Справа № 420/5155/18
Суддя: Бітов А.І.
Дата ухвалення: 2019-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2019 р.м.ОдесаСправа № 420/5155/18

Категорія: 6.2 Головуючий в 1 інстанції: Бжассо Н.В.

Місце ухвалення: м. Одеса

Дата складання повного тексту: 25.02.2019 р.

Судова колегія П'ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - Бітова А.І.

суддів - Лук'янчук О.В.

- Ступакової І.Г.

при секретарі - Рощіній К.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою члена сільськогосподарського багатофункціонального кооперативу "Бобрицький" ОСОБА_3 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2019 року у справі за позовом члена сільськогосподарського багатофункціонального кооперативу "Бобрицький" ОСОБА_3 до Голови Бобрицької сільської ради Бущана Дмитра Вікторовича, третя особа член сільськогосподарського багатофункціонального кооперативу "Бобрицький" ОСОБА_5, про визнання діяльності та бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2018 року член сільськогосподарського багатофункціонального кооперативу (далі член СБК) "Бобрицький" ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Голови Бобрицької сільської ради Бущана Д.В., третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, член СБК "Бобрицький" ОСОБА_5 про:

- визнання протиправною діяльність та бездіяльність посадової особи голови Бобрицької сільської ради Бущана Д.В.

- зобов'язання відповідача голову Бобрицької сільської ради Бущана Д.В. укласти та підписати договір оренди з ВП "Молочник"-1 БСК "Бобрицький", і, тим самим, виконати свої посадові обов'язки у відповідності до п.16 ч.4 ст. 42 Закону України "Про місцеве самоврядування".

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що Голова Бобрицької сільської ради Бущан Д.В., в порушення ст.ст. 15, 20 Закону України "Про звернення громадян", неодноразово безпідставно залишав без руху заяви позивача, не надавав відповіді на його звернення.

Крім того, на його думку, затягування введення в дію регуляторного акту, затвердженого рішенням Бобрицької сільської ради від 12 жовтня 2017 року та відмова відповідача від укладання та підписання договору оренди земельної ділянки з ВП "Молочник"-1 БСК Бобрицький є упередженою і протиправною бездіяльністю та порушує: ч.2 ст. 19, ст. 68, ч.2 ст. 144 Конституції України, ч.3 ст. 24 Закону України "Про місцеве самоврядування".

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2019 року відмовлено відкритті провадження в порядку адміністративного судочинства за позовом Члена СБК "Бобрицький" ОСОБА_3 до Голови Бобрицької сільської ради Бущана Д.В., третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору Член СБК "Бобрицький" ОСОБА_5 про зобов'язання укласти та підписати договір оренди.

Роз'яснено, що вказані в позові вимоги підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

В апеляційній скарзі члена СБК "Бобрицький" ОСОБА_3 ставиться питання про скасування судового рішення в зв'язку з тим, що воно постановлено що воно постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального права, з порушенням норм процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги член СБК "Бобрицький" ОСОБА_3 зазначає, що у відповідності до норм Конституції України, ЗК України та Закону України "Про місцеве самоврядування" територіальна громада, сільська рада та виконавчий комітет сільської ради мають владні повноваження тільки на прийняття рішення в публічно-правових відносинах. А у відповідності до п.16 ч.4 ст. 42 Закону України "Про місцеве самоврядування", сільський, селищний, міський голова укладає від імені територіальної громади, ради та її виконавчого комітету договори відповідно до законодавства. Отже, у відповідності до вказаної законодавчої норми у голови сільської ради, як у особи владних повноважень, виникають публічно-правові відносини та обов'язкове виконання публічно-владних управлінських функцій у відповідності з посадовими повноваженнями наданими законодавством, а не делеговані органом місцевого самоврядуванням.

Відзиву на апеляційну скаргу не подано.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги члена СБК "Бобрицький" ОСОБА_3, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія приходить до наступного.

