Справа № 820/4211/18
Суддя: Григоров А.М.
Дата ухвалення: 2019-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2019 р.Справа № 820/4211/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Григорова А.М.,

Суддів: Подобайло З.Г. , Бартош Н.С. ,

за участю секретаря судового засідання Ткаченко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська міжрегіональна фінансова компанія" на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.10.2018 року, головуючий суддя І інстанції: Біленський О.О., м. Харків, повний текст складено 22.10.18 року по справі №820/4211/18

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська міжрегіональна фінансова компанія"

до Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Українська міжрегіональна фінансова компанія» (далі по тексту - позивач, ТОВ «УкрМрФК») звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області, в якому, після уточнення позовних вимог, просило суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення суб'єкта владних повноважень - відповідача Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області, а саме податкове повідомлення-рішення від 19.04.2018 №6;

- визнати протиправним та скасувати рішення суб'єкта владних повноважень - відповідача Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області, а саме податкове повідомлення-рішення від 19.04.2018 №6;

- визнати протиправним та скасувати рішення суб'єкта владних повноважень - відповідача Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області, а саме податкове повідомлення-рішення від 29.01.2018 року №6.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначив, що Головним управлінням Державної фіскальної служби у Харківській області на підставі пп.20.1.4 п.20.1 ст.20, ст.75, ст.77, п.82.1 ст.82 Податкового кодексу України (далі по тексту - ПК України) була проведена документальна планова виїзна перевірка ТОВ «Українська міжрегіональна фінансова компанія», з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2014 р. по 30.06.2017 р. Позивач з висновками Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області щодо встановлених порушень не згоден, підстави для визначення суми податкового зобов'язання та застосування штрафних санкцій відсутні, вважає, що винесені податкові повідомлення - рішення протиправними та такими, що підлягають скасуванню. Усі документи у тому числі договори, банківські виписки та інші щодо підтвердження витрат надані у повному обсязі. Однак, посадові особи, що здійснювали перевірку, відмовились з невідомих причин врахувати документі, які були надані платником податків під час та після проведення перевірки.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 10.10.2018 р. у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська міжрегіональна фінансова компанія» (м. Харків, вул. Сумська, 96, ) до Головного управління ДФС у Харківській області (м. Харків, вул. Пушкінська, 46) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень відмовлено.

ТОВ "Українська міжрегіональна фінансова компанія", не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подало апеляційну скаргу, в якій просило рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.10.2018 р. у справі №820/4211/18 скасувати. Ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ТОВ "Українська міжрегіональна фінансова компанія" до Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області задовольнити: визнати протиправним та скасувати рішення суб'єкта владних повноважень - відповідача Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області, а саме податкове повідомлення-рішення від 19.04.2018 р. №6; визнати протиправним та скасувати рішення суб'єкта владних повноважень - відповідача Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області, а саме податкове повідомлення-рішення від 19.04.2018 р. №6; визнати протиправним та скасувати рішення суб'єкта владних повноважень - відповідача Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області, а саме податкове повідомлення-рішення від 29.01.2018 р. №6. Усі судові витрати покласти на відповідача.

В обґрунтування вимог посилається те, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим і таким, що підлягає скасуванню. Так, зазначає, що суд першої інстанції дійшов безпідставного висновку про не підтвердження витрат позивача в сумі 13 200 000,00 гри. та заниження загального фінансового результату від операцій з корпоративними правами в іншій, ніж цінні папери, формі та окремими видами цінних паперів на вказану суму. Посилається, що Верховний Суд у постанові від 26.06.2018 у справі №826/3006/14 та від 04.09.2018 у справі №818/1249/17 дає однозначний висновок про те, що відсутність окремих документів на момент формування складу витрат, які враховуються при визначенні об'єкта оподаткування, за наявності інших документів, що підтверджують реальність господарських операцій, рух активів в процесі їх здійснення та розрахунки, не є підставою для виключення відповідних сум зі складу витрат та не доводить факту невідповідності задекларованих наслідків господарської діяльності у податковому обліку фактичним обставинам справи. При цьому на момент формування витрат та на момент проведення податкової перевірки усі документи надані перевіряючим, однак суд першої інстанції залишив вищевикладене поза увагою та всупереч вимогам частини п'ятої статті 242 КАС України не врахував позицію Верховного Суду, викладену у вищезазначених постановах щодо застосування норм права, у зв'язку з чим дійшов помилкового висновку про те, що витрати, понесені (нараховані) платником податків при придбанні пінних паперів на суму 14 070 000, 00 гри., не підтверджені. Вказує, що висновок суду першої інстанції про те, що придбання Позивачем частки у статутному капіталі ТОВ «Азово-Чорноморська фін. компанія» в сумі 27 600 000,00 грн. не підтверджено первинними документами, безпідставним, оскільки він спростовується наявними у матеріалах справи доказами. Також вказує, що суд першої інстанції не дослідив докази з достатньою ретельністю та дійшов необґрунтованого висновку про завищення витрат, які задекларовані по рядку 06 "інші витрати» податкової декларації з податку на прибуток підприємства за 2014 рік на зальну суму 1 817 507, 00 грн. Вважає висновок суду про безпідставність заліку зустрічних однорідних вимог між Позивачем та ПАТ «Банк «Меркурій» за Договорами №02/1-25К-90 від 23.12.2013 і №2518 від 24.12.2013 є помилковим, оскільки прямо суперечить приписам статті 601 ЦК України. Посилається, що Верховний Суд у постанові від 01.02.2018 у справі №1570/5614/2012 зазначив, що оцінка здійсненим господарським операціям повинна даватись на підставі комплексного всебічного аналізу матеріалів справи та фактичних обставин, вважає, що суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку про не підтвердження витрат, понесених (нарахованих) платником податків при придбанні цінних паперів, на суму 37 902 180, 00 грн. Також посилається, що у постановах Верховного Суду від 11.09.2018 р. по справі №815/6105/17 та від 04.09.2018 по справі №808/2252/17, сумніви і припущення податкового органу не можуть бути покладені в основу висновків акта перевірки і вважатися доказами податкового правопорушення. Отже, висновок суду першої інстанції про те, що відбулось завищення витрат у зв'язку зі здійсненням господарської операції без наміру одержати економічний ефект у розмірі 73 000, 00 гри., необґрунтованим. Вказує, що нарахування процентів за кредитним договором №Т20.11.2013К1264 від 26.12.2016, укладеного між ПАТ «Таскомбанк» та ТОВ «УкрМрФК», на суму 203 283, 16 гри., є обґрунтованим і доведеним та правомірно віднесеним на витрати. Також, вказує, що суд першої інстанції не надав належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам, не врахував приписи Закону України «Про виконавче провадження», у зв'язку з чим, на нашу думку, дійшов помилкового висновку про завищення витрат зі сплати штрафних санкцій на суму 5 364, 00 грн. Також вказує, що доводи суду першої інстанції не спростовують твердження позивача про обґрунтованість та правильність визначення складу витрат нарахованої амортизації основних засобів. Посилається, що висновок суду першої інстанції про те, що ТОВ «УкрМрФК» не надавало документи під час перевірки з посиланням на Акти, складені службовими особами ГУ ДФС у Харківській області, є помилковим та необґрунтованим. Вказує, що суд першої інстанції не дослідив перелік документів надані перевіряючим для проведення перевірки від 16.11.2017, 17.11.2017, 21.11.2017, 22.11.2017 та 24.11.2017, які містять відмітки службових осіб ГУ ДФС у Харківській області, та дійшов безпідставного висновку про ненадання документів до перевірки. Також вказує, що суд першої інстанції безпідставно не взявши до уваги подані позивачем докази, порушив принципи рівності та змагальності сторін, передбачені статтями 8 і 9 КАС України, та статтю 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Посилається, що суд першої інстанції під час ухвалення оскаржуваного рішення порушив принцип єдності судової практики та обов'язковості судових рішень. Вважає, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.10.2018 у справі №820/4211/18 ухвалене з порушенням таких норм процесуального права: стаття 2 КАС України; частина перша статті 8 КАС України; частини перша і четверта статті 9 КАС України; частини перша-третя статті 77 КАС України; частини перша і четверта статті 90 КАС України; частина перша статті 102 КАС України; частина перша-п'ята статті 242 КАС України; пункти 2, 3 частини четвертої статті 246 КАС України; частина шоста статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»; пункт 4 частини четвертої статті 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»; стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Вважає, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.10.2018 у справі №820/4211/18 ухвалене з неправильним застосуванням таких норм матеріального права: підпункт 16.1.5 пункту 16.1 статті 16 ПК України; пункт 44.1 статті 44 ПК України; підпункт 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 ПК України; підпункт 153.8 статті 153 ПК України; підпункт 153.9 статті 153 ПК України; стаття 4 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»; стаття 28 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999; стаття 41 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999.

