Справа № 694/1198/18
Суддя: Шестак О. І.
Дата ухвалення: 2019-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 694/1198/18
Провадження № 2-а/638/76/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.04.2019 Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Шестака О.І.,

при секретарі Тягунової Р.М.,

розглянувши адміністративну справу за позовом громадянина Республіки Ірак ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області про визнання дій протиправними і незаконними, скасування рішення про примусове повернення з України, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач громадянина Республіки Ірак ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_2 15.08.2018 року звернувся до Звенигородського районного суду Черкаської області із адміністративним позовом до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області, третя особа Начальник відділу організації запобігання нелегальної міграції, реадмісії та видворення Управління у справах іноземців та ОБГ ГУ ДМС України в Харківській області Семіног Ігор Олександрович про визнання дій протиправними і незаконними, скасування рішення про примусове повернення з України з забороною в`їзду від 24.02.2017 року, свої позовні вимоги Позивач обґрунтовує наступним:

Позивач ОСОБА_1 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 , звернувся до Звенигородського районного сектору ДМС України Управління державної міграційної служби України в Черкаській області по питанню подальшої подачі документів для оформлення дозволу на імміграцію в Україні.

03.10.2017 року № 1386 Звенигородським районним сектором УДМС України в Черкаській області, на виконання вказівки ДМС України від 07.06.2013 року № 8-4806/2.1-13 «Про деякі питання перевірки законності дозволу на імміграцію та документування посвідкою на постійне проживання» був зроблений запит, щодо матеріалів справи ОСОБА_1 про отримання посвідки на тимчасове проживання.

19.10.2017 року ГУ ДМС України в Харківській області була надана відповідь відповідно до якої ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 05.04.2017 року був документований посвідкою на тимчасове проживання в Україні серія НОМЕР_1 терміном дії до 05.04.2018 року відповідно до ч. 13 ст. 43 «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», у зв`язку із роз`єднанням сім`ї, вищевказана посвідка ГУ ДМСУ в Харківській області не скасовувалась.

Звенигородський районний сектор повідомив позивача, що 08.05.2018 року головним спеціалістом ГУ ДМС України в Харківській області ОСОБА_4 . було прийняте рішення про скасування рішення щодо видачі посвідки на тимчасове проживання в Україні громадянину Республіки Ірак ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , серії НОМЕР_1 органом 6301 від 05.04.2017 року терміном дії до 05.04.2018 року. Зазначеним рішенням було анульовано відмітку про наявність посвідки про тимчасове проживання в Україні у паспортному документі гром. Аласаді Таіф ОСОБА_5 . Зазначене рішення було прийняте на підставі того, що 04.08.2018 року Позивач під час подачі заяви ,щодо оформлення посвідки на тимчасове проживання в Україні 05.04.2017 року повідомив про себе неправдиві відомості, а саме приховав факт, що 24.02.2017 року Головним управлінням ГУ ДМСУ в Харківській області було прийняте рішення про видворення з України з забороною в`їзду до 24.02.2020 року.

05.06.2018 року до Головного управління ГУ ДМСУ в Харківській області був направлений адвокатський запит на отримання копії рішення про видворення з території України та забороною в`їзду громадянина Республіки Ірак ОСОБА_1 .

Із наданої відповіді, Головного управління ГУ ДМСУ в Харківській області, вбачається, що 27.01.2017 року головним спеціаліст Слобідського РВ м Харків ГУДМС в Харківській області Гаврилюк Я.В. був складений протокол про адміністративне правопорушення та 27.01.2017 року та винесена постанова серія ПН МХК 115422 про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення ст. 17 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», громадянина Республіки Ірак ОСОБА_1 , за що передбачена відповідальність за частиною 1 ст 203 КУпАП. До громадянина Республіки Ірак ОСОБА_1 було застосоване адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 гривень. 27.01.2017 року штраф був добровільно сплачений, постанова була виконана вказане підтверджується відміткою в постанові про притягнення до адміністративної відповідальності та номером квитанції 22207931.

