Справа № 0440/7058/18
Суддя: Чабаненко С.В.
Дата ухвалення: 2019-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

16 квітня 2019 року м. Дніпросправа № 0440/7058/18

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого - судді Чабаненко С.В. ,
суддів: Чумака С.Ю., Юрко І.В.,
за участю секретаря судового засідання Сколишева О.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.01.2019 р. в адміністративній справі №0440/7058/18 за позовом ОСОБА_1 до Національної поліції України, Комісії Національної поліції України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни поліцейських, державних службовців та інших працівників Національної поліції України про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Національної поліції України, Комісії національної поліції України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій поліцейських, державних службовців та інших працівників Національної поліції України, згідно якого просив визнати протиправним та скасувати Рішення Комісії Національної поліції України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни поліцейських, державних службовців та інших працівників Національної поліції України, про відмову у наданні статусу учасника бойових дій, що прийняте 01.06.2018 №3/ІІІ/IV/5, а також зобов`язати Національну поліцію України в особі Комісії Національної поліції України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни поліцейських, державних службовців та інших працівників Національної поліції України, надати позивачеві статус учасника бойових дій.

В обґрунтування позову зазначено, що відмова в наданні позивачеві статусу учасника бойових дій є протиправною, оскільки позивач рахувався працівником поліцейського полку ПСПОП "Дніпро-1" ГУНП та брав безпосередню участь у виконанні завдань антитерористичної операції в районах її проведення, що є підставою для надання йому статусу учасника бойових дій.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.01.2019 року відмовлено у задоволенні адміністративного позову.

Суд зазначив, що позивач не є поліцейським у розумінні положень Закону № 580-VIII, оскільки не проходив службу на відповідній (атестованій) посаді в поліції та є вільнонайманим працівником, тому не може бути визнаний учасником бойових дій, оскільки відповідно до п. 19 ч. 1 ст. 6 Закону 3551-ХІІ таке право передбачене саме для поліцейських, а не для працівників поліції, інших працівників.

Крім того, матеріали справи не містять жодних доказів, що підтверджували б участь позивача у забезпеченні виконання завдань, визначених Законом України Про боротьбу з тероризмом, та публічної безпеки і порядку в районах проведення АТО, саме у якості поліцейського чи в статусі особи, що за приписами Закону 3551-ХІІ та Порядку № 413, може бути визнана учасником бойових дій.

Суд дійшов висновку, що у позивача відсутні правові підстави для визнання його учасником бойових дій, а отже оскаржуване рішення від 01.06.2018 №3/ІІІ/IV/5 Комісією національної поліції України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій поліцейських, державних службовців та інших працівників Національної поліції України прийнято на підставі та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Суд також дійшов висновку про відсутність порушення конституційних прав позивача на соціальний захист, як особи, що приймала безпосередню участь у забезпеченні проведення антитерористичної операції, зважаючи на присвоєння позивачу статуса учасника війни, що підтверджується посвідченням учасника війни № НОМЕР_1 від 17.03.2017 року. Таким чином, позивач за свою безпосередню участь в антитерористичній операції в зоні АТО набув статусу учасника війни, тобто особи, на яку розповсюджуються визначені Законом 3551-ХІІ гарантії, пільги, цільові програми соціального і правового захисту і т.п., а відтак порушення прав позивача судом не встановлено.

Таким чином, відмовляючи у позові, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність у позивача відповідного статусу, наявність якого обов`язкова для визнання учасником бойових дій.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на порушення судом норм матеріального права.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали доводи апеляційної скарги.

Представник відповідача заперечив проти доводів апеляційної скарги, посилаючись на відсутність підстав, передбачених Законом 3551-ХІІ, для надання статусу учасника бойових дій.

Перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Так, судом першої інстанції було встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу в Полку патрульної служби поліції особливого призначення Дніпро-1 Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області в період з 17.06.2016. по 12.07.2016 та забезпечував виконання завдань, визначених Законом України "Про боротьбу з тероризмом" в районах проведення Антитерористичної операції (далі - АТО) у м.Бахмут Донецької області.

