Справа № 151/207/19
Суддя: Охрімчук І.Г.
Дата ухвалення: 2019-05-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 151/207/19

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Моцний В.С.

Суддя-доповідач - Охрімчук І.Г.

02 травня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Охрімчук І.Г.

суддів: Мацького Є.М. Капустинського М.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Чечельницького районного суду Вінницької області від 12 березня 2019 року (смт. Чечельник) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до державних службовців Бершадського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області про невиконання держслужбовцями Бершадського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області рішення Конституційного суду № 6-р/2018 від 17.07.2018 року щодо не нарахування та виплати пенсії відповідно до ст. 53 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи",

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся в суд із скаргою та просить зобов'язати державних службовців Іванову Л., Гарника А. та ще двох державних службовців, що здійснюють нарахування та виплату додаткової пенсії, за шкоду заподіяну здоров'ю відповідно до ст. 53 Закону України №796-XII Бершадського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області починаючи з 17.07.2018 року і по день припинення такого права ОСОБА_2 виконувати рішення КСУ №6-р/2018 від 17.07.2018 року в повному обсязі, щодо застосування ст. 53 Закону №796-XII в редакціях чинних до внесення змін Законом 76-VIII про додаткову пенсію, за шкоду заподіяну здоров'ю відповідно до ст. 50,53 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в розмірі, що дорівнює 75 процентів мінімальної пенсії за віком з урахуванням виплачених сум пенсії, виходячи з мінімального розміру встановленого ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до ухвали Чечельницького районного суду Вінницької області від 12.03.2019 року адміністративну справу за позовом (скаргою) ОСОБА_2 на невиконання держслужбовцями Бершадського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області рішення Конституційного суду № 6-р/2018 від 17.07.2018 року, установити порядок виконання цього рішення та застосування ст. 53 Закону України №796-XII від 28.02.1991 року до внесення змін ЗУ 76-VIII від 28.12.2014 року передано на розгляд за підсудністю до Вінницького окружного адміністративного суду, для розгляду.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, ОСОБА_2 звернувся до Сьомого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою, якою просить суд з'ясувати чи підсудна дана справа за скаргою позивача Чечельницькому районному суду Вінницької області. В обгрунтування вимог апеляційної скарги ОСОБА_2 зазначив, що отримав ухвалу про перенаправлення скарги до Вінницького окружного адміністративного суду. Крім того додав, що не зрозуміло яким чином Вінницький окружний адміністративний суд буде вчиняти правосуддя проти державних інтересів та державних службовців за невиконання рішення Конституційного суду України державними службовцями.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 02.04.2019 року відкрито апеляційне провадження, а ухвалою суду від 23.04.2019 року призначено до розгляду в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, відповідно до ст. 311 КАС України.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_2 звернувся до Чечельницькому районному суду Вінницької області із скаргою на дії державних службовців Бершадського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області, що здійснюють нарахування та виплату додаткової пенсії та на думку позивача, навмисно, шляхом приховування вчинили протиправні, не конституційні дії відносно позивача на отримання додаткової пенсії ст. 50, ст. 53, ЗУ №796-XII відповідно до рішення Конституційного суду №6-р/2018 від 17.07.2018 року.

Позивач, звернувся до суду за захистом порушених прав.

Суд першої інстанції, постановляючи ухвалу про передачу адміністративної справи за позовом (скаргою) ОСОБА_2 на невиконання держслужбовцями Бершадського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області рішення Конституційного суду № 6-р/2018 від 17.07.2018 року, установити порядок виконання цього рішення та застосування ст. 53 Закону України №796-XII від 28.02.1991 року до внесення змін ЗУ 76-VIII від 28.12.2014 року на розгляд за підсудністю до Вінницького окружного адміністративного суду, для розгляду виходив з того, що відповідно до вимог ст. 20 КАС України місцевому (в даному випадку Чечельницькому районному суду Вінницької області), як адміністративному суду, за предметом не підсудна дана справа, а тому скарга підлягає розгляду за підсудністю у Вінницькому окружному адміністративному суду.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та вирішуючи питання щодо правомірності та обгрунтованості прийнятого судового рішення, вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Положеннями статті 242 КАС України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Реалізація порушеного чи оспорюваного права відбувається шляхом пред'явлення позову у формі позовної заяви до суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 25 КАС України адміністративні справи з приводу оскарження індивідуальних актів, а також дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної фізичної чи юридичної особи (їх об'єднань), вирішуються за вибором позивача адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи-позивача або адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Згідно ст. 29 КАС України суд передає адміністративну справу на розгляд іншого адміністративного суду якщо при відкритті провадження у справі суд встановить, що справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду та після відкриття провадження у справі суд встановить, що справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Системний аналіз викладених правових норм надає підстави стверджувати, що в разі подання особою позову із застосуванням правил альтернативної підсудності за місцезнаходженням відповідача з порушенням територіальної підсудності, така справа має бути передана судом, до якого вона надійшла, до іншого належного суду.