30.01.2017 року ОСОБА_1 добровільно виїхав з України, вказане підтверджується відповіддю Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби № 0.184-30570/0/15-18-Вих від 26.07.2018 року на адвокатський запит представника Позивача Терещенко В.В. № 94 від 18.07.2018 року.

24.02.2017 року начальником відділу організації запобігання нелегальної міграції, реадмісії та видворення Управління у справах іноземців та ОБГ ГУ ДМС України в Харківській області Семіногом Ігорем Олександровичем було винесене рішення про примусове повернення з України громадянина Республіки Ірак ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в зв`язку з тим, що він нелегально перебував на території України та станом на 24.02.2017 року відсутні підстави для подальшого перебування на території держави. Зазначеним рішенням Позивача зобов`язано покинути територію України у термін до 06.03.2017 року та заборонено в`їзд на територію України терміном на 3 роки.

Позивач вважає, що вказане рішення винесено з порушенням норм законодавства є незаконними, не обґрунтованими, та підлягає скасуванню оскільки у цьому рішенні наведені доводи про те, що необхідність встановлення ОСОБА_1 Абдулмахді заборони в`їзду на територію України пов`язується з тривалістю порушення ним правил перебування в Україні, оскільки за дане правопорушення позивач був притягнутий до адміністративної відповідальності, однак з наведеними доводами Позивач не погоджуюсь оскільки вказана обставина могла бути врахована при визначенні розміру адміністративного стягнення, однак не є передбаченою законом підставою для заборони в`їзду іноземцю в Україну, які вичерпно визначені у ст. 13 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

При цьому, статтею 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» не визначено підстави для заборони в`їзду в Україну іноземцю або особі без громадянства, а лише передбачено можливість встановлення такої заборони строком на 3 роки у випадку прийняття рішення про примусове повернення.

Відповідно до положень ч. 3 - 4 ст. 26 Закону, один із примірників рішення про примусове повернення іноземців та осіб без громадянства видається іноземцю або особі без громадянства, стосовно яких воно прийнято. У рішенні зазначаються підстави його прийняття, порядок оскарження та наслідки невиконання. Форма рішення про примусове повернення іноземців та осіб без громадянства затверджується спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері захисту державного кордону. Рішення про примусове повернення може бути оскаржено до суду.

Начальник відділу організації запобігання нелегальної міграції, реадмісії та видворення Управління у справах іноземців та ОБГ ГУ ДМС України в Харківській області Семіног І ОСОБА_6 ., на думку Позивача, у своєму рішенні зобов`язаний був вказати одну з підстав для заборони в`їзду в Україну, визначених ст. 13 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», однак не вказав.

Крім того за змістом ч. 2 ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» рішення про примусове повернення може супроводжуватися забороною щодо подальшого в`їзду в Україну строком на три роки. Тобто, при винесенні рішення про примусове повернення за межі України іноземця на третю особу не покладено обов`язку винесення постанови про заборону щодо подальшого в`їзду в Україну строком на три роки.

Як вбачається, із самого рішення станом на 24.02.2017 року начальником відділу організації запобігання нелегальної міграції, реадмісії та видворення Управління у справах іноземців та ОБГ ГУ ДМС України в Харківській області Семіног І.О. було встановлено, що на момент винесення рішення громадянин Республіки Ірак ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 незаконно перебуває на території України, однак зазначені обставини спростовуються відповіддю Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби № 0.184-30570/0/15-18-Вих від 26.07.2018 року на адвокатський запит представника Позивача Терещенко В.В. № 94 від 18.07.2018 року, відповідно до якої 30.01.2017 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 добровільно виїхав за межі України.

В зазначеному рішенні, на думку Позивача, не зазначено які саме дії ОСОБА_7 Раззак Абдулмахді порушують законодавство про правовий статус іноземців тим самим не зазначивши підстави його прийняття, не зазначений і порядок оскарження не зазначено наслідки його невиконання.