Головним управлінням Державної фіскальної служби у Харківській області було подано відзив на апеляційну скаргу.

Відповідач проти задоволення апеляційної скарги заперечує, погоджується з рішенням суду першої інстанції, посилається на фактичні обставини, встановлені актом перевірки.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ТОВ «УкрМрФК» зареєстроване виконкомом Харківської міської Ради народних депутатів 25.09.2001 в якості юридичної особи, взято на облік в контролюючих органах 04.10.2001 за №13126, станом на 01.12.2017 р. перебуває на обліку в Київській ОДПI м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області, у періоді з 01.01.2014 р. по 30.06.2017 р. ТОВ «УкрМрФК» платником податку на додану вартість не реєструвалось.

На підставі направлень від 27.10.2017 р. №8842, №8843, №8844, №8845, №8846 та №8847, виданих Головним управлінням ДФС у Харківській області, відповідно до підпункту 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п. 41.1 ст. 41, п. 61.1, п. 61.2 ст. 61, пп. 62.1.3 п. 62.1 ст. 62, пп.75.1.2 п. 75.1 ст.75, п. 75.1 ст. 75, ст.77, ст.82 ПК України , плану-графіка проведення документальних планових виїзних перевірок платників податків на IV квартал 2017 р., на підставі наказу Головного управління ДФС у Харківської області від 17.10.2017 р. № 5765, фахівцями контролюючого органу в період з 30.10.2017 р. по 24.11.2017 р. була проведена документальна планова виїзна перевірка ТОВ «УкрМрФК» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2014 р. по 30.06.2017 р., валютного законодавства за період з 01.01.2014 р. по 30.06.2017 р., з питань єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2014 р. по 30.06.2017, відповідно до затвердженого плану документальної перевірки.

Термін проведення перевірки продовжувався з 27.11.2017 по 08.12.2017 на підставі наказу Головного управління ДФС у Харківській області від 24.11.2017 року №7115. Однак, посадовими особами ТОВ «УкрМрФК» 27.11.2017 відмовлено у допуску посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки, про що складено відповідні акти від 27.11.2017 №4722/20-40-14-06-08/31634491, від 28.11.2017 №4765/20-40-14-06-08/31634491, від 29.11.2017 №4799/20-40-14-06-08/31634491, від 30.11.2017 №4824/20-40-14-06-08/31634491.

Судом встановлено, що наказ Головного управління ДФС у Харківській області від 24.11.2017 року №7115 було оскаржено позивачем в судовому порядку, рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 18.01.2018 року по справі №820/5641/17, яке залишено без змін постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 18.04.2018 року, у задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська міжрегіональна фінансова компанія" до Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення відмовлено.

За наслідками перевірки складено акт від 15.12.2017 року №12672/20-40-14-06-08/31634491 про результати документальної планової виїзної перевірки ТОВ «УкрМрФК» податкового законодавства за період з 01.01.2014 по 30.06.2017, валютного - за період з 01.01.2014 по 30.06.2017, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування - за період з 01.01.2014 по 30.06.2017, за висновками якого встановлені наступні порушення:

- п. 44.1, п. 44.2, п.44.3 ст.44, п. 138.2, п. 138.8, пп. 138.10.5. п. 138.10 ст.138, пп. 153.8.3 п. 153.8, п. 153.9 ст. 153 ПК України, у редакції, що діяла до 01.01.2015, з урахуванням вимог п.31 підрозділу 4 розділу ХХ Перехідних положень ПК України, з урахуванням Закону України від 16.07.1999 №996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», Наказу Міністерства фінансів України «Про затвердження Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку» від 24.05.1995 №88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за №168/704, в результаті чого занижено податок на прибуток у 2014 році всього на 4004701 грн.;

- п. 44.1, 44.2, 44.3 ст.44, пп. 134.1.1 п. 134.1 ст.134 ПК України, з урахуванням Міжнародних стандартів бухгалтерського обліку: (МСБО 19) «Виплати працівникам»; (МСБО 37) «Забезпечення, умовні зобов'язання та умовні активи»; (МСБО 16) «Основні засоби»; (МСБО 32) «Фінансові інструменти: подання»; (МСБО 39) «Фінансові інструменти»; 18 (МСБО 18) «Дохід»; (МСБО 23) «Витрати на позики»; Міжнародних стандартів фінансової звітності: (МСФЗ 7) «Фінансові інструменти»; (МСФЗ 9) «Фінансові інструменти»; п.2 ст.3, ст.4, п.1 ст.9 Закону України від 16.07.1999 № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», Наказу Міністерства фінансів України «Про затвердження Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку» від 24.05.1995 № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за №168/704, в результаті чого занижено податок на прибуток всього на 15485777 грн., у тому числі за 2015 рік - на 10365015 грн., за півріччя 2017 року - 5120762 грн. та завищено від'ємне значення об'єкту оподаткування у 2016 році - на 938103 грн.

