Справа № 1440/2062/18
Суддя: Лук'янчук О.В.
Дата ухвалення: 2019-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2019 р. Справа № 1440/2062/18

Категорія: 5.2.2 Головуючий в 1 інстанції: Біоносенко В. В.

Місце ухвалення: м. Миколаїв

Колегія суддів П'ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - Лук'янчук О.В.

суддів - Бітова А. І.

- Ступакової І. Г.

при секретарі - Черкасовій Є.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі справу за апеляційною скаргою Енергетичної митниці ДФС на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2018 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "САНА-ГРУП" до Енергетичної митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення від 26.07.2018 № 903000/2018/000024/2,-

В С Т А Н О В И Л А :

ТОВ "САНА-ГРУП" звернулося до суду з позовом до Енергетичної митниці ДФС України з вимогами визнати протиправним та скасувати рішення від 26.07.2018 №903000/2018/000024/2 про коригування митної вартості товарів.

В обґрунтування позовних вимог зазначається, що для здійснення контролю органами доходів і зборів були відібрані проби (зразки) та отримані завірені копії документів що подавалися в електронному вигляді. У відповідності до вимог Митного кодексу України ТОВ "Сана-Груп" надало вичерпний перелік документів, який підтверджував митну вартість товарів. Однак, відповідач безпідставно виніс рішення про коригування митної вартості, на підставі порівняння митної вартості з митною вартістю в іншій декларації, де не зрозуміло наскільки співпадають умови поставки з умовами поставки позивача.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2018 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю "САНА-ГРУП" до Енергетичної митниці Державної фіскальної служби України задоволено повністю.

Визнано протиправним та скасовано рішення Енергетичної митниці ДФС від 26.07.2018 №903000/2018/000024/2 про коригування митної вартості.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Енергетичної митниці Державної фіскальної служби України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "САНА-ГРУП" судові витрати в розмірі 3733,21 гривень.

Не погоджуючись з таким рішенням, Енергетична митниця ДФС подала апеляційну скаргу, в якій зазначає про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначається, що до позивача по справі було направлено лист про необхідність надати додаткові документи для підтвердження кінцевої ціни товару, однак декларантом дані вимоги виконано не було.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Судом першої інстанції встановлено, ТОВ "Сана-Груп" зареєстровано юридичною особою 30.10.2014. Основним видом діяльності товариства є оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами.

28.06.2018 ТОВ "Сана-Груп" уклала Контракт №2806/2 з "Agro Trade Invest" (Чехія) на поставку дизельного пального в обсязі 629,188 метричних тони, вартістю 646,34 доларів США за метричну тону.

23.07.2018 ТОВ "Сана-Груп" до Енергетичної митниці ДФС України була подана митна декларація МД ІМ 40 ДЕ №UA 903110/2018/001250 на оформлення товару - важкі дистиляти, газойлі: паливо дизельне (DISIEL FUEL ULSD 10ppm), не містить біодизель, в обсязі 629,188 тони, на загальну суму 406669,37 доларів США або 10754820,45 гривень.

Разом з митною декларацією позивачем було надано до Енергетичної митниці також рахунок-фактуру (інвойс) від 28.06.2018 №1, зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів №2806/2 від 28.06.2018, anaiytical report від 21.11.2016 б/н, коносамент від 04.07.2018 №1, вантажний маніфест від 04.07.2018 б/н.

25.07.2018 відповідач надіслав до позивача електронного листа, в якому зазначив, що у документах виявлено розбіжності, а саме відповідно до п.1.1 Контракту від 28.06.2018 №2806/2 кількість, ціна, вартість кожної партії товару визначається в доповненнях до Контракту, відповідне Доповнення до митного оформлення товару не подане, в рахунку-фактурі - відсутні реквізити згаданого Доповнення. Також запропоновано надати додаткові документи, що підтверджують заявлену митну вартість товару.

25.07.2018 ТОВ "Сана-Груп" надіслало на адресу відповідача листа за №2507-1 в якому повідомило, що змін до Контракту не вносилося, жодних Доповнень до Контракту не укладалось. Крім того позивача додатково надіслано котирування цін на дизельне паливо відповідно до Plats European Marketscan.