Позивач був направлений до зони проведення АТО на підставі наказів Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 17.06.2016 № 160 о/с дск та від 13.07.2016 № 191 о/с дск, перебував в розпорядженні керівника антитерористичного центру Служби безпеки України та входив до складу сил та засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в АТО на території Донецької та Луганської областей для виконання службових (бойових) завдань, що підтверджується наказами Першого заступника керівника Антитерористичного Центру при СБУ від 24.06.2016 № 176 дск від 17.07.2017 № 199; від 28.08.2016 № 241.

У березні 2018 року позивач звернувся до Комісії для вирішення питання щодо надання статусу учасника бойових дій. Листом від 18 червня 2018 року № 18/17-82 ГУНП в Дніпропетровській області повідомило, що Рішенням від 01.06.2018 №3/ІІІ/ІV/5 Комісія відмовила позивачу в наданні такого статусу, посилаючись на те, що позивач не був поліцейським. Судом встановлено, що позивач є слюсарем з ремонту автомобілів полку патрульної служби поліції особливого призначення Дніпро-1 ГУНП. Позивач не є поліцейським у розумінні положень Закону № 580-VIII, оскільки ним не складалася присяга поліцейського, не присвоювалося спеціальне звання, такий не проходив службу на відповідній (атестованій) посаді в поліції. ОСОБА_1 є вільнонайманим працівником.

Суд першої інстанції дійшов висновку щодо законності та обґрунтованості оскаржуваного рішення, оскільки позивач прийнятий на службу до поліції зі спеціальним званням рядовий поліції лише 11.07.2017 року на підставі наказу №222 о/с, в зоні АТО проходив службу як вільнонайманий працівник. Посилаючись на п. 19 ч. 1 ст. 6 Закону 3551-ХІІ, суд зазначив, що право на отримання статусу учасника бойових дій передбачено саме для поліцейських, а не для працівників поліції, інших працівників.

В свою чергу матеріали справи не містять жодних доказів, що підтверджували б участь позивача у забезпеченні виконання завдань, визначених Законом України Про боротьбу з тероризмом, та публічної безпеки і порядку в районах проведення АТО, саме у якості поліцейського чи в статусі особи, що за приписами Закону 3551-ХІІ та Порядку № 413, може бути визнана учасником бойових дій.

Колегія суддів вважає наведені висновки суду першої інстанції помилковими.

Так, згідно ст. 5 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту від 22.10.1993 №3551-ХІІ (далі - Закон №3551-ХІІ) учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час. Перелік підрозділів, що входили до складу діючої армії, та інших формувань визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 19 частини 1 статті 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин, учасниками бойових дій визнаються військовослужбовці (резервісти, військовозобов`язані) та працівники Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, військовослужбовці військових прокуратур, особи рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, поліцейські, особи рядового, начальницького складу, військовослужбовці, працівники Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної пенітенціарної служби України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення.

Порядок надання статусу учасника бойових дій особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, категорії таких осіб та терміни їх участі (забезпечення проведення) в антитерористичній операції, у заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, а також райони антитерористичної операції визначаються Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 4 Порядку надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 №413, визначено, що підставою для надання особам статусу учасника бойових дій є: для осіб, зазначених в абзаці другому пункту 2 цього Порядку, - документи про безпосереднє залучення до виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення, направлення (прибуття) у відрядження до районів проведення антитерористичної операції, їх перебування в таких районах з метою виконання завдань із захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України шляхом безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення (витяги з наказів, директив, розпоряджень, посвідчень про відрядження, оперативних завдань, журналів бойових дій, бойових донесень, дислокацій, книг нарядів, графіків несення служби, звітів, зведень, донесень, матеріалів спеціальних (службових) розслідувань за фактами отримання поранень, а також інші офіційні документи, видані державними органами, що містять достатні докази про безпосередню участь особи у виконанні завдань антитерористичної операції у районах її проведення).

Згідно з пунктом 5 Порядку №413 рішення про надання статусу учасника бойових дій приймається, зокрема, комісіями з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, утвореними в Міноборони, МВС, Національній гвардії, СБУ, Службі зовнішньої розвідки, Адміністрації Держприкордонслужби, Адміністрації Держспецтрансслужби, Управлінні державної охорони, Адміністрації Держспецзв`язку, ДСНС, ДПтС (далі - комісія), - стосовно осіб, зазначених в абзаці другому пункту 2 цього Порядку.