Не погодившись з висновками вказаного акту перевірки, ТОВ «УкрМрФК» подало письмові заперечення, листом №2447/10/20-14-06-12 від 24.01.2018 року контролюючий орган за результатами розгляду заперечень на висновки акту перевірки від 15.12.2017 №24738/20-40-14-06-08/31634491 щодо завищення від'ємного значення об'єкту оподаткування податком на прибуток за 1 квартал 2017 року та заниження податку на прибуток за півріччя 2017 змінено, у зв'язку з підтвердженням понесених витрат на суму 203283,16 грн.

За результатами перевірки за період з 01.01.2015 по 30.06.2017 позивачем занижено податок за період з 01.01.2015 по 30.06.2017 всього на суму 20 920 580 грн., у тому числі, за півріччя 2017 року - на 5084171 грн.; завищено від'ємне значення об'єкту оподаткування податком на прибуток всього у сумі 2164983 грн., у тому числі за 1 квартал 2017 року у сумі 938 253 грн. В іншій частині висновки акту перевірки від 15.12.2017 року №24738/20-40-14-06-08/31634491 залишено без змін.

На підставі висновків вказаного акту перевірки, Головним управлінням ДФС у Харківській області винесені податкове повідомлення-рішення від 29 січня 2018 року №6; №6; №6.

Позивач скористався правом адміністративного оскарження та подав скаргу до Державної фіскальної служби України, в якій просив скасувати вищезазначені рішення, як такі, що суперечать вимогам чинного законодавства.

Рішенням ДФС України від 13 квітня 2018 року №12976/6/99-99-11-01-01-25, скаргу позивача задоволено частково. Скасовано податкові повідомлення-рішення ГУ ДФС у Харківській області від 29.01.18 №6 та №6 в частинах збільшення грошових зобов'язань з податку на прибуток та зменшення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток за рахунок збільшення перевіркою фінансового результату до оподаткування на суму різниць, що виникають при формуванні резервів на суму 30396533 грн. а в іншій частині зазначені податкові повідомлення-рішення та податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Харківській області від №6 залишено без змін. За наслідками адміністративного оскарження, відповідачем були прийняті податкові повідомлення-рішення від 19.04.2018 року №6 та №6, з урахуванням податкового повідомлення-рішення від 29.01.2018 року №6, залишеного без змін, які є предметом оскарження в межах даної справи.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачу направлялись запити щодо надання до перевірки первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, які пов'язані з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством, а саме: від 30.10.2017 №22063/10/20-40-14-06-12;від 07.11.2017 №23166/10/20-40-14-06-12; від 15.11.2017 №24181/10/20-40-14-06-12; від 16.11.2017 №224519/10/20-40-14-06-12; від 20.11.2017 №25010/10/20-40-14-06-12, але позивачем не було надано в повному обсязі документів, що запитувались, а отже відповідно до пункту 44.6 статті 44 ПК України вважається, що такі документи були відсутні у позивача під час проведення перевірки.

Колегія суддів частково не погоджується з такими висновками суду першої інстанції та доводами податкового органу, виходячи з наступного.

Згідно зі п.85.2 ст.85 ПК України платник податків зобов'язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов'язані з предметом перевірки. Такий обов'язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Підпунктом 16.1.5 п.16.1 ст.16 ПК України визначено, що у письмовій вимозі контролюючих органів щодо надання платником податків документів з обліку доходів, витрат та інших показників, пов'язаних із визначенням об'єктів оподаткування (податкових зобов'язань), первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням та сплатою податків та зборів, обов'язково зазначаються конкретний перелік документів, які повинен надати платник податків, та підстави для їх надання.

Відповідно до п.44.6 ст. 44 ПК України у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам органу державної податкової служби, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Колегія суддів зазначає, що дійсно, під час проведення перевірки ГУ ДФС у Харківській області направляло ТОВ «УкрМрФК» запити щодо надання до перевірки первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, які пов'язані з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством, а саме:

від 30.10.2017 №22063/10/20-40-14-06-12, отримане головним бухгалтером ОСОБА_4 30.10.2017;

від 07.11.2017 №23166/10/20-40-14-06-12, отримане головним бухгалтером ОСОБА_4 07.11.2017;

від 15.11.2017 №24181/10/20-40-14-06-12, отримане головним бухгалтером ОСОБА_4 15.11.2017;

від 16.11.2017 №224519/10/20-40-14-06-12, отримане головним бухгалтером ОСОБА_4 16.11.2017;

від 20.11.2017 №25010/10/20-40-14-06-12, отримане головним бухгалтером ОСОБА_4 21.11.2017.

В ході документальної планової перевірки були складені акти про відмову платника податків від надання у повному обсязі всіх документів, що належать або пов'язані з предметом перевірки, а саме: від 14.11.2017 №4409/20-40-14-06-08/31634491; від 15.11.2017 №4420/20-40-14-06-08/31634491; від 16.11.2017 №4457/20-40-14-06-08/31634491; від 17.11.2017 № 4474 /20-40-14-06-08/31634491; від 21.11.2017 № 4538/20-40-14-06-08/31634491; від 24.11.2017 № 4676/20-40-14-06-08/31634491.

Разом з тим, з матеріалів даної справи встановлено, що відповідачем: згідно запитів від 30.10.2017 №22063/10/20-40-14-06-12, зобов'язано відповідача надати всі документи у повному обсязі, що належать або пов'язані з предметом перевірки (том 1 а.с.143-144) у запиті від 07.11.2017 №23166/10/20-40-14-06-12 ГУ ДФС в Харківській області просило надати до перевірки первинні документи, регістри бухгалтерського обліку, фінансову звітність, інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством (а.с. 147-148); у запитах від 15.11.2017 №24181/10/20-40-14-06-12 та від 16.11.2017 №224519/10/20-40-14-06-12 - всі документи, які пов'язані з обчисленням та сплатою податків і зборів, за період з 01.01.2014 по 30.06.2017, у тому числі первинні документи додатки до них, що фіксують факт виконання господарських операцій і стали підставою для записів у регістрах бухгалтерського обліку та податкових документах (касові, банківські документи, ордери, повідомлення банків і переказні вимоги, виписки банків; корінці квитанцій, банківських чекових книжок, тощо).

У запиті від 20.11.2017 №25010/10/20-40-14-06-12 всі первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій і стали підставою для записів у регістрах бухгалтерського обліку за період з 01.01.2014 по 30.06.2017 та на яких ґрунтується фінансова та податкова звітність та регістри бухгалтерського обліку за відповідний період, у тому числі, але не виключно:

1) первинні документи (договори на придбання/продаж товарів (робіт, послуг, цінних паперів та інше), акти виконаних робіт/наданих послуг, банківські виписки, акти взаємозаліку, тощо);

2) регістри бухгалтерського обліку, а саме: журнали - ордери по рахункам бухгалтерського обліку за період з 01.01.2014 по 30.06.2017 (у розрізі податкових періодів);

31 «Рахунки в банках»;

361 "Розрахунки з вітчизняними покупцями» - у розрізі контрагентів;

37 "Розрахунки з різними дебіторами";

631 "Розрахунки з вітчизняними постачальниками" - у розрізі контрагентів;

703 «Дохід від реалізації робіт і послуг»

741 «Дохід від реалізації фінансових інвестицій" 791 "Результат операційної діяльності"

792 "Результат фінансових операцій"

793 "Результат від іншої діяльності" 92 "Адміністративні витрати"

944 "Сумнівні та безнадійні борги"

948 "Визнані штрафи, пені, неустойки"

952 "Інші фінансові витрати"

971 "Собівартість реалізованих фінансових інвестицій"

Отже зі змісту досліджених запитів суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що контролюючим органом від позивача витребовувалися документи, які стосуються періоду перевірки, а саме: з 01.01.2014 р. по 30.06.2017 р.

