Справа № 1140/3397/18
Суддя: Р.І. Брегей
Дата ухвалення: 2019-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 травня 2019 року справа № 1140/3397/18

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого - судді Брегея Р.І., розглянувши у м.Кропивницький в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін (в письмовому провадженні) адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (далі - Управління) про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з заявою до Управління про визнання протиправними дій щодо зменшення розміру виплати нарахованої пенсії за період, починаючи з 01 січня 2016 року.

Водночас, просив зобов'язати відповідача перерахувати та виплатити пенсію в розмірі 85% грошового забезпечення з урахуванням 100% суми її підвищення, починаючи з 01 січня 2016 року, врахувавши раніше отримані кошти.

Також просить зобов'язати Управління врахувати під час перерахунку усі види грошового забезпечення, які входили до його складу на час виходу на пенсію.

У судовому засіданні позивач підтримав вимоги позову.

Зазначив, що відповідач перерахував пенсію в сторону збільшення за період, починаючи з 01 січня 2016 року, не врахувавши усіх складових грошового забезпечення на час виходу на пенсію.

Разом з тим, припинив виплату частини суми збільшення упродовж двох років на підставі приписів нормативно-правового акту Уряду України.

Вважає дії Управління протиправні, оскільки згаданий підзаконний акт суперечить Основному Закону України та іншим законам.

Стверджує, що відповідач безпідставно зменшив відсоткове співвідношення пенсії до грошового забезпечення з 85% до 70%.

Управління заперечило щодо задоволення позову, надіславши відзив на нього (а.с.19-21).

Зазначає, що з 01 січня 2016 року максимальний розмір пенсії військовослужбовця не може перевищувати 70% грошового забезпечення.

Стверджує, що у зв'язку із збільшенням грошового забезпечення військовослужбовців пенсію позивача перерахували і її розмір (70% грошового забезпечення) є більшим, ніж розмір до перерахунку (85% грошового забезпечення).

Пояснює, що ОСОБА_1 пропустив строк звернення до суду.

Водночас, зазначає, що, зменшуючи виплату збільшення пенсії, керувалось приписами діючого законодавства.

Звертає увагу, що провело перерахунок пенсії виключно на підставі довідки Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області (далі - Управління 2), яка містила складові грошового забезпечення.

Суд, вислухавши пояснення ОСОБА_1, дослідивши матеріали справи, зробив висновок про часткове задоволення позову з таких підстав.

Встановлені судом обставини і факти, що стали підставами звернення.

Так, позивач (пенсіонер Міністерства внутрішніх справ України) перебуває на обліку в Управлінні з 01 січня 2007 року (а.с.45).

ОСОБА_1 отримує пенсію відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон).

Відповідно до довідки Управління 2 від 14 липня 1998 року грошове забезпечення позивача на час виходу на пенсію складалось з: посадового окладу; окладу за військовим званням; надбавки за вислугу років; надбавки за особливо важливі завдання; надбавки за оперативно-розшукову діяльність; премії (а.с.46).

Станом на 01 січня 2016 року розмір пенсії становив 5071,35 грн., що становить 85% грошового забезпечення (а.с.26).

Такий відсоток співвідношення становив і на час виходу на пенсію (а.с.26).

21 лютого 2018 року Уряд України прийняв Постанову "Про перерахунок пенсії особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" №103 (далі - Постанова), котра набрала чинності з 24 числа того ж місяця і року.

Приписами пунктів 1 та 2 Постанови встановлено, що треба перерахувати пенсії, призначені згідно із Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон) до 1 березня 2018 р. (крім пенсій, призначених згідно із Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським), з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, вищі навчальні заклади), що визначені станом на 1 березня 2018 р. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (Офіційний вісник України, 2017 р., № 77, ст. 2374).

Виплату перерахованих відповідно до пункту 1 цієї постанови підвищених пенсій (з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсій, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законом) проводити з 1 січня 2018 р. у таких розмірах:

з 1 січня 2018 р. - 50 відсотків;

з 1 січня 2019 р. по 31 грудня 2019 р. - 75 відсотків;

з 1 січня 2020 р. - 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 1 березня 2018 року.

Управління перерахувало пенсію позивача на підставі довідки Управління 2 від 21 березня 2018 року з 01 січня того ж року (а.с.47).

Розмір грошового забезпечення склав 8577,86 грн., а до його складу увійшли: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років; надбавка за службу в умовах режимних обмежень; премія.