Обставини встановлені судом першої інстанції, підтверджені судом апеляційної інстанції та неоспорені учасниками апеляційного провадження:

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що у відкритті провадження в частині позовних вимог про зобов'язання укласти та підписати договір оренди необхідно відмовити на підставі ст. 170 КАС України, оскільки справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства. Судом першої інстанції встановлено, що між сторонами виник спір, в яких відповідач виступає не як посадова особа, яка реалізовує владні повноваження, а як суб'єкт, через який держава реалізує повноваження власника земельних ділянок, тобто у даному випадку, позивач та відповідач є рівними учасниками земельних відносин та між ними виник цивільно-правовий спір.

Судова колегія вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 4, 19, 243, 248 КАС України, якими регулюються правовідносини між сторонами.

Судова колегія не приймає до уваги доводи апелянта, виходячи з наступного.

Пунктом 1 ч.1 ст. 4 КАС України встановлено, що адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Публічно-правовий спір - це спір, у якому:

- хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або

- хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов'язує надавати такі послуги виключно суб'єкта владних повноважень, і спір виник у зв'язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або

- хоча б одна сторона є суб'єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв'язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб'єкта владних повноважень або іншої особи (п.2 ч.1 ст. 4 КАС України).

Відповідно до ч.1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема:

1) спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження;

2) спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби;

3) спорах між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень;

4) спорах, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів;

5) за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб'єкту законом;

6) спорах щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму;

7) спорах фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації;

8) спорах щодо вилучення або примусового відчуження майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності;

9) спорах щодо оскарження рішень атестаційних, конкурсних, медико-соціальних експертних комісій та інших подібних органів, рішення яких є обов'язковими для органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших осіб;

10) спорах щодо формування складу державних органів, органів місцевого самоврядування, обрання, призначення, звільнення їх посадових осіб;

11) спорах фізичних чи юридичних осіб щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності замовника у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про особливості здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для гарантованого забезпечення потреб оборони", за винятком спорів, пов'язаних із укладенням договору з переможцем переговорної процедури закупівлі, а також зміною, розірванням і виконанням договорів про закупівлю;

12) спорах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів охорони державного кордону у справах про правопорушення, передбачені Законом України "Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень".

Таким чином, за змістом КАС України у публічно-правовому спорі, як правило, хоча б однією стороною є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Спір набуває ознак публічно-правового за умов не лише наявності серед суб'єктів спору публічного органу чи посадової особи, а й здійснення ним (ними) у цих відносинах владних управлінських функцій.

Конституційний Суд України в п.4 мотивувальної частини Рішення від 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009 (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) зазначив, що органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До ненормативних належать акти, які передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб'єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію фактом їхнього виконання. У зв'язку з прийняттям цих рішень виникають правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, у тому числі отримання державного акта на право власності на земельну ділянку, укладення договору оренди землі.

При цьому, визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі з обов'язком суб'єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій, бездіяльності чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного (господарського) судочинства, який полягає у змагальності сторін. Суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися "судом, встановленим законом" у розумінні п.1 ст. 6 Конвенції.

Ужитий у цій процесуальній нормі термін "суб'єкт владних повноважень" означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Під час визначення предметної юрисдикції справ слід виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим, судова колегія вважає, що зі змісту позовної заяви вбачається, що спір у цій справі не пов'язаний із захистом прав, свобод чи інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органу державної влади, а стосується захисту його приватних інтересів щодо укладення договору оренди земельної ділянки, а тому правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються нормами цивільного права.

Так, відносини, пов'язані зі спонуканням до укладення договорів, належать до категорії тих, які складаються на ранніх стадіях розвитку майнових відносин. Вони є предметом цивільного права, а тому відповідні права суб'єктів підлягають захисту шляхом звернення до суду в порядку, передбаченому для захисту цивільних прав.

Згідно з ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що позовні вимоги в частині зобов'язання відповідача укласти та підписати договір оренди підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

Судова колегія не змінює розподіл судових витрат відповідно ст. 139 КАС України.

Враховуючи все вищевикладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 312, п.1 ч.1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, ч.2 ст. 328, ст. 329 КАС України, судова колегія, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу члена сільськогосподарського багатофункціонального кооперативу "Бобрицький" ОСОБА_3 залишити без задоволення, а ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 03 травня 2019 року.

Головуючий: Бітов А.І.
Суддя: Суддя: Ступакова І.Г. Лук'янчук О.В.