Щодо змісту виявлених порушень, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Як вказано в акті перевірки, ТОВ «УкрМрФК» у рядку 4.2.3 «Сума позитивного фінансового результату від продажу або іншого відчуження цінних паперів, відображеного у складі фінансового результату до оподаткування податкового (звітного) періоду відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності (підпункт 141.2.2 пункту 141.2 статті 141 розділу ІІІ Податкового кодексу України)» додатку РІ до рядка 03 РІ Податкової декларації з податку на прибуток підприємства за 2015 рік задекларовано різниці, на які зменшується фінансовий результат в сумі 39867168 грн.

Таким чином, за даними платника, по операціям з цінними паперами виникають різниці, які зменшують фінансовий результат, у сумі 19933584 грн. (рядок 4.1.3 Додатку РІ - рядок 4.2.3 Додатку РІ). В ході перевірки ТОВ «УкрМрФК» не надані первинні документи що підтверджують задекларовану підприємством у в рядку 4.2.3 додатку РІ до рядка 03 РІ Податкової декларації з податку на прибуток підприємства за 2015 рік суму різниць, на які зменшується фінансовий результат в розмірі 39867168 грн.

У рядках 4.1.3 та 4.2.3 додатку РІ відображаються сума позитивного фінансового результату від операцій з продажу або іншого відчуження цінних паперів.

У періоді з 01.01.2015 по 31.12.2015 в Додатку ЦП до рядка 4.1.3 додатка РІ до рядка 03 РІ Податкової декларації з податку на прибуток підприємства за 2015 рік, ТОВ «УкрМрФК» задекларовані наступні показники: рядок 01 «Дохід від продажу та інших способів відчуження цінних паперів» -82 969 212 грн., в тому числі по облігаціям (рядок 01.2) - 82 969 212 грн.; рядок 02 «Витрати, пов'язані з придбанням цінних паперів» - 63 035 628 грн., в тому числі по облігаціям (рядок 02.2) - 63 035 628 грн.; фінансовий результат від продажу цінних паперів складає 19933584 грн. (82 969 212 грн. - 63 035 628 грн.).

За висновками контролюючого органу, позивачем не надано первинні документи, які підтверджують витрати на суму 37902180, 00 грн., понесені (нараховані) платником податків при придбанні цінних паперів, доходи від продажу яких знайшли своє відображення у складі доходів від операцій з облігаціями за 2015 рік за такими договорами: договір купівлі-продажу цінних паперів (дострокового викупу) №72-В-10 від 22.03.2010 на продаж облігацій Азово-Чорноморської інвестиційної компанії (ідентифікаційний номер цінних паперів UA , серія А) у кількості 499177 шт. на суму 49947627, 00 грн.; договір купівлі-продажу цінних паперів (з викупу емітентом облігацій власного випуску) №35-В-15 від 25.12.2015 на продаж облігацій емітента Азово-Чорноморської інвестиційної компанії (ідентифікаційний номер цінних паперів UA , серія А) у кількості 132 526 шт. на суму 7951 560, 00 грн.

16.09.2008 р. між Азово-Чорноморською інвестиційною компанією у формі товариства з обмеженою відповідальністю та ТОВ «Азово-Чорноморська фінансова компанія» було укладено Договір розміщення цінних паперів №941-В-08, за умовами якого Продавець зобов'язується передати цінні папери облігації (ідентифікаційний номер цінних паперів UA , серія А) у кількості 643703 шт. на суму 37 902 180,00 грн., а Покупець зобов'язується прийняти ці цінні папери та сплатити за них обумовлену грошову суму. Виконання зазначеного Договору, зокрема факт повної оплати вартості цінних паперів, підтверджується Актом про виконання зобов'язань від 18.09.2008 та випискою про операції з цінними паперами на рахунку у цінних паперах №003002 за період з 01.04.2009 по 30.06.2009, належним чином засвідчені копії яких були додані до матеріалів даної справи.

У подальшому цінні папери, набуті позивачем за вищевказаним Договором №941-В-08 від 16.09.2008 р., були продані за Договорами купівлі-продажу цінних паперів №72-В-10 від 22.03.2010 р. та №35-В-15 від 25.12.2015 р.. Виконання зазначених договорів підтверджується випискою ПАТ «АКБ «Базис» за випискою ПАТ «Комерційний банк «Хрещатик» за 28.10.2015 р., звітом про дебетові та кредитові операції за 28.12.2015 р., належним чином засвідчені копії яких були додані до відповіді на відзив від 30.07.2018 р. Факт переходу права власності на цінні папери відображено у виписці про операції з цінними паперами за період з 05.01.2015 р. по 30.12.2015 р., яка була надана під час перевірки 17.11.2017 р. та до матеріалів справи.

Зазначені обставини були досліджені під час перевірки, за результатами якої було складено акт перевірки від 21.12.2010 р. за №7476/220/31634491 «Про результати планової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «Азово - Чорноморська Іпотечна Компанія», код за , з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2007 р. по 30.06.2010 р., валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2007 р. по 30.06.2010 р.». На підставі зазначеного акту було прийнято податкове повідомлення - рішення Державної податкової інспекції у Київському районі м. Харкова №/0 від 31.12.2010. Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 02.03.2011 у справі № 2а- 253/11/2070, залишеним без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 19.07.2011 та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 31.10.2013, позовні вимоги ТОВ «Азово-Чорноморська іпотечна компанія» були задоволені, а податкове повідомлення-рішення було скасоване. Отже, правильність відображення підприємством доходів у сумі 49917627, 00 грн. та реальність понесених позивачем витрат у сумі 37902180, 00 грн. встановлена судовим рішенням.

Таким чином, висновки суду першої інстанції про те, що у 2015 р. ТОВ «УкрМрФК» завищено задекларовані показники у Звіті про фінансові результати по рядку 2050 «Собівартість реалізованої продукції (товарів, робіт, послуг)» в сумі 37902180 грн. не відповідають дійсним обставинам справи.

