Справа № 815/6835/17
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2019-05-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 травня 2019 р.м.ОдесаСправа № 815/6835/17
Категорія:3.1.2 Головуючий в 1 інстанції: Гусев О. Г.

П'ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Димерлія О.О.

суддів: Єщенка О.В. , Кравченка К.В.

розглянувши у порядку письмового провадження за апеляційною скаргою Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 в інтересах неповнолітнього сина - ОСОБА_3 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області в особі Ізмаїльського районний відділ Головного Управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (надалі - позивач) звернулись до суду з адміністративним позовом в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_3 до Управління Державної міграційної служби в Одеській області в особі Ізмаїльського районного відділу Головного управління державної міграційної служби України в Одеській області (надалі - відповідач, ГУ ДМС) за результатом якого просить суд:

визнати дії Ізмаїлського районного відділу Головного управління державної міграційної служби України в Одеській області щодо не оформлення паспорту неповнолітньому ОСОБА_3 у формі паспортної книжечки, що передбачено Положенням про паспорт громадянина Україн, затвердженим Постановою Верховної ради України від 26 червня 1992 р. №2503-XII- протиправними;

зобов'язати Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області в особі Ізмаїльського районного відділу Головного управління державної міграційної служби України в Одеській області оформити та видати бланк паспорту ОСОБА_3 у формі паспортної книжечки, з проставленою відміткою місця проживання - без використання цифрового ідентифікатора особи та автоматизованої обробки персональних даних; зобов'язати Головне Управління ДМС України в Одеській області вести облік щодо ОСОБА_3 - за прізвищем, іменем та по-батькові, роком народження та за місцем реєстрації, без використання любого цифрового ідентифікатора особи (ут.ч. за серією та номером паспорту), без внесення інформації про неї до Єдиного Демографічного реєстру чибудь-яких баз даних і реєстрів та без автоматизованої обробки та передачі його персональних даних.

В обґрунтування позовних вимог було зазначено, що позивач звернулась з заявою до про видачу ОСОБА_3 паспорта громадянина України у вигляді книжечки, проте відповідач безпідставно відмовив у задоволенні такої заяви. Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивач звернулась з позовом до суду.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від від 08 листопада 2018 року позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2, діючих в інтересах неповнолітнього сина - ОСОБА_3 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області в особі Ізмаїльського районного відділу Головного Управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії - задоволено частково.

Визнано протиправною відмову Ізмаїльського районного відділу Головного управління державної міграційної служби України в Одеській області в оформелнні та видачі ОСОБА_3 паспорту громадянина саме у вигляді "паспорта-книжечки".

Зобов'язано Ізміїльський районний відділ Головного управління державної міграційної служби України в Одеській області оформити та видати неповнолітньому ОСОБА_3 паспорт громадянина України у вигляді паспорта - книжечки з проставленою відміткою місця проживання - без використання цифрового ідентифікатора та автоматизованої обробки персональних даних.

В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати, прийняти по справі нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Відповідно до приписів ст. 311 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції, може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд за їх участю, а також у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи убачається, що 29.11.2017 р. ОСОБА_2, ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього звернулись до Ізмаїльського РВ ГУ ДМС України в Одеській області із заявою щодо оформлення та видачі ОСОБА_3 паспорта громадянина України у формі паспорта- книжечки. Разом із заявою ОСОБА_3. надано дві фотокартки розміром 3,5 *4,5 см. для оформлення бланку паспорту; копію свідоцтва про народження.

Листом Ізмаїльського РВ ГУ ДМС України в Одеській області адресованного ОСОБА_2 №5119-09/11223 від 01.12.2017р. повідомлено заявника про те, що особам, які досягли 14-річного віку або у разі обміну паспорта громадянина України, оформлюється тільки паспорт громадянина України у формі картки, що містить безконтактний електронний носій, зразок бланка якого, затверджено постановою КМУ від 25.03.2015р. №302. Також було зазначено, що само по собі заява подана 29.11.2017 року подана в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_3 викладена у довільній формі - не є підставою для видачі паспорту будь-якого зразку.

Задовольняючі позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що в своїй відмові відповідач не навів жодних з правових підстав для не оформлення паспорта громадянина України. А посилання відповідача під час розгляду справи на ту обставину, що позивачем подано заяву не встановленого зразка, не було відображено в самій відмові.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції та при вирішенні даного спору, виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.21 Закону України "Про Єдиний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України.

Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 року №2503-XII затверджено Положення "Про паспорт громадянина України та Положення про паспорт громадянина України для виїзду за кордон" (далі - Положення про паспорт №2503-XII).

Відповідно до п.п.3, 5, 8 Положення про паспорт №2503-XII, бланки паспортів виготовляються у вигляді паспортної книжечки або паспортної картки за єдиними зразками, що затверджуються Кабінетом Міністрів України. Терміни впровадження паспортної картки визначаються Кабінетом Міністрів України у міру створення державної автоматизованої системи обліку населення.

