1 УПП у Вінницькій області капрала поліції Гнідунця Дмитра Вікторовича серії ЕАВ № 856169 від 13 січня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.121 КУпАП - скасувати.

Рішення може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Калинівський районний суд Вінницької області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Є.В. Сєлін