Щодо ненадання в ході перевірки первинних документів на підтвердження витрат, пов'язаних з придбання цінних паперів - облігацій за 2014 рік на суму 10200000,0 грн. та 3870000,0 грн., що призвело до заниження загального фінансового результату від операцій з облігаціями на суму 46510025,0 грн., колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 02.12.2009 р. між Азово-Чорноморською інвестиційною компанією у формі товариства з обмеженою відповідальністю (Продавець) та ТОВ «Азово-Чорноморська іпотечна компанія» (Покупець) було укладено Договір розміщення цінних паперів №465-В-09, за умовами якого Продавець зобов'язується передати облігації у власність Покупцю, а Покупець зобов'язується прийняти ці цінні папери та сплатити за них грошову суму, обумовлену Договором. Факт виконання зазначеного Договору підтверджується випискою ПАТ «АКБ «Базис» за період 30.11.2009 по 02.12.2009 (том 2 а.с. 61-64).

24.06.2014 р. вищезазначені цінні папери (ідентифікаційний номер цінних паперів UA 400061733, серія В) були продані на підставі Договорів купівлі-продажу цінних паперів:

МВ 14060301 - у кількості 6 450 шт. на суму 1935000, 00 грн.;

MB 14060401 - у кількості 6 450 шт. на суму 1935000, 00 грн.

Вказані договори були виконані у повному обсязі, що підтверджується виписками по особовому рахунку ПАТ «Банк Національний Кредит» за період з 01.06.2014 р. по 30.06.2014 р. (том 10 а.с. 82-88) та за період з 17.11.2014 р. по 31.12.2014 р. (том 3 а.с. 85-89). На підтвердження переходу права власності на цінні папери як під час перевірки так і до матеріалів справи надана виписка про операціях з цінними паперами за період з 02.01.2014 по 31.12.2014 (том 2 а.с. 51 - 52).

Зазначені цінні папери (ідентифікаційний номер цінних паперів UA, серія R) у кількості 600 000 шт. на суму 10 200 000, 00 грн. були продані ТОВ «Житлобуд-2» на підставі Договору №3014-13/3013-13/БВ. На підтвердження виконанні вказаного договору до матеріалів справи було надано акт про виконання зобов'язань від 31.12.2014 р.

Отже, колегія суддів вважає необґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що до перевірки не були надані первинні документи, що підтверджують витрати понесені (нараховані) платником податків при придбанні цінних паперів, доходи від продажу яких знайшли відображення у складі доходів від операцій з облігаціями за 2014 рік.

Щодо непідтвердження первинними документами здійснення ТОВ «УкрМрФк» витрат на придбання корпоративних прав - частки у статутному капіталі ТОВ «Азово-Чорноморська фін. Компанія» на суму 27600000,00 грн., колегія суддів зазначає наступне.

Перевіркою встановлено відображення у бухгалтерському обліку операцій з відчуження корпоративних прав: за Дебетом рахунку 141 відображено суму 27600000,00 грн.

До перевірки було надано Договір купівлі-продажу частини частки у статутному капіталі б/н від 12.05.2017, укладений ТОВ "Азово-Чорноморська іпотечна компанія", що є учасником ТОВ "Азово-Чорноморська фін компанія" - "Продавець" в особі Генерального директора ОСОБА_7 та ТОВ "Азово-Чорноморська фін Компанія" (податковий номер 36816989) - "Покупець", на підставі Протоколу загальних зборів учасників ТОВ "Азово-Чорноморська фін Компанія" № 5 від 12.05.2017.

Крім того, 19.11.2008 між ОСОБА_2 (Продавець, що є учасником ТОВ «Торгово-промисловий фондовий регістр» (податковий номер 23920921) та ТОВ «Азово-Чорноморська іпотечна компанія» (Покупець) було укладено Договір купівлі-продажу (відступлення) частки у статутному капіталі за умовами якого Продавець зобов'язується в порядку та на умовах, визначених у Договорі, передати Покупцеві частину своєї частки у статутному капіталі ТОВ «Торгово- промисловий фондовий регістр», яка складає 13200000,00 грн., а Покупець зобов'язується в порядку та на умовах, визначених у цьому Договорі, прийняти та оплатити названу частку. На виконання умов зазначеного Договору ТОВ «Азово-Чорноморська іпотечна компанія» сплатила на користь ОСОБА_2 повну вартість частки у статутному капіталі в сумі 13200000,00 грн., що підтверджується банківською випискою Акціонерного комерційного банку «Базис» від 20 і 21 листопада 2008 року. 23.07.2014 вказана частка у статутному капіталі була продана ТОВ «Торгово-промисловий фондовий регістр» на підставі Договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі за 13200000, 00 грн.

Договір купівлі-продажу (відступлення) частки у статутному капіталі від 19.11.2008 і договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі від 23.07.2014 було надано контролюючому органу під час перевірки 17.11.2017 (пункти 82 і 83 Переліку від 17.11.2017 відповідно) та 24.11.2017, під час адміністративного оскарження податкових повідомлень-рішень 09.02.2018 (тики 35 і 22 опису відповідно), а також до суду першої інстанції разом з відповіддю на відзив.

Щодо процентів по кредиту за Договором невідновлюваної кредитної лінії в національній валюті України від 23.12.2013 №02/1-25К-90, укладеного з ПАТ БАНК «МЕРКУРІЙ» (податковий номер 14360386) в сумі 1817507,0 грн., колегія суддів зазначає таке.

В ході перевірки ТОВ «УкрМрФК», в підтвердження суми нарахованих відсотків по вказаному кредиту було надано Договір № 02/1-25К-90 невідновлювальної кредитної лінії в національній валюті України від 23.12.2013 з договір Додатковими угодами від 31.01.2014 №1 та від 21.03.2014 №2, картка рахунку: 951, вид витрат: Проценти за кредит за 2014 рік та картка рахунку: 6841, контрагент: Банк «Меркурій» АТ за 2014 рік.

У наданій в ході перевірці картці рахунку: 6841, контрагент: Банк «Меркурій» АТ за 2014 рік 06.06.2014 відображено взаємозалік процентів по кредиту та депозиту по кредитному Договору від 23.12.2013 та депозитному Договору від 24.12.2013 на суму 1130116,43 грн. При цьому в Договорі невідновлюваної кредитної лінії в національній валюті України від 23.12.2013 №02/1-25К-90 не передбачено проведення взаємозаліків. Додаткові угоди щодо можливості проведення взаємозаліку по кредитному договору та акти звірки заборгованості по договорам, підприємством в ході перевірки не надавались.

На підтвердження надано наступні документи:

- Кредитний договір № 02/1-25К-60 від 23.12.2013 - надано під час перевірки 16.11.2017 (п. 67 Переліку) та 24.11.2017 (п. 16 Переліку); надано до ДФС зі скаргою на ППР (п. 23 опису); надано до суду разом з відповіддю на відзив 30.07.2018;

Договір банківського вкладу №2518 від 24.12.2013 - надано під час перевірки 16.11.2017 (п. 70 Переліку) та 24.11.2017 (п. 25 Переліку); надано до суду разом з відповіддю на відзив від 30.07.2018;

картка рахунку 6841 за 2014 рік - надано під час перевірки 24.11.2017 (п. 8 Переліку); надано до ДФС зі скаргою на ППР (п. 111 опису); надано до суду разом з відповіддю на відзив від 30.07.2018;

І - картка рахунку 951 за 2014 рік - надано до ДФС зі скаргою на ППР від 09.02.2018 (п. 108 Переліку); надано до суду разом з відповіддю на відзив від 30.07.2018;

картка рахунку 732 за 2014 рік - надано під час перевірки 16.11.2017 (п. 45 Переліку) та 24.11.2017 (п. 15 Переліку); надано до ДФС зі скаргою на ППР від 09.02.2018 (п. 105 опису); надано до суду разом з відповіддю на відзив від 30.07.2018;

картка рахунку 3772 за 2014 рік - надано під час перевірки 16.11.2017 (п. 46 Переліку) та 24.11.2017; надано до ДФС зі скаргою на ППР від 09.02.2018 (п. 106 опису); надано до суду разом з відповіддю на відзив від 30.07.2018.