26.07.2018 уповноваженою особою Енергетичної митниці ДФС України ухвалено Рішення про коригування митної вартості №UA903000/2018/000024/2, відповідно до якого митна вартість товару визначена у 449611,45 доларів США.

Зазначене рішення обґрунтовано тим, що заявлену митну вартість товару не може бути визнано, оскільки декларантом не подані додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості. Застосовано другорядний метод визначення митної вартості, а саме за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів. В якості порівняння відповідачем використана митна декларація від 12.07.2018 №UA903080/2018/000542.

Не погодившись з рішенням про коригування митної вартості товару позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із протиправності оскаржуваного рішення митного органу про коригування митної вартості товару як такого, що прийняте за наявності факту надання декларантом відповідачеві достовірних відомостей про визначення митної вартості за ціною угоди, які базувалися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддавалися обчисленню.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 54 Митного кодексу України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов'язаний: здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Статтею 53 Митного кодексу України встановлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно з частиною третьою статті 53 Митного Кодексу України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

Аналіз наведених положень свідчить про те, що митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов'язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 Митного кодексу України (у разі визначення декларантом митної вартості імпортованого товару за першим методом).

При цьому, митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, пов`язаних з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи лише у тому випадку, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або ці документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, або ж у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем надано відповідачу для митного оформлення імпортованого товару всі документи, передбачені частиною другою статті 53 Митного кодексу України, якими підтверджено вартість імпортованого товару, а митний орган не навів жодного обґрунтованого пояснення та не надав жодного доказу, які би свідчили про наявність розбіжностей, які не дають можливості підтвердити числові значення складових митної вартості товару, заявленої позивачем під час митного оформлення, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Прийняття ж відповідачем оскаржуваного рішення мотивовано ненадання позивачем Доповнень до контракту та відсутність посилання у рахунку-фактурі на ці Доповнення. Будь-яких інших претензій до наданих позивачем документів, відповідачем під час митного оформлення та консультацій висунуто не було.

Так, на вимогу митного органу, позивач у листі від 25.07.2018 надав вичерпну відповідь про відсутність Доповнень до Контракту від 28.06.2018, оскільки Доповнення до Контракту не укладалися.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованих висновків, що жодним іншим документом підтвердити те, що ТОВ "Сана-Груп" та "Agro Trade Invest" уклали контракт на поставку дизельного пального в обсязі 629,188 метричних тони, вартістю 646,34 доларів США за метричну тону, ніж поясненням самого підприємства у цьому випадку неможливо. Тому, вимога до позивача надати документ про відсутність Доповнення до Контракту, є безпідставною. Натомість, митниця могла би спростувати це твердження позивача, надавши таке Доповнення або вказавши його реквізити. Але, митниця таке Доповнення не надала, та пояснень позивача про відсутність будь-яких Доповнень не спростувала.

За змістом частини другої статті 55 Митного Кодексу України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року № 598 «Про затвердження форми рішення про коригування митної вартості товарів, Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів та Переліку додаткових складових до ціни договору», зареєстрованого Міністерством юстиції України 01 червня 2012 року за № 883/21195, визначено, що митним органом при визначенні митної вартості товарів у Графі 33 зазначаються причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), у тому числі: неподання основних документів, які підтверджують відомості про заявлену митну вартість товарів (згідно з переліком та відповідно до умов, наведених у статті 53 Кодексу); невірно проведений розрахунок митної вартості; невідповідність обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 розділу III Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Між тим, в оскаржуваному рішенні відповідач не вказав конкретні обставини, які викликали у митного орану відповідні сумніви, та не спростував числові значення складових митної вартості імпортованого товару.

Крім того, спірне рішення не містить обґрунтованого математичного розрахунку ціни товару за одиницю (із зазначенням конкретних складових цього розрахунку), визначеної митним органом у рішенні, що доводило б обґрунтованість рівня скоригованої ним митної вартості товару, та не розкриває конкретних фактів, які вплинули на таке коригування, що вказує на невідповідність такого рішення вимогам частини другої статті 55 Митного кодексу України.