Новий розмір пенсії становив 6004,50 грн. (70% грошового забезпечення).

85% грошового забезпечення складає 7291,18 грн.

Юридична оцінка, встановлених судом, обставин і фактів справи.

Перш за все, позивач прагне виплати пенсії у нарахованому розмірі та сплати додаткових коштів за періоди, що минули.

Стверджує, що отримує пенсію у меншому розмірі з вини Управління.

Відповідно до приписів частини 2 статті 55 Закону нараховані суми пенсії, не отримані пенсіонером з вини органу Пенсійного фонду України, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Отже, до спірних правовідносин не поширюється строк звернення до суду.

Аналіз фактичних обставин справи вказує, що відповідач перерахував пенсію в сторону збільшення, а потім зменшив виплату підвищення, керуючись приписами Постанови.

Таким чином, зменшивши виплату збільшення пенсії ОСОБА_1 упродовж 2016-2019 років, Управління частково припинило її виплату на підставі підзаконного нормативно-правового акту.

Приписами частини 3 статті 46 Конституції України встановлено, що пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Отже, право на отримання пенсії є конституційним правом людини і громадянина.

Відповідно до приписів пунктів 1 та 6 частини 1 статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Приписами частини 1 статті 49 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон 2) встановлено, що виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється:1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України (положення пункту 2 частини першої статті 49 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 07.10.2009 р. N 25-рп/2009); 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.

Припис пункту 5 частини 1 цієї ж норми Закону 2 надає право припиняти виплату пенсії лише у випадку, коли це встановлено законом, а не підзаконним нормативно-правовим актом.

Законодавець, приймаючи статтю 49 Закону 2, не делегував право встановлювати інші випадки припинення виплати пенсії іншим владним суб'єктам.

Це доводиться тим, що закони приймаються виключно Парламентом України.

У разі делегування таких повноважень це б суперечило приписам пунктів 1 та 6 частини 1 статті 92 Конституції України.

Приписами частини 4 статті 63 Закону встановлено, що усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв'язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Сукупний аналіз цієї норми Закону, Конституції України та Закону 2 вказує на наступне.

У відповідача на підставі приписів Постанови виник обов'язок провести перерахунок пенсії позивача в сторону збільшення.

Водночас, Управління не мало права припиняти виплату частини збільшення суми пенсії на підставі підзаконного нормативно-правового акту.

Підсумовуючи, суд зробив висновок, що до спірних правовідносин не може бути застосовано підзаконний акт Уряду України в частині, яка суперечить Основному Закону, Закону і Закону 2.

Суд ж, керуючись приписами частини 3 статті 7 КАС України, застосовує правові акти, які мають вищу юридичну силу і узгоджуються між собою.

Такий правовий висновок суду є очевидним, що не могло не розуміти Управління.

Приписами частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, у суб'єкта владних повноважень існує первинний обов'язок перевіряти дії на відповідність Конституції України.

Приписами частини 2 статті 8 Основного Закону встановлено, що Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Таким чином, Управління, частково припиняючи виплату нарахованої пенсії на підставі підзаконного нормативно-правового акту, діяло всупереч приписів статей 8, 19 та 92 Конституції України.

Тому, відповідач допустив протиправні дії, які призвели до виплати ОСОБА_1 пенсії за період з 01 січня 2016 року у розмірі, що є меншим від нарахованого.

За таких обставин позов в цій частині вимог належить задовільнити.

Водночас, суд зазначає, що Управління допустило помилку, визначаючи відсоткове співвідношення пенсії до грошового забезпечення починаючи з 01 січня 2016 року.

Вирішуючи спір, у суду виник обов'язок дати відповідь на таке запитання: який відсоток грошового забезпечення становить пенсія позивача станом на 01 січня 2016 року?

У грудні 2015 року Управління нараховувало пенсію у розмірі 85% грошового забезпечення.

За січень 2016 року відповідач нарахував пенсію у розмірі 70% грошового забезпечення, керуючись приписами частини 2 статі 13 Закону.

Цією нормою права встановлено, що максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 70 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43), а особам, які під час проходження служби брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і віднесені в установленому законом порядку до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів.

Таке максимальне обмеження розміру пенсії встановлено Законом України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" (далі - Закон 3), яким внесли зміни до Закону.

Закон 3 набрав чинності 01 квітня 2014 року.

