Справа № 160/4033/19
Суддя: Ільков Василь Васильович
Дата ухвалення: 2019-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УХВАЛА
07 травня 2019 р.Справа №160/4033/19
Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Ільков В.В., розглянувши заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про забезпечення адміністративного позову по справі № 160/4033/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування припису та постанов про накладення штрафу,-
06.05.2019 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області, в якому позивач просить суд:
- визнати протиправним та скасувати припис про усунення виявлених порушень №ДН1452/263/АВ/П від 27.03.2019 року, винесений головним державним інспектором відділу з питань додержання законодавства про працю, застрахованих осіб, зайнятість, працевлаштування інвалідів та з питань дитячої праці у Криворізькому регіоні Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області Харченко Маргаритою Броніславівною;
- визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № ДН1452/263/АВ/ТД-ФС/328 від 11.04.2019 року, згідно з якою відповідачем - Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області, в особі першого заступника начальника Осадчим І.М., на позивача накладено штраф у сумі 2 503 800,00 гривень;
- визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № ДН1452/263/АВ/ТД-ФС/329 від 11.04.2019 року, згідно з якою відповідачем - Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області, в особі першого заступника начальника Осадчим І.М., на позивача накладено штраф у сумі 4173,00 гривень.
Також, 06.05.2019 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову, в якій позивач просить суд:
- вжити заходи забезпечення позову шляхом зупинення дії постанов Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ДН1452/263/АВ/ТД-ФС/328 від 11.04.2019 року та №ДН1452/263/АВ/ТД/-ФС/329 від 11.04.2019 року.
У обґрунтування вимоги про забезпечення позову зазначено, що на даний час існує нагальна потреба у застосуванні судом заходів забезпечення позову, оскільки існує очевидна небезпека того, що невжиття заходів забезпечення позову ускладнить та зробить неможливим поновлення порушених прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду. Також, зазначено, шо у разі примусового виконання постанов № 328, 329 позивачу доведеться докласти значних зусиль та витрат до відновлення порушеного права, у тому числі ініціювання інших судових проваджень, що є неприпустимим та не узгоджується із завданням адміністративного судочинства.
Відповідно до ч. 1 ст. 154 Кодексу адміністративного судочинства України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.
Суд вважає за можливе розглянути заяву позивача про забезпечення адміністративного позову без повідомлення учасників справи.
Дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, доводи цієї заяви, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову з таких підстав.
Відповідно до статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:
1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або
2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб'єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.
Відповідно до ч.1 ст. 151 КАС України позов може бути забезпечено:
1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;
2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;
3) встановленням обов'язку відповідача вчинити певні дії;
4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;
5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.
Очевидна протиправність прийнятого рішення має вказувати на такі обставини, що не потребують детального з'ясування чи додаткового доказування.
Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Під час вирішення питання про наявність підстав для забезпечення позову, суд зазначає, що обов'язок щодо доведення та обґрунтування наявності очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, обґрунтованості та невідвертості додаткових зусиль і витрат у майбутньому, покладається саме на особу, яка заявляє клопотання.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області були прийняті оскаржувані постанови №ДН1452/263/АВ/ТД-ФС/328 від 11.04.2019 року про накладення штрафу на Фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 у розмірі 2 503 800,00 гривень та №ДН1452/263/АВ/ІП-ФС/329 від 11.04.2019 року про накладення штрафу на Фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 у розмірі 4173,00 гривень.
Відповідно до п.11 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №509 від 17.07.2013 року, не сплачені у добровільному порядку штрафи стягуються, зокрема органами державної виконавчої служби (щодо штрафів, передбачених частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України).
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України «Про виконавче провадження».
Пунктом 1 ч.1 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження" передбачено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
Судом встановлено, що в матеріалах справи відсутні відомості щодо звернення Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області до органів виконавчої служби з приводу відкриття виконавчого провадження та відомості щодо відкритого виконавчого провадження з примусового виконання постанов Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про накладення штрафу №ДН1452/263/АВ/ТД-ФС/328 від 11.04.2019 року та №ДН1452/263/АВ/ІП-ФС/329 від 11.04.2019 року, у зв'язку з чим суд дійшов висновку про відсутність нагальної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача.
Крім того, слід зазначити, що очевидна протиправність прийнятого рішення має вказувати на такі обставини, що не потребують детального з'ясування чи додаткового доказування (прийнято неповноважним органом, з перевищенням наданих повноважень тощо).
Подаючи заяву про вжиття заходів забезпечення позову, заявник не навів достатньо підстав в обґрунтування наявності очевидної та реальної небезпеки заподіяння шкоди його правам та інтересам. Доводи заявника не підкріплені належними та допустимими доказами у спірних правовідносинах.
Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що із поданої заяви про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову не вбачається, а позивачем, не наведено суду істотних обставин та не надано достатніх доказів, які б вказували, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача або ж вказували на наявність очевидних ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення у зв'язку із цим прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду.
Судом такі підстави також не встановлені.
Окрім цього, суд зауважує, що при розгляді заяви про забезпечення позову не вирішується питання про законність або обґрунтованість позовних вимог по суті.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про забезпечення позову.
Враховуючи викладене, керуючись статтями ст.ст. 150-154, Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
У задоволенні заяви фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про забезпечення адміністративного позову у справі № 160/4033/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування припису та постанов про накладення штрафу - відмовити.
Позивач: ФОП ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, код ОКПП НОМЕР_1).
Ухвала суду набирає законної сили відповідно до ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст.295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи ухвала суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В Ільков