Колегія суддів, також не бере до уваги зауваження апелянта щодо невідповідності інвойсу, адже таке не відображено у Графі 33 спірного рішення та не можуть бути належним доказом у цій справі.

Стосовно порівняння апелянта митної вартості з зазначеної у митній декларації іншого підприємства від 12.07.2018 №UA903080/2018/000542, де була зазначена більша митна вартість, то суд першої інстанції правомірно зазначив, що це не може бути безумовною причиною для коригування митної вартість позивача у бік її збільшення.

Так, відповідно до митної декларації позивача, товар поставляється на умовах СIF, а відповідно до митної декларації від 12.07.2018 №UA903080/2018/000542, з якою порівнювали декларацію позивача, на умовах DDU, що відповідно до правил Інкотермс передбачає більше ризиків, обов'язків та витрат продавця.

Крім того, колегія суддів зазначає, що наявність в інформаційних базах даних митного органу інформації про те, що у попередні періоди аналогічні товари були розмитнені із зазначенням більшої митної вартості жодним чином не доводить неправильність її визначення позивачем, оскільки митна вартість залежить від ряду обставин і визначається в кожному конкретному випадку. Аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 27.11.2018 по адміністративній справі №826/12037/17.

Суд першої інстанції правильно не взяв до уваги зауваження митниці з приводу ненадання документів, необхідних для підтвердження митної вартості (каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини), оскільки зазначені документи відповідно до ч.3 ст.53 МК України подаються за наявності їх у декларанта. Тобто, законодавець припускає, що таких документів може не бути у декларанта, або не існувати взагалі.

Більш того, ТОВ "Сана-Груп" надав біржові котирування агентства Plats European Marketscan, повністю виконавши цей пункт вимоги митниці.

Відповідно до частини другої статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом.

Згідно з частиною сьомою статті 54 Митного кодексу України у разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Таким чином, зважаючи на обставини, встановлені судом першої інстанції на підставі доказів, досліджених під час судового розгляду справи, у тому числі щодо надання декларантом митному органу достовірних відомостей про визначення митної вартості за ціною договору, які базувалися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддавались обчисленню, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо протиправності оскаржуваного рішення митного органу та наявності підстав для його скасування.

Обґрунтовуючи наявність підстави для прийняття спірного рішення апелянт також послався на постанови Верховного Суду України, зокрема від 17 червня 2014 року № 21-148а14, однак зазначене рішення Верховного Суду України приймалися за іншого нормативно-правового регулювання спірних відносин, які виникли у період дії Митного кодексу України 2002 року.

Верховним Судом України в постанові від 17.06.2014 у справі №21-148а14 зазначено, що митні органи у випадку наявності обґрунтованого сумніву щодо правильності задекларованої митної вартості товару мають право витребувати додаткові документи для перевірки правильності цієї вартості товару. Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитися у правильності або помилковості задекларованої митної вартості, а не всі документи. Ненадання витребуваних документів може бути підставою для визначення митницею митної вартості самостійно, якщо подані документи не спростовують сумніву у правильності задекларованої митної вартості.

Аналогічні висновки викладені в постанови Верховного Суду України від 30.06.2015 року №21-591а15

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позову.

Наведені в апеляційній скарзі доводи щодо помилковості висновку суду першої інстанції у цій справі фактично зводяться до правової оцінки обставин у справі та дослідження доказів, які були предметом оцінки судом у ході розгляду справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи, що дана справа віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, що підтверджується ухвалою суду про відкриття провадження від 02 жовтня 2018 року, рішення суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції відповідно до ч.5 ст.328 КАС України в касаційному порядку оскарженню не підлягають.

Керуючись статтями 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Енергетичної митниці ДФС залишити без задоволення.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п'ятої статті 328 КАС України, у яких постанова суду може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено та підписано 26 квітня 2019 року .

Головуючий суддя Лук'янчук О.В.
Суддя: Суддя: Бітов А.І. Ступакова І.Г.