Справа № 480/152/19
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2019-05-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий І інстанції: Опімах Л.М.

02 травня 2019 р.Справа № 480/152/19

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді - Мельнікової Л.В.,

суддів - Кононенко З.О. , Калиновського В.А. ,

за участю секретаря судового засідання - Ковальчук А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду у місті Харкові справу за апеляційною скаргою Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2019 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області про визнання дій протиправними, скасування постанови, -

В с т а н о в и л а:

17 січня 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, яким просить визнати протиправними дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Сумській області Діхтяренко В.О. щодо винесення постанови про стягнення виконавчого збору від 20 грудня 2018 року у виконавчому провадженні ВП № 2879757 та скасувати означену постанову.

Одночасно позивач просить поновити строк звернення до суду з позовом, визнавши причини його пропуску поважними.

В обґрунтування вимог позивач зазначає, що виконавчий збір є своєрідною винагородою державному виконавцю за вчинення заходів примусового виконання рішення за умови, що такі заходи призвели до виконання рішення. Однак, державним виконавцем таких заходів вжито не було, тому відсутні підстави для стягнення виконавчого збору.

Крім того, позивач зазначив, що виконавчий збір не може стягуватися двічі відносно одного й того самого боргу, при вирішенні питання про стягнення виконавчого збору має застосовуватися порядок, аналогічний порядку стягнення за виконавчими документами щодо солідарних боржників, тобто, сплата одним із солідарних боржників виконавчого збору припиняє обов'язок решти солідарних боржників по його сплаті відповідно до ч. 4 ст. 543 ЦК України.

Заперечуючи проти вимог ОСОБА_1, у відзиві на адміністративний позов відповідач - Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області зазначає, що відповідно до ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів. Випадки, коли виконавчий збір не стягується, передбачені ч. 5 ст. 27 цього Закону. Таким чином, постанова про стягнення виконавчого збору відповідає зазначеним вимогам та є правомірною.

Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2019 року позовна заява ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області про визнання протиправними дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Сумській області Діхтяренко В.О. щодо винесення постанови про стягнення виконавчого збору від 20 грудня 2018 року у виконавчому провадженні ВП № 2879757 залишена без розгляду.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2019 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволений.

В обґрунтування прийнятого рішення судом зазначено про те, що оскільки фактично примусове виконання рішення суду в межах виконавчого провадження № 28797571 про звернення стягнення на предмет іпотеки відповідачем не здійснювалось, то і підстави для стягнення виконавчого збору в межах цього провадження відсутні, а відтак, постанова про стягнення виконавчого збору є протиправною та підлягає скасуванню.

Не погоджуючись із судовим рішенням, в апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить його скасувати та постановити нове - про відмову у задоволенні вимог ОСОБА_1

Скаржник зазначає, що ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» є імперативною нормою чинного законодавства, яка позбавляє права вибору державного виконавця при винесені постанови про стягнення виконавчого збору за наявності перебування на виконанні виконавчого документу.

Відзив на апеляційну скаргу від позивача до суду не надійшов, що не перешкоджає розгляду справи.

За приписами ст. 268 КАС України у справах, визначених статтями 273 - 277, 280 - 283, 285 - 289 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур'єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв'язку (ч. 1 ст. 268 КАС України).

Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду (ч. 2 ст. 268 КАС України).

Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій (ч. 3 ст. 268 КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги щодо дотримання правильності застосування судом першої інстанції норм процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів дійшла висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги, з наступних підстав.

Судом установлено, що 11 жовтня 2010 року Сумським районним судом Сумської області у справі № 2-784/2010 ухвалене рішення про стягнення з ОСОБА_3, ОСОБА_4 в солідарному порядку по кредитному договору від 29 листопада 2006 року № 0 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» 455.886,96 грн. заборгованості за кредитним договором; звернення стягнення цієї заборгованості на предмет іпотеки за договором іпотеки № 34143 від 29 листопада 2006 року, а саме: житловий будинок, належний позивачу ОСОБА_1, шляхом проведення прилюдних торгів; стягнення з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» по 566,67 грн. судового збору та по 40 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення (а.с. 11-12). 25 жовтня 2010 року судом виданий виконавчий лист (а.с.15).