Згідно з приписами частини другої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, на спори фізичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Повноваження щодо вирішення адміністративних справ у першій інстанції розподілено між місцевими загальними судами (районні, районні у містах, міські та міськрайонні суди), що при розгляді справ діють як адміністративні суди, та окружними адміністративними судами. Крім цього, місцеві загальні суди і окружні адміністративні суди не підпорядковані одні одним.

Відповідно до окремих положень КАС України, адміністративними судами першої інстанції в Україні є 1) місцеві загальні суди, 2) окружні адміністративні суди та 3) Вищий адміністративний суд України, (ст. 18 КАСУ)

Згідно вимог ст. 20 КАС України місцевому (в даному випадку Чечельницькому районному суду Вінницької області), як адміністративному суду, за предметом підсудні:

1)адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності;

2)адміністративні справи, пов'язані з виборчим процесом чи процесом референдуму, в тому числі щодо: уточнення списку виборців;

3)адміністративні справи, пов'язані з перебуванням іноземців та осіб без громадянства на території України, в тому числі щодо: примусового повернення в країну походження або третю країну іноземців та осіб без громадянства; примусового видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України;

4)адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів у справах, визначених пунктами 1-3 частини першої цієї статті.

Згідно з частиною 2 вказаної статті окружним адміністративним судам підсудні всі адміністративні справи, крім визначених частиною першою цієї статті.

Компетенція окружних адміністративних судів - це сукупність повноважень, які здійснюють окружні адміністративні суди щодо розгляду і вирішення справ, що належать до адміністративної юрисдикції та підсудні їм.

Окружним адміністративним судам властива предметна, територіальна та інстанційна підсудність. Окружним адміністративним судам підсудні адміністративні справи, у яких однією зі сторін є орган державної влади, інший державний орган, орган влади Автономної Республіки Крим, обласна рада, Київська або Севастопольська міська рада, їх посадова чи службова особа, крім справ з приводу їхніх рішень, дій чи бездіяльності у справах про адміністративні проступки та інших справ, які підсудні місцевим загальним судам як адміністративним судам. Справи щодо оскарження дій або бездіяльності посадових чи службових осіб місцевих органів виконавчої влади розглядаються і вирішуються місцевим загальним судом як адміністративним судом або окружним адміністративним судом за вибором позивача.

Що ж до територіальної підсудності, то адміністративні справи вирішуються окружним адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача, крім випадків, передбачених Кодексом адміністративного судочинства. Таким випадком, зокрема, є ситуація, коли позивач оскаржує правовий акт індивідуальної дії, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, що стосуються прав, свобод та інтересів безпосередньо позивача. Такі справи вирішуються за вибором позивача адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи-позивача, або адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача, крім випадків, передбачених Кодексом адміністративного судочинства (наприклад, виключна підсудність). Якщо така особа не має місця проживання (перебування, знаходження) в Україні, тоді справу вирішує адміністративний суд за місцезнаходженням відповідача.

Якщо правила територіальної підсудності не дають можливість визначити компетентний у справі адміністративний суд, тоді позивач має право обрати його за власним розсудом, але з дотриманням правил предметної підсудності.

Інстанційна підсудність, перш за все, стосується вирішення конкретних спорів окружними адміністративними судами як судами першої інстанції. У КАС України загалом витримано принцип "судова ланка та судова інстанція", за якого окружний адміністративний суд виконує функції лише однієї інстанції - першої. Такий підхід сприяє інстанційній спеціалізації суддів судів різних ланок, що позитивно позначається на якості розгляду і вирішення адміністративних справ.

У законодавстві також існують випадки, коли суд передає адміністративну справу на розгляд іншого адміністративного суду.

Суд зауважує, що при вирішенні питання про відкриття провадження у справі суд першої інстанції, якому направлена справа на розгляд за встановленою підсудністю, має перевірити, чи є в спірному випадку публічно-правовий спір, тобто чи належить ця справи до категорії спорів, на які розповсюджується юрисдикція адміністративних судів.