Зазначене рішення виносилось у відсутності ОСОБА_1 , копія зазначеного рішення Позивачу також не вручалась, що є порушенням вимог ч. 3 ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Будь які відмітки чи штампи в паспорті Позивача відсутні, крім того, Позивачу двічі надавалася віза для в`їзду і перебування на території України після прийняття вищезазначеного рішення про заборону на в`їзд.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України визначаються Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Позивач вважає що, при прийнятті рішення про заборону в`їзду на територію України іноземця або особи без громадянства, щодо яких приймається рішення про примусове повернення в країну походження, суб`єкт владних повноважень повинен керуватися передбаченими законом підставами для заборони в`їзду в Україну іноземців та осіб без громадянства, які, визначені в ст. 13 Закону.

Про рішення від 24.02.2017 року прийняте начальником відділу організації запобігання нелегальної міграції, реадмісії та видворення Управління у справах іноземців та ОБГ ГУ ДМС України в Харківській області Семіногом Ігорем Олександровичем про примусове повернення з України ОСОБА_8 Таіф Раззак Абдулмахді Позивач дізнався випадково, а його копію отримав 09 серпня 2018 року, а тому не зміг скористатися правом на його оскарження.

У зв`язку із усім вищенаведеним позивач просить:

Визнати причини пропуску строку поважними та поновити пропущений процесуальний строк ОСОБА_1 з правом звернення до суду з адміністративним позовом.

Визнати дії начальника відділу організації запобігання нелегальної міграції, реадмісії та видворення Управління у справах іноземців та ОБГ ГУ ДМС України в Харківській області Семінога Ігоря Олександровича протиправними та незаконними.

Скасувати рішення про примусове повернення з України громадянина з забороною в`їзду на територію України терміном на три роки гром. Республіки ІРАК Аласаді Таіф ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Разом із позовною заявою громадянином Республіки Ірак ОСОБА_1 , через свого представника ОСОБА_2 , 15.08.2018 року до Звенигородського районного суду Черкаської області була подана заява про визнання причин пропуску строку поважними та поновити пропущений процесуальний строк ОСОБА_1 з правом звернення до суду з адміністративним позовом.

Ухвалою Звенигородського районного суду Черкаської області від 17.08.2018 року судом було ухвалено рішення про передачу справи за територіальною підсудністю до Дзержинського районного суду м. Харкова.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 23 жовтня 2017 року судом було ухвалено рішення про відкриття провадження в адміністративній справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 25 березня 2018 року судом було ухвалено рішення про розгляд справи здійснювати в режимі відеоконференції з Ватутінськм міським судом (20251, м. Ватутіне, вул. Будівельна, 1).

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 25 березня 2018 року судом було ухвалено рішення про зупинку дії оскаржуваного нормативно-правового акту - Рішення начальника відділу організації запобігання нелегальній міграції, реадмісії та видворення Управління у справах іноземців та ОБГ Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області Семінога Ігоря Олександровича від 24.02.2017 про примусове повернення з України громадянина з забороною в`їзду на територію України терміном на три роки громадянину ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до набрання законної сили рішенням у цій адміністративній справі.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився причину неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином.

Представник позивача адвокат Терещенко Валентина Василівна прийняла у часть у судовому засіданні в режимі відео конференції, позовні вимоги підтримала повністю і просила їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився причину неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином.

Третя особа - Начальник відділу організації запобігання нелегальної міграції, реадмісії та видворення Управління у справах іноземців та ОБГ ГУ ДМС України в Харківській області ОСОБА_9 в судове засідання не з`явився причину неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином.

Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, суд задовольняє позовні вимоги частково, виходячи з наступного.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що позивач громадянина Республіки Ірак ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 10.06.2015 року прибув в Україну через пункт пропуску «Харків», за одноразовою візою (дійсна з 27.05.2015 по 03.10.2015) із дозволеним строком перебування 30 днів; документ, що підтверджує факт перебування позивача на території України є паспорт громадянина Республіки Ірак серії НОМЕР_2 від 26.09.2012 року терміном дії до 24.09.2024 року, в якому міститься відповідна відмітка від 10.06.2015 року, факт в`їзду на територію України підтверджується також відповіддю Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби № 0.184-30570/0/15-18-Вих від 26.07.2018 року на адвокатський запит представника Позивача Терещенко В.В. № 94 від 18.07.2018 року у якому зазначено, що громадянин Республіки Ірак ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , серія та номер паспорту НОМЕР_3 , 10.06.2015 року о 03:17 в`їхав до України у пункті пропуску Харків (рейс PGT 750 Стамбул-Харків).

27.01.2017 року головним спеціаліст Слобідського РВ м Харків ГУДМС в Харківській області Гаврилюк Я.В. був складений протокол про адміністративне правопорушення та 27.01.2017 року та винесена постанова серія ПН МХК 115422 про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення ст. 17 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», гром. Аласаді Таіф ОСОБА_5 ( ОСОБА_3 ), за що передбачена відповідальність за частиною 1 ст 203 КУпАП.

Ч.1 ст. 203 КУпАП передбачає за порушення іноземцями та особами без громадянства правил перебування в Україні, тобто проживання без документів на право проживання в Україні, за недійсними документами або документами, термін дії яких закінчився, або працевлаштування без відповідного дозволу на це, якщо необхідність такого дозволу передбачено законодавством України, або недодержання встановленого порядку пересування і зміни місця проживання, або ухилення від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування, неприбуття без поважних причин до визначеного місця навчання або працевлаштування після в`їзду в Україну у визначений строк, а так само порушення правил транзитного проїзду через територію України, - тягнуть за собою накладення штрафу від тридцяти до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

До громадянина Республіки Ірак ОСОБА_1 було застосоване адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 гривень.

27.01.2017 року штраф був добровільно сплачений, постанова була виконана вказане підтверджується відміткою в постанові про притягнення до адміністративної відповідальності та номером квитанції 22207931.

30.01.2017 року ОСОБА_1 добровільно виїхав з України, вказане підтверджується відповіддю Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби № 0.184-30570/0/15-18-Вих від 26.07.2018 року на адвокатський запит представника Позивача Терещенко В.В. № 94 від 18.07.2018 року у якому зазначено, що громадянин Республіки Ірак ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , серія та номер паспорту НОМЕР_3 , 30.01.2017 року об 11:47 виїхав з території України у пункті пропуску Харків (рейс UJX 250 Харків - Стамбул).

24.02.2017 року начальником відділу організації запобігання нелегальної міграції, реадмісії та видворення Управління у справах іноземців та ОБГ ГУ ДМС України в Харківській області Семіногом Ігорем Олександровичем було прийняте рішення про примусове повернення з України громадянина Республіки Ірак ОСОБА_1 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , даним рішенням ОСОБА_1 зобов`язано покинути територію України у термін до 06.03.2017 року та заборонено в`їзд на територію України терміном на 3 роки.

Відповідно до відмітки у паспорті громадянина Республіки Ірак (серія та номер паспорту НОМЕР_3 ) громадянин Республіки Ірак ОСОБА_1 ( ОСОБА_3 ) в`їхав на територію України 03.04.2017 року за разовою візою (дійсна з 30.03.2017 по 13.05.2017) із дозволеним строком перебування 45 днів через пункт пропуску Харків, що підтверджується відповіддю Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби № 0.184-30570/0/15-18-Вих від 26.07.2018 року на адвокатський запит представника Позивача Терещенко В.В. № 94 від 18.07.2018 року у якому зазначено, що громадянин Республіки Ірак ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , серія та номер паспорту НОМЕР_3 , 03.04.2017 року о 12:33 в`їхав до України у пункті пропуску Харків (рейс 251 Стамбул-Харків).