Вищезазначені документи містяться у матеріалах справи, а саме у томі 2, а.с. 102-111.

Крім того, колегія суддів зазначає, що проведення взаємозаліку навіть якщо це не передбачено умовами договору не є порушенням чинного законодавства.

Щодо доводів податкового органу про ненадання позивачем в ході перевірки первинних документів щодо нарахування процентів за кредитним договором №Т20.11.2013К1264 від 26.12.2016 р., укладеного між ПАТ "Таскомбанк" та позивачем на суму 203 283, 16 грн., колегія суддів вважає такі доводи необґрунтованими, оскільки вказане спростовується наданими позивачем виписками по рахунку ПАТ "Таскомбанк" за період 01.01.2017 р. до 31.01.2017, з 01.02.2017 до 28.02.2017 та з 01.03.2017 до 31.03.2017. (том 10 а.с. 31-34).

Також, колегія суддів критично оцінює данні заперечення про що зазначається окремо.

Щодо завищення витрат на суму нарахованої амортизації на загальну суму 2485,0 грн., у т.ч.: 2014 рік - 985,0 грн.; 2015 рік - дані бухгалтерського обліку - 599,88 грн. (дані звітності - 600,0 грн.); 2016 рік - дані бухгалтерського обліку - 599,88 грн. (дані звітності - 600,0 грн.); півріччя 2017 року - дані бухгалтерського обліку - 299,94 грн. (дані звітності - 300,0), колегія суддів зазначає наступне.

Так, у періоді, що перевірявся платником податків у податковій звітності, яка надана до ДПІ за місцем реєстрації, відображена сума нарахованої амортизації на загальну суму 2485,0 грн., у т.ч.: 2014 рік - 985,0 грн.; 2015 рік - 600,0 грн.; 2016 рік - 600,0 грн.; півріччя 2017 року - 300,0 грн.

Суд першої інстанції зазначив, що в ході перевірки ТОВ «УкрМрФК» первинні документи щодо податкового та бухгалтерського обліку нарахування амортизації, первинні документи, щодо обліку основних засобів, акти вводу в експлуатацію основних засобів та первинні документи щодо результатів проведених інвентаризацій за період, що перевірявся не надано. В ході перевірки надані лише накази Генерального директора ТОВ «АЗОВО-ЧОРНОМОРСЬКА ІПОТЕЧНА КОМПАНІЯ» (попередня назва платника податків) на проведення щорічної інвентаризації матеріальних цінностей, що зазначено на сторінці 5 акту перевірки. У пункті 3 наказів на проведення щорічної інвентаризації зазначено наступне: «За результатами проведення інвентаризації скласти Акт та надати Генеральному директору Компанії ОСОБА_7 на затвердження». В ході перевірки вищевказані Акти не надавалися.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що згідно з пп. 14.1.3 ст. 14 ПК України амортизація - систематичний розподіл вартості основних засобів, інших необоротних та нематеріальних активів, що амортизується, протягом строку їх корисного використання (експлуатації).

Згідно з пп. 145.1.2 п. 145.1 ст. 145 ПК України нарахування амортизації здійснюється протягом строку корисного використання (експлуатації) об'єкта, який встановлюється наказом по підприємству при визнанні цього об'єкта активом (при зарахуванні на баланс), але не менше ніж визначено в п. 145.1, і призупиняється на період його виводу з експлуатації (для реконструкції, модернізації, добудови, дообладнання, консервації та інших причин) на підставі документів, які свідчать про виведення таких основних засобів з експлуатації). Відповідно до п. 146.18 ст. 146 ПК України «виведення з експлуатації будь-якого об'єкта основних засобів здійснюється за результатами ліквідації, продажу, консервації на підставі наказу керівника підприємства, а в разі їх примусового відчуження чи конфіскації - згідно із законом».

Згідно з оборотно - сальдовою відомістю по рахунку 131 за 2014 р. у власності позивача перебувають основні засоби, зокрема сейф та факс КХ-F130 6 (том 2 а.с.125). Відповідно до виписки ПАТ "АКБ" Басис" за період з 28.12.2009 по 29.12.2009, 29.12.2009 р. позивачем було придбано сейф вартістю 6 000, 00 грн.

Колегія суддів зазначає, що на підтвердження правильності нарахування та відображення амортизації основних засобів позивачем було до матеріалів справи надано: оборотно-сальдову відомість по рахунку 131 за 2014 рік (надавалася під час перевірки 21.11.2017; оборотно-сальдову відомість по рахунку 131 за 2015 рік - надано до ДФС зі скаргою на ППР (п. 171 опису); оборотно-сальдова відомість по рахунку 131 за 2016 рік - надано до ДФС зі скаргою на ППР (п. 172 опису); оборотно-сальдова відомість по рахунку 131 за І півріччя 2017 року - надано до ДФС зі скаргою на ППР (п. 173 опису); оборотно-сальдова відомість по рахунку 13 за 2015 рік, відомість нарахування амортизації за січень 2016 року.

Таким чином, з урахуванням наведеного, колегія суддів зазначає, що висновки податкового органу є помилковими, та жодним чином не посилаються на висновки попередніх перевірок.

При цьому, в суді апеляційної інстанції представник податкового органу посилався на той факт, що вартісний показник сейфу нижче мінімальної вартості об'єкту, який підлягає амортизації, а саме не перевищує 6 000 грн., однак колегія суддів вважає такі доводи помилковими, оскільки не враховано дату придбання вказаного сейфу та право платника податків на віднесення відповідних сум відразу на валові витрати, тобто якщо податковий орган вважає, що вказані суми підлягають прямому віднесенню до валових витрат він повинен був прийняти рішення про коригування певних сум за попередній період.

Щодо доводів податкового органу про те, що позивачем було надано до відповіді на відзив від 30.07.2018 №б/н копію рахунку фактури на придбання "Сейф несгораемого засыпного", з останньої якої вбачається, що одержувачем зазначено "Особа_6 Черноморская финкомпания ООО" без зазначення коду ЄДРПОУ, при цьому згідно протоколу від 15.12.2008 №7 (дата створення/внесення змін 18.12.2008) підприємство має назву ТОВ "Азово Чорноморська іпотечна компанія", тобто по вказаному рахунку одержувачем зовсім інша компанія, колегія суддів зазначає, що ця помилка жодним чином не впливає на факт придбання та витрат на придбання позивачем вказаного сейфу, які фактично не заперечуються податковим органом та не є підставою для неприйняття цих витрат.