Передаючи адміністративну справу до Вінницького окружного адміністративного суду, суд першої інстанції стверджував, що в розумінні ч.2 ст.20 КАС України предметна підсудність даного спору визначає віднесення його до компетенції та підсудності саме окружного адміністративного суду, що виключає можливість його вирішення місцевим загальним судом як адміністративним з визначенням загальної підсудності.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду та звертає увагу на те, що статтею 20 (у редакції КАС України, що набрала чинності з 15 грудня 2017 року) змінено юрисдикцію адміністративних судів, зокрема, звужено предметну юрисдикцію загальних місцевих судів, як адміністративних судів.

Правила предметної підсудності, передбачені статтею 20 КАС України, разом з правилами територіальної та інстанційної підсудності складають алгоритм визначення компетентного суду для розгляду і вирішення окремих категорій адміністративних справ. Таким чином, в розумінні ч.2 ст.20 КАС України предметна підсудність даного спору визначає віднесення його до компетенції та підсудності саме окружного адміністративного суду, що виключає можливість його вирішення місцевим загальним судом як адміністративним з визначенням загальної підсудності за місцем реєстрації позивача.

Щодо правил територіальної підсудності розгляду даного спору, то і позивач, і відповідачі у даній справі знаходяться у селищі Чечельник, Вінницькій області, що за територіальною підсудністю (з урахуванням предметної підсудності) відноситься до Вінницького окружного адміністративного суду.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.29 КАС України суд передає адміністративну справу на розгляд іншого адміністративного суду, якщо при відкритті провадження у справі суд встановить, що справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Стосовно предметної підсудності чинний КАС України аналогічної норми не містить.

Проте, згідно з ч.6 ст.7 КАС України у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону). Аналогія закону та аналогія права не застосовується для визначення підстав, меж повноважень та способу дій органів державної влади та місцевого самоврядування.

Таким чином, чинним КАС України не заборонено застосовувати аналогію закону щодо прогалин у процесуальному законодавстві.

Крім того, відповідно до частини 1 статті 318 КАС України рішення суду підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо, рішення прийнято судом з порушенням правил юрисдикції (підсудності), зокрема визначених статтею 20 КАСУ, тобто у разі порушення правил предметної підсудності. В даному випадку судом першої інстанції з метою уникнення підстав для можливого скасування судового рішення направлено справу за предметною підсудністю, яка визначена у статті 20 КАСУ, що відповідає приписам процесуального законодавства, а також статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо необхідності розгляду справи судом, встановленим законом. У цій справі таким судом є окружний адміністративний суд, а не місцевий загальний суд як адміністративний.

Враховуючи вищезазначене, судова колегія вважає вірним твердження суду першої інстанції, що дана справа не підсудна місцевому суду, як адміністративному і що з цієї ж причини суд не міг застосувати до скарги положень ні про залишення заяви без руху, ні про її повернення.

Пункт 2 ч. 1 ст. 29 КАС України визначено, що суд передає справу на розгляд іншого адміністративного суду, якщо при відкритті провадження у справі встановить, що справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів погоджується з тим, що дана справа не підсудна Чечельницькому районному суду Вінницької області, тому її необхідно було надіслати за підсудністю до Вінницького окружного адміністративного суду, для розгляду.

Згідно зі ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» висновки ЄСПЛ є джерелом права.

Як передбачено нормами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 р., Закону України «Про виконання рішень, застосування практики Європейського суду з прав людини» інститут підсудності безпосередньо пов'язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, який закріплений у п.1 ст. 6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 р. кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Разом з тим, у рішенні від 20.07.2006 р. у справі «Сокуренко і Стригун проти України» Європейський Суд з прав людини зазначив, що фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи приписи пункту 2 частини 1 статті 20 Кодексу адміністративного судочинства України, якими визначені адміністративні справи, що підсудні місцевим загальним судам як адміністративним судам, суд апеляційної інстанції прийшов до вірного висновку, що даний спір за предметною юрисдикцією підсудний окружному адміністративному суду.

Пунктом 2 частини 1 статті 29 КАС України встановлено, що суд передає адміністративну справу на розгляд іншого адміністративного суду, якщо при відкритті провадження у справі суд встановить, що справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Враховуючи, що процесуальний закон не містить норми щодо порядку передачі адміністративної справи на розгляд до іншого адміністративного суду у разі подання адміністративного позову з порушенням правил предметної підсудності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованих висновків про необхідність передачі адміністративної справи № 151/207/19 на розгляд до Вінницького окружного адміністративного суду.

З урахуванням викладеного, оскільки судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, ухвала прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали не вбачається.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а ухвалу Чечельницького районного суду Вінницької області від 12 березня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 02 травня 2019 року.

Головуючий Охрімчук І.Г.

Судді Мацький Є.М. Капустинський М.М.