Аласаді ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 05.04.2017 року був документований посвідкою на тимчасове проживання в Україні серія НОМЕР_1 терміном дії до 05.04.2018 року, термін дії якої подовжено до 05.04.2019 року згідно відповідної відмітки у посвідці за ОСОБА_11 начальника УДМС України в Черкаській області, що також підтверджується відповіддю Головного управління ДМС України в Харківській області від 19.10.2017 року на запит Звенигородського районного сектору УДМС України в Черкаській області від 03.10.2017 року № 1386 на виконання вказівки ДМС України від 07.06.2013 року № 8-4806/2.1-13 «Про деякі питання перевірки законності дозволу на імміграцію та документування посвідкою на постійне проживання», щодо матеріалів справи ОСОБА_1 про отримання посвідки на тимчасове проживання зазначено, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 05.04.2017 року був документований посвідкою на тимчасове проживання в Україні серія НОМЕР_1 терміном дії до 05.04.2018 року відповідно до ч. 13 ст. 43 «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства». Зазначена посвідка ГУ ДМСУ в Харківській області не скасовувалась.

Звенигородський районний сектор УДМС України в Черкаській області листом від 03.10.2017 року № 1386 повідомив позивача, що 08.05.2018 року головним спеціалістом ГУ ДМС України в Харківській області Кушнир Н.В. було прийняте рішення про скасування рішення щодо видачі посвідки на тимчасове проживання в Україні громадянину Республіки Ірак ОСОБА_1 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , серії НОМЕР_1 органом 6301 від 05.04.2017 року терміном дії до 05.04.2018 року. Зазначеним рішенням було анульовано відмітку про наявність посвідки про тимчасове проживання в Україні у паспортному документі громадянина Республіки Ірак ОСОБА_1 . Зазначене рішення було прийняте на підставі того, що 04.08.2018 року ОСОБА_1 під час подачі заяви ,щодо оформлення посвідки на тимчасове проживання в Україні 05.04.2017 року повідомив про себе неправдиві відомості, а саме приховав факт, що 24.02.2017 року Головним управлінням ГУ ДМСУ в Харківській області було прийняте рішення про видворення з України з забороною в`їзду до 24.02.2020 року.

Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Виходячи з положень ч. 1 ст. 288 КАС України, позовні заяви іноземців та осіб без громадянства щодо оскарження рішень про їх примусове повернення в країну походження або третю країну, а також позовні заяви центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів і підрозділів, органів охорони державного кордону або Служби безпеки України про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України подаються до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів і підрозділів, органу охорони державного кордону чи Служби безпеки України або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», який визначає правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та встановлює порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України.

Пунктом 7 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено, що іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території України на законних підставах, - іноземці та особи без громадянства, які в установленому законодавством чи міжнародним договором України порядку в`їхали в Україну та постійно або тимчасово проживають на її території, або тимчасово перебувають в Україні.

Відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.

Згідно пп. 2 п. 2 Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 15.02.2012 р. № 150 іноземці та особи без громадянства, які на законній підставі прибули в Україну, можуть тимчасово перебувати на її території не більше як 90 днів протягом 180 днів у разі в`їзду іноземців, які є громадянами держав з безвізовим порядком в`їзду, якщо інший строк не визначено міжнародними договорами України. Порядок обчислення зазначеного строку встановлюється МВС.

В силу вимог ч. ч. 1, 2 ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення. Рішення про примусове повернення іноземців та осіб без громадянства може супроводжуватися забороною щодо подальшого в`їзду в Україну строком на три роки.

Відповідно до ч. 4 ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» рішення про примусове повернення може бути оскаржено до суду.

При цьому слід зазначити, що процедура заборони в`їзду в Україну не є наслідком примусового видворення іноземця чи особи без громадянства з України. Відповідно до ч. 3 та ч. 10 ст. 32 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» рішення про видворення тягне за собою обов`язок іноземця, особи без громадянства покинути територію України. Видворення іноземця (особи без громадянства) супроводжується забороною його в`їзду на територію України тільки у випадку, коли орган внутрішніх справ (ч. 1 ст. 32 згаданого Закону) або орган охорони державного кордону (ст. 31 згаданого Закону, пункт 39 Правил в`їзду іноземців та осіб без громадянства в Україну, їх виїзду з України і транзитного проїзду через її територію, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.95 № 1074) прийме про це окреме рішення.

