Справа № 815/5144/17
Суддя: Єщенко О.В.
Дата ухвалення: 2019-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 квітня 2019 р.м. ОдесаСправа № 815/5144/17
Категорія: 6.1 Головуючий в 1 інстанції: Загороднюк В.І.

П'ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді - Єщенка О.В.

суддів - Димерлія О.О.

- Шеметенко Л.П.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 19 листопада 2018 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області про визнання протиправною та скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив визнати протиправними та скасувати постанови Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області від 07.04.2017 року №137, №138 про накладення адміністративного стягнення.

В обґрунтування позову зазначено, що висновки контролюючого органу про наведення позивачем недостовірних даних у деклараціях про готовність об'єктів до експлуатації є необґрунтованими та безпідставними. Зазначені обставини, а також те, що постанови про накладення стягнення прийняті з порушенням установленого порядку, свідчать про неправомірність рішень відповідача та наявність безумовних обставин для їх скасування.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 19 листопада 2018 року адміністративний позов задоволено. Суд визнав протиправними та скасував постанови Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області від 07.04.2017 року №137, №138 про справам про адміністративні правопорушення стосовно ОСОБА_2. Стягнув з Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області на користь ОСОБА_2 суму понесених судових витрат в розмірі 1280 грн.

В апеляційній скарзі Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати судове рішення та прийняти нове про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

Оскільки сторони були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, що підтверджується розпискою про сповіщення наступної дати судового засідання та повідомленням про вручення судової повістки, однак в судове засідання вони не з'явились, з огляду на необгрунтованість клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи, на достатність доказів для вирішення справи за наявними матеріалами, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 20.03.2017 року інспектором будівельного нагляду інспекційного відділу Департаменту ДАБІ в Одеській області проведено позапланові перевірки ОСОБА_2 з питань достовірності даних, наведених у деклараціях про готовність до експлуатації об'єктів "Будівництво житлового будинку за адресою: пров. Радгоспний 2-а, с. Яськи, Біляївський район, Одеська область" та "Будівництво житлового будинку за адресою: пров. Радгоспний 2, с. Яськи, Біляївський район, Одеська область".

Під час проведення перевірки встановлено, що об'єкти будівництва згідно інформаційних довідок з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна від 21.06.2016 року №61834539, від 21.06.2016 року №61837108 належать ОСОБА_2

Також, за даними адресами зареєстровано повідомлення про початок виконання будівельних робіт від 18.11.2017 року №ОД 44, №ОД 88.

Водночас, перевіркою встановлено, що за вказаними адресами збудовано та експлуатуються будівлі магазину будівельних матеріалів, що не відповідає інформації стосовно об'єктів, вказаній у поданих деклараціях про готовність об'єктів до експлуатації, чим порушено п. 22 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №461 від 13.04.2011 року.

За наслідками перевірки відповідачем внесено позивачу приписи від 20.03.2017 року про усунення порушень містобудівного законодавства до 20.04.2017 року, складено протоколи від 20.03.2017 року про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 12 ст. 96 КУпАП.

Згідно вказаних матеріалів, від їх підпису позивач відмовився, у зв'язку із чим акти, приписи та протоколи направлені поштовим зв'язком.

Розглянувши акти перевірки, протоколи та приписи, головним інспектором будівельного нагляду інспекційного відділу Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області винесено постанови від 07.04.2017 року №137, №138, якими ОСОБА_2 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 12 ст. 96 КУпАП та накладено на позивача адміністративні стягнення у вигляді штрафів у сумі 8 500 грн. за кожне правопорушення.

Не погоджуючись із накладенням адміністративних стягнень, посилаючись на їх необґрунтованість і безпідставність, позивач звернувся до суду із цим позовом, в якому ставиться питання про скасування рішень відповідача.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Колегія суддів висновки суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову вважає правильними, проте такими, що не у повній мірі відповідають нормам процесуального права, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 року №3038-VI державний архітектурно-будівельний контроль - це сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється на об'єктах будівництва у порядку проведення планових та позапланових перевірок за територіальним принципом.

Посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки мають право, зокрема, безперешкодного доступу до місць будівництва об'єктів та до об'єктів, що підлягають обов'язковому обстеженню; складати протоколи про вчинення правопорушень, акти перевірок та накладати штрафи відповідно до закону; у разі виявлення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, містобудівних умов та обмежень, затвердженого проекту або будівельного паспорта забудови земельної ділянки видавати обов'язкові для виконання приписи щодо: усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, зупинення підготовчих та будівельних робіт; проводити перевірку відповідності виконання підготовчих та будівельних робіт вимогам будівельних норм, стандартів і правил, затвердженим проектним вимогам, рішенням, технічним умовам, своєчасності та якості проведення передбачених нормативно-технічною і проектною документацією зйомки, замірів, випробувань, а також ведення журналів робіт, наявності у передбачених законодавством випадках паспортів, актів та протоколів випробувань, сертифікатів та іншої документації; одержувати в установленому законодавством порядку від органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, фізичних осіб інформацію та документи, необхідні для здійснення державного архітектурно-будівельного контролю.

Зазначені положення Закону кореспондуються із приписами, передбаченими Порядком здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 року №553.

Разом з цим, за правилами п.п. 16, 17 Порядку від 23.05.2011 року №553 за результатами державного архітектурно-будівельного контролю посадовою особою органу державного архітектурно-будівельного контролю складається акт перевірки відповідно до вимог, установлених цим Порядком. У разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, крім акта перевірки, складається протокол, видається припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил або припис про зупинення підготовчих та/або будівельних робіт.

Згідно із п. 20 Порядку від 23.05.2011 року №553 протокол разом з усіма матеріалами перевірки протягом трьох днів після його складення подається посадовій особі органу державного архітектурно-будівельного контролю, до повноважень якої належить розгляд справ про правопорушення у сфері містобудівної діяльності.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що державний архітектурно-будівельний контроль направлений на дотримання суб'єктами містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, а також на усунення порушень суб'єктів містобудування у цій сфері.

У разі, зокрема, виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності посадовою особою складаються протокол, акт перевірки та припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, вирішити питання про відповідальність суб'єкта містобудування.

Разом з цим, відповідно до ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує, зокрема, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; чи витребувано необхідні додаткові матеріали.

Згідно із ст. 280 КУпАП (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, аналіз наведених правових норм показав, що про розгляд справи про адміністративне правопорушення має бути повідомлена особа, яка притягується до адміністративної відповідності.

Справа може бути розглянута за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи.

Колегія суддів враховує, що матеріали перевірки не містять відомостей про наявність у контролюючого органу даних про одержання позивачем повідомлення про розгляд справ про адміністративні правопорушення, а отже ці обставини перешкоджають подальшому провадженню у справі.

При цьому, як показують обставини справи, позивач заперечує висновки відповідача про допущення порушень містобудівного законодавства, посилається на необґрунтованість доводів про здійснення експлуатації об'єктів, які не відповідають даним відповідних декларацій.

На думку колегії суддів, зазначені обставини безумовно свідчать про необхідність заслуховування органом, який розглядає справу, пояснення особи, яка притягається до відповідальності, вивчення доказів, які на думку цієї особи підтверджують дотримання ним вимог містобудівного законодавства, та прийняти обґрунтований висновок про наявність чи відсутність у діях особи складу правопорушення, а відтак - рішення за наслідками всебічного та об'єктивного розгляду справи.

Водночас, відповідно до ч.ч. 11, 12 ст. 96 КУпАП (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) експлуатація об'єктів будівництва, які завершені будівництвом з 19 січня 2012 року та не прийняті в експлуатацію, а також наведення недостовірних даних у декларації про готовність об'єкта до експлуатації, вчинені щодо об'єктів I категорії складності, - тягнуть за собою накладення штрафу від трьохсот п'ятдесяти до чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Діяння, передбачені частиною одинадцятою цієї статті, вчинені щодо об'єктів II категорії складності, - тягнуть за собою накладення штрафу від чотирьохсот до п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Колегія суддів враховує, що згідно із ч.ч. 1, 4, 5, 6 ст. 39 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" від 17.02.2011 року №3038-VI (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, що належать до I - III категорій складності, та об'єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об'єкта до експлуатації протягом десяти робочих днів з дня реєстрації заяви.

Форма декларації про готовність об'єкта до експлуатації, порядок її подання і реєстрації визначаються Кабінетом Міністрів України.

Прийняття рішення про реєстрацію (повернення) декларації про готовність об'єкта до експлуатації, видачу (відмову у видачі) сертифіката здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю протягом десяти робочих днів з дати подання відповідних документів.

Датою прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта є дата реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації або видачі сертифіката.

Орган державного архітектурно-будівельного контролю повертає декларацію про готовність об'єкта до експлуатації замовникові, якщо декларація подана чи оформлена з порушенням установлених вимог, з обґрунтуванням причини у строк, передбачений для її реєстрації.

Наведені положення закону кореспондуються із приписами Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 року № 461.