Паспортна книжечка являє собою зшиту в накидку нитками обрізну книжечку розміром 88 х 125 мм, що складається з обкладинки та 16 сторінок. Усі сторінки книжечки пронумеровані і на кожній з них зображено Державний герб України і перфоровано серію та номер паспорта. Вносити до паспорта записи, не передбачені цим Положенням або законодавчими актами України, забороняється. Термін дії паспорта, виготовленого у вигляді паспортної книжечки, не обмежується.

Водночас, п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 року №302 "Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України" (надалі - Постанова №302) затверджено: зразок та технічний опис бланка паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм згідно з додатками 1 і 2; зразок та технічний опис бланка паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, згідно з додатками 3 і 4; Порядок оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України, що додається.

Враховуючи вищенаведені норми, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що діючим законодавством передбачено дві форми паспорта громадянина України: книжечка і картка.

Згідно ч.2 ст.14 Закону України "Про Єдиний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" документи залежно від змісту та обсягу інформації, яка вноситься до них, виготовляються у формі книжечки або картки, крім посвідчення на повернення в Україну, що виготовляється у формі буклета.

Пунктом 131 Постанови № 302 передбачено, що до безконтактного електронного носія, який міститься у паспорті, вноситься така інформація: (…) біометричні дані, параметри особи (відцифрований образ обличчя особи, відцифрований підпис особи, відцифровані відбитки пальців рук) виключно за згодою особи.

Безконтактний електронний носій паспорта громадянина України нового зразку містить відцифровані персональні данні особи.

В своїй позовній заяві позивач вказує на порушення відповідачем порушення поваги до приватного життя суб'єкта персональних даних, шляхом електронної обробки таких даних у процесі оформлення ID-паспорту, оскільки він згоди на таку обробку не надає.

В Постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.09.2018 року вказано, що законодавством не врегульовано питання щодо наслідків відмови особи від обробки її персональних даних, тобто фактично відсутня будь-яка альтернатива такого вибору, що в свою чергу обумовлює неякість закону та порушення конституційних прав такої особи.

Також в вищевказаній постанові зазначено, що реалізація державних функцій має здійснюватися без примушення людини до надання згоди на обробку персональних даних, їх обробка повинна здійснюватись, як і раніше, в межах і на підставі тих законів і нормативно-правових актів України, на підставі яких виникають правовідносини між громадянином та державою. При цьому, згадані технології не повинні бути безальтернативними і примусовими. Особи, які відмовилися від обробки їх персональних даних, повинні мати альтернативу - використання традиційних методів ідентифікації особи.

При розгляді адміністративної справи №806/3265/17 Велика Палата Верховного Суду дійшла до висновків, що:

- норми Закону України "Про Єдиний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" на відміну від норм Положення №2503-XII (теж діючого на момент виникнення правовідносин) не тільки звужують, але фактично скасовують право громадянина на отримання паспорту у вигляді паспортної книжечки без безконтактного електронного носія персональних даних, який містить кодування його прізвища, ім'я та по-батькові та залишають тільки право на отримання паспорта громадянина України, який містить безконтактний електронний носій, що є безумовним порушенням вимог ст.22 Конституції України, яка забороняє при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод, не відповідає вимогам якості закону (тобто втручання не було "встановлене законом") не було "необхідним у демократичному суспільстві" у тому сенсі, що воно було непропорційним цілям, які мали бути досягнуті, не покладаючи на особу особистий надмірний тягар. Зазначене допускає свавільне втручання у право на приватне життя, у контексті неможливості реалізації права на власне ім'я, що становить порушення ст.8 Конвенції.

- законодавець, приймаючи зміни до Закону №5492-VI, не дотримав вимог, за якими такі зміни повинні бути зрозумілими і виконуваними, не мати подвійного тлумачення, не звужувати права громадян у спосіб, не передбачений Конституцією України та не допускати жодної дискримінації у залежності від часу виникнення правовідносин з отриманням паспорта громадянина України.

Враховуючи вищевказані норм та висновки Великої Палати Верховного Суду, колегія суддів приходить до наступного.

На час звернення позивача до Відділу УДМС діяло два нормативних акта: Положення про паспорт №2503-XII і Постанова №302, відповідно до яких особи, які раніше отримали паспорт, не зобов'язані звертатися за його обміном, при досягненні відповідного віку органи УДМС проводять вклеювання фотографії, тоді як особи, які змінили прізвище, чи у яких відбулися інші зміни персональних даних, зобов'язані отримувати новий паспорт у формі ID-картки, який має обмежувальний термін 10 років (ч.3 ст.21 Закону №5492-VI), до якого вноситься більше персональних даних та який має унікальний номер запису у Реєстрі. При цьому, у жодному законі не зазначено, з якою метою встановлені такі обмеження, і чи є вони необхідними у демократичному суспільстві. Оскільки дії Відділу УДМС розглядаються як дії держави в цілому, і такі дії порушують основоположні права громадян, то вони визнаються протиправними.

Враховуючи вищевказане колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

За таких обставин апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.311, ст.315, ст.316, ст.321, ст.322, ст.325, ст.329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області - залишити без задоволення, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 в інтересах неповнолітнього сина - ОСОБА_3 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області в особі Ізмаїльського районний відділ Головного Управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання судового рішення.

Головуючий суддя Димерлій О.О.
Судді Єщенко О.В. Кравченко К.В.