14 вересня 2011 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Сумського районного управління юстиції винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 28797571 про звернення стягнення на предмет іпотеки, боржником у якому є ОСОБА_1 (а.с.33)

Ухвалою суду від 25 грудня 2012 року замінено вибутого стягувача ПАТ «Укрсиббанк» на ПАТ «Дельта Банк», а ухвалою суду від 26 жовтня 2018 року ПАТ «Дельта Банк» замінено на фізичну особу ОСОБА_5 (а.с. 13-14). 17 грудня 2018 року державним виконавцем Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області винесено постанову про заміну сторони виконавчого провадження (а.с. 37).

20 грудня 2018 року державним виконавцем винесено постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 45.649,36 грн. з ОСОБА_1 (а.с.38).

20 грудня 2018 року винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу ОСОБА_5

Статтею 287 КАС України визначено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб (ч. 1 ст. 287).

Відповідачем у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби є відповідний орган державної виконавчої служби, а у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності приватного виконавця - приватний виконавець (ч. 3 ст. 287).

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України 02 червня 2016 № 1403-VIII «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» систему органів примусового виконання рішень становлять: 1) Міністерство юстиції України; 2) органи державної виконавчої служби, утворені Міністерством юстиції України в установленому законодавством порядку.

Наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року, зареєстрованим Мінюстом України 02 квітня 2012 року за № 489/20802, затверджена Інструкція з організації примусового виконання рішень, яка розроблена відповідно до Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження», інших законодавчих актів України та нормативно-правових актів Міністерства юстиції України і визначає окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб), що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 3 означеної Інструкції встановлено, що органами державної виконавчої служби є:

Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, до якого входить відділ примусового виконання рішень;

управління державної виконавчої служби головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, до складу яких входять відділи примусового виконання рішень;

районні, районні в містах, міські (міст обласного значення), міськрайонні, міжрайонні відділи державної виконавчої служби відповідних територіальних управлінь юстиції.

Таким чином, Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області не є органом державної виконавчої служби в розумінні ч. 3 ст. 287 КАС України, ч. 1 ст. 6 Закону № 1403-VIII та Інструкції з організації примусового виконання рішень.

За приписами ст. 48 КАС України («Заміна неналежної сторони») якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача (ч. 3 ст. 48). Якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача. У разі відмови у задоволенні позову до такого відповідача понесені позивачем витрати відносяться на рахунок держави (ч. 4 ст. 48). Під час вирішення питання про залучення співвідповідача чи заміну належного відповідача суд враховує, зокрема, чи знав або чи міг знати позивач до подання позову у справі про підставу для залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача (ч. 5 ст. 48). Заміна відповідача допускається до ухвалення рішення судом першої інстанції (ч. 7 ст. 48).

Отже у суду апеляційної інстанції відсутні повноваження щодо заміни неналежної сторони - Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області на належну - Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області.

Згідно з ч.ч. 1 та 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1 ст. 308). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 2 ст. 308).

Пунктом 4 ч. 1 ст. 317 КАС України установлено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Порушення норм процесуального права є обов'язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення суду, якщо суд прийняв рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов'язки осіб, які не були залучені до участі у справі (п. 4 ч. 3 ст. 317 КАС України).

За наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення (п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України).

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області, скасування рішення Сумського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2019 року та прийняття нового судового рішення про відмову у задоволенні вимог ОСОБА_1, оскільки такі вимоги заявлені до належного відповідача.

З урахуванням наведеного, колегія суддів не вбачає підстав для надання правової оцінки іншим доводам апеляційної скарги.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).

Судовий збір, що сплачений ГТУЮ у Сумській області: платіжне доручення від 11 квітня 2019 року № 485 (а.с. 95) підлягає зарахуванню до спеціального фонду Державного бюджету України (ч. 1 ст. 9 Закону України «Про судовий збір»).

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 48, 268, 270, 271, 272, 287, 292, 293, 308, 310, 313, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області задовольнити частково.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2019 року скасувати, з прийняттям нового судового рішення про відмову у задоволені вимог ОСОБА_1.

Постанова Другого апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)Л.В. Мельнікова
Судді(підпис) (підпис) З.О. Кононенко В.А. Калиновський