Разом з цим, за правилами п. 22 Порядку від 13.04.2011 року №461 у разі виявлення органом державного архітектурно-будівельного контролю недостовірних даних (встановлення факту, що на дату реєстрації декларації інформація, яка зазначалася в ній, не відповідала дійсності, та/або виявлення розбіжностей між даними, зазначеними у декларації), наведених у зареєстрованій декларації, які є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом, зокрема, якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту або будівельного паспорта, реєстрація такої декларації підлягає скасуванню органом державного архітектурно-будівельного контролю шляхом видачі відповідного документа (рішення, наказ, розпорядження).

Таким чином, зазначення даних щодо об'єкту у зареєстрованій декларації про його готовність введення в експлуатацію, які не відповідають фактичним відомостям відносно об'єкту на момент реєстрації декларації є підставою для її скасування органом державного архітектурно-будівельного контролю, притягнення замовника будівництва до відповідальності.

Водночас, колегія суддів враховує, що на момент проведення державного архітектурно-будівельного контролю, розгляду справ про адміністративні правопорушення подані 09.03.2017 року позивачем декларації про готовність об'єктів до експлуатації не були зареєстровані в Інспекції, чим спростовуються доводи відповідача про наявність обставин для притягнення суб'єкта містобудування до відповідальності у вигляді накладення адміністративного стягнення згідно оскаржуваних постанов.

Враховуючи викладене, оскільки висновки контролюючого органу про недотримання позивачем правил містобудівного законодавства, вчинення ним адміністративного правопорушення складені не на підставі всебічного і об'єктивного розгляду справи, постанови про накладення адміністративного стягнення прийняті необгрунтовано та не у відповідності до правил законодавства, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про наявність підстав для їх скасування.

Разом з цим, відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Слід зазначити, що згідно із ст. 287 КУпАП постанову у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 цього Кодексу, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим.

Пунктами 1, 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП постанову уповноваженого органу державної влади чи його посадової особи, в тому числі і постанову адміністративної комісії чи рішення виконавчого комітету сільської, селищної, міської ради, про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду у порядку, визначеному КАС, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 288 КУпАП передбачено, що особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита.

Визначальним у цій нормі є припис (веління) про те, що у разі незгоди і оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення особа, яка її оскаржила, не обтяжується обов'язком сплачувати платіж, який належить сплачувати на загальних підставах.

Отже, відповідно до положень ст. 287 КУпАП у поєднанні із ч. 4 ст. 288 цього Кодексу у разі прийняття уповноваженим органом державної влади чи його посадовою особою постанови про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення (проступку), передбаченого КУпАП, суб'єкти, яким цим Кодексом надано право оскарження, можуть її оскаржити і звільняються від сплати платежу, який має справлятися за подання позовної заяви, скарги у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) чи до суду.

За системного та нормативного підходу до наведеного законодавчого регулювання відносин, пов'язаних зі сплатою судового збору, колегія суддів вважає за необхідне вказати на те, що у справах про оскарження постанов у справах про адміністративне правопорушення у розумінні положень ст. 287, 288 КУпАП, ст.ст. 2-4 Закону України від 08.07.2011 року №3674-VI позивач звільняється від сплати судового збору, а тому на цій підставі не повинен сплачувати судовий збір при зверненні до суду першої інстанції.

Таким чином, у розумінні Закону України від 08.07.2011 року №3674-VI сплачений позивачем судовий збір є таким, що внесений в більшому розмірі, ніж встановлено законом, а отже питання щодо його повернення особі має вирішуватись за правилами п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року №3674-VI, тобто за окремою заявою позивача на підставі відповідного судового рішення, і не підлягає відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень на підставі ч. 1 ст. 139 КАС України.

Також, слід зазначити, що відповідно до ч.ч. 2, 4 ст. 317 КАС України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Проаналізувавши наведені норми, колегія суддів вважає, що помилковий розподіл судових витрат не є порушенням правил адміністративного процесуального законодавства, яке призвело до неправильного вирішення справи та свідчить про наявність обставин для скасування судового рішення.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що відповідно до ч. 4 ст. 317 КАС України рішення суду підлягає зміні його резолютивної частини.

Керуючись ст.ст. 272, 286, 308, 311, п. 2 ч. 1 ст. 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд , -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області - задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 19 листопада 2018 року - змінити, виключивши абз. 4 резолютивної частини судового рішення.

В іншій частині судове рішення залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий-суддя: О.В. Єщенко

Судді: О.О. Димерлій

Л.П. Шеметенко