Для надання статусу учасника бойових дій особам, зазначеним в абзацах другому та третьому пункту 2 цього Порядку, командири (начальники) військових частин (органів, підрозділів) або інші керівники підприємств, установ та організацій у місячний строк після завершення особами виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення (після видання відповідного наказу керівника Антитерористичного центру при СБУ або особи, яка його заміщує, першого заступника чи заступника керівника Антитерористичного центру при СБУ) зобов`язані подати на розгляд комісії, утвореної міністерством, центральним органом виконавчої влади чи іншим державним органом, у підпорядкуванні яких перебували військові частини (органи, підрозділи), установи та заклади, у складі яких проходили службу чи працювали особи, довідки за формою згідно з додатком 1 та документи із зазначених у пункті 4 цього Порядку, які є підставою для надання особам статусу учасника бойових дій. У разі коли місце постійної дислокації військової частини (органу, підрозділу) або підприємства, установи та організації розташоване безпосередньо у районі проведення антитерористичної операції, документи командирами (начальниками) або іншими керівниками підприємств, установ та організацій подаються на розгляд комісії не раніше ніж через 30 календарних днів після зарахування осіб до списків військової частини (органу, підрозділу) або підприємства, установи та організації чи призначення їх на відповідні посади (абзац 1 пункту 6 Порядку).

Пунктом 8 Порядку передбачено, що у разі неподання командиром (начальником) військової частини (органу, підрозділу) або іншим керівником підприємства, установи та організації до комісії документів, необхідних для надання статусу учасника бойових дій, особи, зазначені в абзацах другому і третьому пункту 2 цього Порядку, можуть самостійно звернутися до відповідної комісії.

Основні функції, завдання, повноваження та склад комісії Національної поліції України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни поліцейських, державних службовців та інших працівників Національної поліції України (далі - Комісія), а також організацію її роботи визначено Положенням про комісію Національної поліції України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни поліцейських, державних службовців та інших працівників Національної поліції України, затвердженим Наказом Міністерства внутрішніх справ України 23 травня 2016 року N 405 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 14 червня 2016 року за N 857/28987 ( надалі Положення).

Основними завданнями Комісії є вивчення документів та прийняття рішення щодо надання поліцейським, державним службовцям та іншим працівникам Національної поліції України статусу учасника бойових дій.

Пунктом 4 розділу ІІ вказаного Положення передбачено, що Комісія відмовляє в наданні статусу учасника бойових дій у разі:

відсутності документів, що містять достатні підтвердні докази і є підставою для надання статусу учасника бойових дій, учасника війни;

надання недостовірних даних про осіб, зазначених у п.1 розд. І цього Положення;

виявлення факту підроблення документів, які є для надання статусу учасника бойових дій, учасника війни;

наявності обвинувального вироку суду, який набрав законної сили, за вчинення умисного тяжкого або особливо тяжкого злочину в період участі в антитерористичній операції.

Отже, вказаним Положенням передбачено надання статусу учасника бойових дій, зокрема, іншим працівникам Національної поліції України, а не лише поліцейським, як помилково вважає відповідач, та відповідна правова позиція висловлена ВС у постанові від 07.02.2019 по справі № 806/2357/16.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що під час вирішення питання щодо наявності підстав для надання статусу учасника бойових дій комісією мають досліджуватися обставини та докази на підтвердження безпосередньої участі особи в антитерористичній операції відповідно до п.4 Порядку.

Так, сторонами не заперечується та підтверджується наявними у справі доказами, що згідно довідки ГУ НП в Дніпропетровській області від 30.03.2018 №2483/Гл, яка є підставою для надання особі статусу учасника бойових дій (ар.с.40), позивач в період з 17.06.2016 по 12.07.2016 та з 13.07.2016 по 17.08.2016 безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілостності України в районах проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей.

Витягом із наказів Першого заступника керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України (керівника Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей) (по стройовій частині) від 24.06.2016 № 176дск та від 17.07.2016 № 199дск підтверджено, що позивач вважався таким, що прибув до складу сил та засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в Антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей, забезпеченні її проведення, з метою виконання службових (бойових) завдань (ар.с.50-52, 56-58).