Тому, виникає питання: чому Управління не застосовувало таку величину обмеження пенсії військовослужбовців до 01 травня 2014 року?

Відзив на позов не містить відповіді на таке запитання.

Це ж вказує на непослідовність дій Управління.

Правовідносини військовослужбовця і держави завершуються під час звільнення зі служби.

Військовослужбовцю призначається пенсія відповідно до законодавства, яке діяло на час звільнення.

Ним визначається відсоткове співвідношення пенсії до грошового забезпечення за останньою посадою, яке складається з певних складових, та умови перерахунку, якщо таке право встановлено законом.

Наступні зміни законодавства стосовно проходження військової служби не можуть стосуватись військовослужбовця, якого звільнено, оскільки припинили діяти правовідносини.

Таке правило стосується і законодавства щодо виплати пенсії військовослужбовцю, крім випадків, коли відбувається покращення прав останніх.

Зменшивши відсоткове співвідношення пенсії до грошового забезпечення, Управління надало Закону зворотну дію (поширивши його дію на припинені правовідносини), що призвело до погіршення прав позивача.

Це ж суперечить приписам статті 58 Конституції України.

Нею встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Збільшення пенсії військовослужбовця пов'язане виключно зі зміною грошового забезпечення військовослужбовців, що встановлено приписами частини 4 статті 63 Закону.

Цією нормою права передбачено, що усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв'язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Отже, Закон не дозволяє під час перерахунку пенсії військовослужбовцям у зв'язку зі зміною грошового забезпечення військовослужбовців зменшувати відсоткове співвідношення пенсії до грошового забезпечення, яке встановлено на час звільнення, до тієї межі, щоб новий розмір пенсії (грошовий вираз) був більшим, ніж попередній.

Підсумовуючи, суд зробив висновок, що Управління вчинило протиправні дії стосовно зменшення відсоткового співвідношення пенсії позивача до грошового забезпечення (порушення припису пункту 1 частини 2 статті 2 КАС України).

Такий правовий висновок поділяє і Верховний Суд (справа №686/12623/17).

Порушене право підлягає захисту шляхом зобов'язання Управління провести перерахунок пенсії з урахуванням правового висновку суду та виплатити додаткові кошти.

Таким чином, позовну заяву у цій частині вимоги також належить задовільнити.

Що стосується неврахування відповідачем під час перерахунку усіх складових грошового забезпечення позивача на час виходу на пенсію, то суд зазначає наступне.

Перш за все, Управління, здійснюючи перерахунок, керувалось довідкою Управління 2, яке виключило зі структури грошового забезпечення певні його складові.

У такому разі відповідач лише проводив розрахунок, керуючись даними, які надало Управління 2, дотримуючись приписів частини 4 статті 63 Закону, що не допускають зменшення розміру пенсії.

Після перерахунку пенсії її розмір у числовому вимірі збільшився.

Тому, у позивача в цій частині вимог виник спір з Управлінням 2.

У разі ж подання нової довідки, до якої будуть включенні усі складові грошового забезпечення на час виходу на пенсію, Управління зможе провести її перерахунок і за минулі роки.

Отже, у задоволенні позову у цій частині вимог належить відмовити.

Підсумовуючи, суд зробив висновок про часткове задоволення позову.

Судові витрати у справі складаються з судового збору у сумі 704,80 грн.

Суд розподіляє судові витрати відповідно до приписів частини 1 статті 139 КАС України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.139, 243-246, 257, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовільнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області щодо зменшення розміру виплати нарахованої пенсії ОСОБА_1 за період, починаючи з 01 січня 2016 року.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області щодо зменшення розміру пенсії ОСОБА_1 з 85% до 70% грошового забезпечення.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області виплачувати щомісяця пенсію ОСОБА_1 у сумі 7291,18 грн. до часу здійснення наступного перерахунку.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області доплатити ОСОБА_1 пенсію за період, починаючи з 01 січня 2016 року, з урахуванням її розміру у сумі 7291,18 грн. та раніше сплачених коштів.

В іншій частині позову відмовити у задоволенні.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області на користь ОСОБА_1 витрати у сумі 704,80 грн.

Допустити до негайного виконання рішення суду в частині сплати заборгованості з виплати пенсії за січень 2016 року.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Третього апеляційного адміністративного суду в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську, Запорізьку та Кіровоградську області, протягом тридцяти днів з дня його складення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду Р.І. Брегей