Так, згідно із ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», за порушення іноземцями та особами без громадянства встановленого порядку перебування в Україні, тобто проживання без документів на право проживання в Україні, або проживання за недійсними документами, недотримання встановленого порядку реєстрації або пересування і вибору місця проживання, працевлаштування, ухилення від виїзду після закінчення терміну перебування, а також за недотримання Правил транзитного проїзду через територію України, до них застосовуються заходи відповідно до законодавства України.

Згідно з роз`ясненнями Пленуму Вищого адміністративного суду України, висвітленими в п. 18 Постанови № 1 від 25.06.2009 р. «Про судову практику розгляду спорів щодо статусу біженця та особи, яка потребує додаткового або тимчасового захисту, примусового повернення і примусового видворення іноземця чи особи без громадянства з України та спорів, пов`язаних із перебуванням іноземця та особи без громадянства в Україні» (в редакції Постанови від 16.03.2012 року), при вирішенні судами спорів про оскарження рішень про заборону в`їзду в Україну слід ураховувати, що застосування такої заборони визначене ст. 13 та ч. 2 ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства». При цьому необхідність заборони в`їзду в інтересах забезпечення безпеки України або охорони громадського порядку визначається компетентними державними органами та має превентивний характер, який не потребує обов`язкової наявності порушень законодавства особами, яким заборонено в`їзд. Підстави для заборони в`їзду іноземців та осіб без громадянства в Україну визначені ст. 13 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства». Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» рішення про примусове повернення іноземців та осіб без громадянства, дії яких порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України, може супроводжуватися забороною щодо подальшого в`їзду в Україну строком на три роки. Таке рішення може бути оскаржене разом або окремо від рішення про примусове повернення.

Відповідно до ч. 1 ст.13 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» в`їзд в Україну іноземцю або особі без громадянства не дозволяється: в інтересах забезпечення національної безпеки України або охорони громадського порядку; якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, які проживають в Україні; якщо при клопотанні про в`їзд в Україну така особа подала про себе завідомо неправдиві відомості або підроблені документи; якщо паспортний документ такої особи, віза підроблені, зіпсовані чи не відповідають установленому зразку або належать іншій особі; якщо така особа порушила у пункті пропуску через державний кордон України правила перетинання державного кордону України, митні правила, санітарні норми чи правила або не виконала законних вимог посадових та службових осіб органів охорони державного кордону, органів доходів і зборів та інших органів, що здійснюють контроль на державному кордоні; якщо під час попереднього перебування на території України іноземець або особа без громадянства не виконали рішення суду або органів державної влади, уповноважених накладати Адміністративні стягнення, або мають інші не виконані майнові зобов`язанім перед державою, фізичними або юридичними особами, включаючи пов`язані з попереднім видворенням, у тому числі після закінчення терміну заборони подальшого в`їзду в Україну; якщо така особа намагається здійснити в`їзд через контрольні пункти в`їзду - виїзду на тимчасово окуповану територію без спеціального дозволу або така особа під час попереднього перебування на території України здійснила виїзд із неї через контрольний пункт в`їзду виїзду. Вказаний перелік підстав для заборони в`їзду в Україну іноземцю або особі без громадянства є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

З аналізу вищезазначених норм Закону слідує, що уповноважені органи державної влади (міграційні органи, органи Служби безпеки України, органи охорони державного кордону), приймаючи рішення про примусове повернення іноземця або особи без громадянства до країни проходження, не зобов`язані одночасно приймати рішення й про заборону в`їзду цієї особи на територію України.