Щодо доводів податкового органу завищення позивачем витрат у зв'язку зі здійсненням господарської операції без наміру одержати економічний ефект у розмірі 73 000 грн., колегія суддів зазначає наступне.

Так, 12.05.2015 р. між ТОВ "Азово - Чорноморська інвестиційна компанія" (Замовник) та ТОВ "Торгово - промисловий фондовий регістр" було укладено Договір про надання консультаційних послуг, за умовами якого Замовник доручає, а виконавець зобов'язується надати Компанії комплекс консультаційних послуг щодо загальних принципів, правових та організаційних засад діяльності небанківських фінансових груп, порядку ідентифікації небанківської фінансової групи, переважна діяльність у якій здійснюється фінансовою установою, нагляд за якою здійснює Нацкомфінпослуг. Відповідно до п.3.1 вищевказаного Договору загальна сума плати виконавця за надання послуг, передбачених цим договором, встановлюється у розмірі 73 000 грн. ПДВ не передбачений (том 2 а.с. 119 - 121).

Колегія суддів зауважує, що як вбачається з матеріалів справі, позивачем на підтвердження вказаного договору фактично були надані документи податковому органу.

Податковий орган посилається на здійсненням господарської операції без наміру одержати економічний ефект у розмірі 73 000 грн., однак згідно наданих позивачем документів, які фактично визнає відповідач, та враховуючи суму договору на певні послуги з урахуванням обсягів, колегія суддів не вважає такі доводи обґрунтованими, оскільки вони є лише припущеннями останнього.

Колегія суддів наголошує, що сумніви і припущення податкового органу не можуть бути покладені в основу висновків акта перевірки і вважатися доказами податкового правопорушення.

Вищевказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного суду, висловленою в постанові від 04.09.2018 р. по справі №808/2252/17.

Щодо завищення витрат на суму нарахованих резервів відпусток на загальну суму 19469,0 грн., у т.ч. 2015 рік - 15835,31 грн.; 2016 рік - 3633,92 грн., колегія суддів зазначає наступне.

Так, в ході перевірки первинних документів щодо розрахунку резерву відпусток позивачем було не надано.

Згідно п.2 ст.3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 р. № 996-XIV податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до п.1 ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи.

Відповідно до п.44.1 ст.44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Колегія суддів зазначає, що ТОВ «УкрМрФК», після закінчення терміну проведення перевірки, листом від 15.01.2018 №02 (вхідний по ГУ ДФС у Харківській області 15.01.2018 № 1105/10) були надані додаткові документи, а саме: наказ Генерального директора ТОВ «АЗОВО-ЧОРНОМОРСЬКА ІПОТЕЧНА КОМПАНІЯ» (попередня назва платника податків) від 31.12.2014 №13 з Додатком до наказу «Резерв відпусток ТОВ «АЗОВО-ЧОРНОМОРСЬКА ІПОТЕЧНА КОМПАНІЯ» на 2015 рік»; наказ Генерального директора ТОВ «АЗОВО-ЧОРНОМОРСЬКА ІПОТЕЧНА КОМПАНІЯ» (попередня назва платника податків) від 30.12.2015 №4-К з Додатком до наказу «Резерв відпусток ТОВ «АЗОВО-ЧОРНОМОРСЬКА ІПОТЕЧНА КОМПАНІЯ» на 2016 рік» (том 9 а.с. 189-192).

Відповідно висновки податкового органу зроблені без врахування вищезазначених документів, а тому є помилковими.

Щодо завищення позивачем витрат на суму штрафних санкцій та виконавчого збору у розмірі 5 364 грн., колегія суддів зазначає наступне.

Так, згідно оборотно - сальдової відомості по рахунку 94 за 2015 рік, позивачем до складу інших витрат операційної діяльності віднесено штрафи, пені в загальній сумі 56 364,43 грн.

В ході перевірки ТОВ «УкрМрФК» були надані первинні документи на підтвердження понесених витрат в сумі 51 000,0 грн.

Первинних документів щодо нарахування штрафних санкцій та виконавчого збору в сумі 56 364,43 грн. грн. не було надано. Належних документів не надано і до суду.

Постанова державного виконавця від 26.01.2015 р., відповідно до якої здійснювалися стягнення основної суми заборгованості у сумі 51 000 грн., не свідчить про факт стягнення ще суми у розмірі 5 364 грн.

Доводи представника позивача на те, що у вказаній постанові є посилання на Єдиний державний реєстр виконавчих проваджень, де податковий орган мав можливість пересвідчитись про обґрунтованість відповідних витрат, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки відповідно до ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством і надати підтвердження також своїми первинними документами.

З урахуванням вищезазначеного, недоведеністю фактів інших порушень, відповідачем правомірно зменшено від'ємне значення об'єкту оподаткування податком на прибуток на суму 5 364 грн.

Приймаючи рішення по суті спору в даній справі, колегія суддів звертає увагу на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, пояснень сторін в судовому засіданні суду апеляційної інстанції при проведенні перевірки між позивачем та відповідачем існував спір щодо надання певних документів, в зв'язку з чим складався перелік необхідних (запитуваних) документів, направлялися відповідні запити, але колегія суддів звертає увагу, що при цьому податковим органом фактично витребувалася інформацію, документи виключно за період з 01.01.2014 р. по 30.06.2017 р.

Стосовно документів, які підтверджують витрати, що фактично відбулися по операціям з корпоративними правами та цінними паперами до перевіряємого періоду запити податкового органу інформацію не містять.

При цьому, посилання відповідача на приписи ст. 153 ПК України, яка діяла у спірний період, щодо обов'язку зберігання документів за попередні періоди для визначення фінансового результату по операціях з цінними паперами, є необґрунтованими та такими, що не приймаються судом апеляційної інстанції, оскільки інформація про необхідність надання документів за попередній період в цих запитах податкового органу відсутня.

Колегія суддів звертає увагу, що відповідних порушень податкового законодавства при здійсненні перевірки за попередній період об'єктивно податковим органом не встановлено.

Крім того, до акту перевірки позивачем надавалися заперечення з додатками на 132 арк., які на думку суду апеляційної інстанції не були належним враховані податковим органом при прийнятті оскаржуваних податкових повідомлень - рішень.

Також, колегія суддів зауважує, що з запитів податкового органу до позивача щодо надання до перевірки останнім первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, які пов'язані з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством вбачається, що вони є неконкретними, містять загальний перелік документів та не витребують документи по конкретних операціях по яких виникли сумніви у податкового органу.

Отже, колегія суддів критично оцінює доводи податкового органу щодо ненадання позивачем документів на перевірку.

Таким чином, висновки податкового органу здійснені без належного дослідження документів по господарським операціям та правомірність таких висновків не доведено.