Зі змісту оскаржуваного рішення від 01.06.2018 № 3/ІІІ/IV/5, а також витягу з протоколу №3 від 01.06.2018 засідання комісії Національної поліції України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни поліцейських, державних службовців та інших працівників Національної поліції України вбачається, що позивачеві було відмовлено у наданні статусу учасника бойових дій у зв`язку з відсутністю правових підстав, з посиланням на п.19 ст.6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». В судовому засіданні відповідачем також підтверджено, що підставою відмови у наданні статусу учасника бойових дій слугувало саме відсутність у позивача на час вирішення його заяви статусу поліцейського. Докази, які б підтверджували або спростовували безпосередню участь позивача в Антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей Комісію не досліджувались та висновки Комісії не містять відповідних зауважень з даного питання.

Таким чином, враховуючи, що обставини, які відповідач вважав безумовною підставою для відмови у наданні статусу учасника бойових дій, не є такими виходячи з наведених вище приписів законодавства, та у оскаржуваному рішенні Комісії відсутні посилання на інші обставини, зокрема такі, що беззаперечно спростовували б твердження особи про її безпосередню участь у виконанні завдань антитерористичної операції у районах її проведення, колегія суддів вважає оскаржуване рішення незаконним та необґрунтованим.

В свою чергу, колегія суддів вважає, що за відсутності належної перевірки обставин безпосередньої участі позивача у виконанні завдань антитерористичної операції у районах її проведення, на чому він наполягає та відповідні пояснення останнім надані в судовому засіданні під час апеляційного перегляду, рішення відповідача не відповідає вимогам законодавства, а тому підлягає скасуванню.

При цьому, вимога позивача щодо зобов`язання відповідача надати йому статус учасника бойових дій не підлягає задоволенню та є передчасною з урахуванням відсутності з боку Комісії належної перевірки обставин безпосередньої участі позивача у виконанні завдань антитерористичної операції у районах її проведення.

З огляду на викладене, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню в частині визнання протиправним та скасування Рішення Комісії Національної поліції України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни поліцейських, державних службовців та інших працівників Національної поліції України, про відмову у наданні статусу учасника бойових дій, що прийняте 01.06.2018 №3/ІІІ/IV/5. Крім того, колегія суддів вважає, що належним способом захисту порушеного права позивача з урахуванням встановлених обставин справи буде встановлення для відповідача обов`язку повторно розглянути матеріали ОСОБА_1 про визнання його учасником бойових дій.

Висновки суду щодо відсутні порушення конституційних прав позивача на соціальний захист, як особи, що приймала безпосередню участь у забезпеченні проведення антитерористичної операції, зважаючи на присвоєння позивачеві статусу учасника війни, колегія суддів вважає неспроможним, оскільки, як зазначено позивачем, він не звертався до органу соціального захисту з питання надання йому відповідного статусу, та крім цього, статус учасника війни не надає особі того обсягу пільг, які передбачені законодавством для учасника бойових дій, отже право позивача на отримання певного статусу є порушеним.

Відповідно до ст. 317 КАС України, у зв`язку з неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи та невідповідності висновків суду обставинам справи, апеляційну скаргу слід задовольнити частково, постанову суду скасувати та частково задовольнити позовні вимоги.

Керуючись ст.ст. 243, 315, 317, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.01.2019 р. в адміністративній справі №0440/7058/18 скасувати.

Прийняти нове судове рішення.

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати Рішення Комісії Національної поліції України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни поліцейських, державних службовців та інших працівників Національної поліції України, про відмову у наданні статусу учасника бойових дій ОСОБА_1 , що прийняте 01.06.2018 №3/ІІІ/IV/5, зобов`язавши Комісії Національної поліції України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни поліцейських, державних службовців та інших працівників Національної поліції України, повторно розглянути матеріали про визначення учасниками бойових дій, учасниками війни поліцейських, державних службовців та інших працівників Національної поліції України стосовно ОСОБА_1 .

В іншій частині у задоволені позовних вимог відмовити.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом тридцяти днів до Верховного Суду, відповідно до ст.ст. 328 329 КАС України.

Головуючий - суддя С.В. Чабаненко

суддя С.Ю. Чумак

суддя І.В. Юрко