Коли іноземець втрачає підстави для легального перебування в Україні та ухиляється від виїзду в добровільному порядку, він набуває статусу нелегального мігранта, до якого органами ДМС, працівниками охорони державного кордону чи СБУ можуть бути застосовані заходи щодо повернення чи видворення в примусовому порядку. Примусове повернення застосовується у випадку порушення іноземцем законодавства, що визначає правові підстави проживання іноземця на території України, якщо дії іноземця становлять загрозу національній безпеці країни, якщо необхідно захистити законні права та інтереси громадян України. Рішення щодо примусового повернення приймають уповноважені органи з обов`язковим повідомленням прокурора. У рішенні зазначається строк, протягом якого іноземець зобов`язаний залишити територію України. Рішення вручається іноземцю, у його паспорті проставляється штамп із зазначення строку повернення, а документи, які є підставою для легального перебування вилучаються (віза скасовується). Таке рішення може бути оскаржено іноземцем у судовому порядку.

Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземцями та особами без громадянства, які тимчасово перебувають на території України, є іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території Україні протягом дії візи або на період, установлений законодавством чи міжнародним договором України, або якщо строк їх перебування на території України продовжено в установленому порядку.

Нормами законодавства про статус іноземця та особи без громадянства встановлено, що на території України можуть проживати або тимчасово перебувати іноземці та особи без громадянства відповідно до їх правового статусу, який підтверджується відповідними документами. Так, іноземці, які постійно проживають в Україні, можуть перебувати в Україні за своїми національними паспортами та українськими документами-посвідками на проживання в Україні для іноземця з відміткою про реєстрацію.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» та п. 19 Правил, іноземці та особи без громадянства, які прибули в Україну на законній підставі, можуть тимчасово перебувати на території країни за паспортним документом, зареєстрованим у порядку, встановленому цими Правилами.

Згідно ч. 5 ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземець або особа без громадянства зобов`язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення.

Приписами ст. 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено вичерпний перелік обставин, за яких іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворені або видані чи передані до країн, зокрема: де їх життю або свободі загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань; де їм загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання; де їх життю або здоров`ю, безпеці або свободі загрожує небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини, або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя; де їм загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки. Також забороняється колективне примусове видворення іноземців та осіб без громадянства.

Судом не встановлено наявності обставин, передбачених ст. 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», які забороняють примусове повернення позивача.

Крім того, відсутні підстави вважати, що позивач підпадає під захист ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Оскільки термін легального перебування Позивача на території України закінчився 10.07.2015 року, зазначене підтверджує факт порушення ним законодавства про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, що є безумовною підставою, передбаченою ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», для повернення особи до країни походження.

Суд вважає, що відповідачем в оспорюваному рішенні ніяким чином не мотивовано і тому не доведено необхідність заборони позивачу в`їзд до України строком на три роки.

На думку суду, оскаржуване рішення в частині заборони в`їзду в Україну строком на три роки прийнято не пропорційно, тобто, без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів позивача і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (ч. 1 ст. 77 КАС України).

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі і в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що позовні вимоги позивача, підлягають частковому задоволенню, а саме суд скасовує оспорюване рішення в частині заборони в`їзду на територію України терміном на три роки громадянину Республіки Ірак ОСОБА_1 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , в задоволенні інших вимог суд відмовляє.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 9, 13, 17, 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ст. 203 КУпАП, ст. ст. 2, 5, 6-10, 241-246, 250, 251, 255, 288, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області про визнання дій протиправними і незаконними, скасування рішення про примусове повернення з України задовольнити частково.

Рішення головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області від 24.02.2017 р. про примусове повернення з України громадянина республіки Ірак ОСОБА_1 в частині заборони його в`їзду на територію України терміном на 3 роки скасувати. В іншій частині вказане рішення залишити без змін.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в іншій частині відмовити.

Складання повного тексту рішення відкласти на 5 днів.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду протягом 30 днів з дня складання його повного тексту.

Головуючий суддя: Шестак О.І.