З урахуванням зазначеного застосування податковим повідомленням - рішенням №6 штрафу у розмірі 510 грн., на підставі п. 121.1 ст. 121 ПК України, який передбачає відповідальність за не зберігання документів є також неправомірним.

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції розглянувши дану справу належним чином не дослідив обставини на які посилалися сторони, не виконав приписи ч.4 ст. 9 КАС України щодо з'ясування всіх обставин справи.

З урахування вимог ч.4 ст.9 КАС України, суд апеляційної інстанції надав можливість сторонам по справі надати додаткові докази по справі.

Отже, колегія суддів, дослідивши обставини даної справи та враховуючи приписи ч.4 ст.9 КАС України, ст.ст.308 КАС України вважає за можливе прийняти докази та пояснення сторін по справі, які були надані в суді апеляційної інстанції.

При цьому, колегія суддів зазначає, що в суді першої інстанції позивачем надавалися копії запитів органів ДФС України, копії відповідей, виписки з банків, документи по угодам, пояснення в підтвердження правомірності віднесення сум до валових витрат, пояснення щодо надання документів на перевірку.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції було неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи та неправильно застосовано норми матеріального права, доводи відповідача частково спростовуються матеріалами справи, а тому апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.10.2018 року по справі № 820/4211/18 підлягає скасуванню в частині відмови в задоволенні позову щодо визнання протиправним та скасування рішення суб'єкта владних повноважень - відповідача Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області, а саме податкове повідомлення-рішення від 19.04.2018 №6 яким Товариству з обмеженою відповідальністю "Українська міжрегіональна фінансова компанія" збільшено суму грошового зобов'язання за платежем "податок на прибуток фінансових установ, розташованих на території України" в загальній сумі 21 724 144 грн. 80 коп., в тому числі: за податковими зобов'язаннями - в сумі 19 453 905 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - в сумі 2 270 239 грн. 75 коп.; визнання протиправним та скасування рішення суб'єкта владних повноважень - відповідача Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області, а саме податкове повідомлення-рішення від 19.04.2018 №6 яким Товариству з обмеженою відповідальністю "Українська міжрегіональна фінансова компанія" зменшено суму від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі : 6 417 326 грн. визнання протиправним та скасування рішення суб'єкта владних повноважень - відповідача Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області, а саме податкове повідомлення-рішення від 29.01.2018 року №6 яким до Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська міжрегіональна фінансова компанія" застосовано штрафні санкції у розмірі 510 грн. В цій частині слід прийняти нове рішення, яким позов задовольнити та визнати протиправним та скасувати рішення суб'єкта владних повноважень - відповідача Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області, а саме податкове повідомлення-рішення від 19.04.2018 №6 яким Товариству з обмеженою відповідальністю "Українська міжрегіональна фінансова компанія" збільшено суму грошового зобов'язання за платежем "податок на прибуток фінансових установ, розташованих на території України" в загальній сумі 21 724 144 грн. 80 коп., в тому числі: за податковими зобов'язаннями - в сумі 19 453 905 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - в сумі 2 270 239 грн. 75 коп., визнати протиправним та скасувати рішення суб'єкта владних повноважень - відповідача Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області, а саме податкове повідомлення-рішення від 19.04.2018 №6 яким Товариству з обмеженою відповідальністю "Українська міжрегіональна фінансова компанія" зменшено суму від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі : 6 417 326 грн.; визнати протиправним та скасувати рішення суб'єкта владних повноважень - відповідача Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області, а саме податкове повідомлення-рішення від 29.01.2018 року №6 яким до Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська міжрегіональна фінансова компанія" застосовано штрафні санкції у розмірі 510 грн. В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.10.2018р. по справі 820/4211/18 підлягає залишенню без змін.

Згідно зі ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч.6 ст.139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Частиною 3 ст.139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Колегія суддів зазначає, що оскільки вимоги позову підлягають частковому задоволенню, а тому стягненню за рахунок бюджетних асигнувань за зобов'язаннями Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська міжрегіональна фінансова компанія" підлягають судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволених вимог, а саме у розмірі 1 055 323, 85 грн. (422 129, 54 грн. + 633 194, 31 (150% від 422 129, 54 грн.).

Керуючись ст.ст.139, 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська міжрегіональна фінансова компанія" задовольнити частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.10.2018 року по справі №820/4211/18 скасувати в частині відмови в задоволенні позову щодо:

- визнання протиправним та скасування рішення суб'єкта владних повноважень - відповідача Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області, а саме податкове повідомлення-рішення від 19.04.2018 №6 яким Товариству з обмеженою відповідальністю "Українська міжрегіональна фінансова компанія" збільшено суму грошового зобов'язання за платежем "податок на прибуток фінансових установ, розташованих на території України" в загальній сумі 21 724 144 грн. 80 коп., в тому числі: за податковими зобов'язаннями - в сумі 19 453 905 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - в сумі 2 270 239 грн. 75 коп.;

- визнання протиправним та скасування рішення суб'єкта владних повноважень - відповідача Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області, а саме податкове повідомлення-рішення від 19.04.2018 №6 яким Товариству з обмеженою відповідальністю "Українська міжрегіональна фінансова компанія" зменшено суму від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі : 6 417 326 грн.

- визнання протиправним та скасування рішення суб'єкта владних повноважень - відповідача Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області, а саме податкове повідомлення-рішення від 29.01.2018 року №6 яким до Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська міжрегіональна фінансова компанія" застосовано штрафні санкції у розмірі 510 грн.

В цій частині прийняти нове рішення, яким позов задовольнити .

Визнати протиправним та скасувати рішення суб'єкта владних повноважень - відповідача Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області, а саме податкове повідомлення-рішення від 19.04.2018 №6 яким Товариству з обмеженою відповідальністю "Українська міжрегіональна фінансова компанія" збільшено суму грошового зобов'язання за платежем "податок на прибуток фінансових установ, розташованих на території України" в загальній сумі 21 724 144 грн. 80 коп., в тому числі: за податковими зобов'язаннями - в сумі 19 453 905 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - в сумі 2 270 239 грн. 75 коп.

Визнати протиправним та скасувати рішення суб'єкта владних повноважень - відповідача Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області, а саме податкове повідомлення-рішення від 19.04.2018 №6 яким Товариству з обмеженою відповідальністю "Українська міжрегіональна фінансова компанія" зменшено суму від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі : 6 417 326 грн.

Визнати протиправним та скасувати рішення суб'єкта владних повноважень - відповідача Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області, а саме податкове повідомлення-рішення від 29.01.2018 року №6 яким до Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська міжрегіональна фінансова компанія" застосовано штрафні санкції у розмірі 510 грн.

В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.10.2018р. по справі 820/4211/18 залишити без змін.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань за зобов'язаннями Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області на користь Товариству з обмеженою відповідальністю "Українська міжрегіональна фінансова компанія" 1 055 323, 85 грн. судові витрати по сплаті судового збору.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя А.М. Григоров
Судді З.Г. Подобайло Н.С. Бартош
Повний текст постанови складено 02.05.2019 року