Справа № 200/10457/18-а
Суддя: Толстолуцька М.М.
Дата ухвалення: 2019-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 травня 2019 р. Справа№200/10457/18-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Толстолуцька М.М.., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу № 200/10457/18-а за позовом

ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1),

Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_2),

до Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України (01601, м. Київ, вул. Велика Житомирська, буд. 9, ),

третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів Маріупольська міська рада (пр. Миру, буд. 70, м. Маріуполь, Донецька область, 87500)

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулися до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, третя особа Маріупольська міська рада, в якій просять суд:

-визнати незаконною бездіяльність Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, що виявилась не проведенні перевірки законності та обґрунтованості експертного звіту 13.03.2018 року № V-0080-18/ПРОЕКСП щодо розгляду проектної документації по робочому проекту "Капітальний ремонт пр. Миру від вул. Грецької до вул. Леваневського у Центральному районі м. Маріуполя", та не наданні відповіді на скаргу заявників;

-визнати незаконним експертний звіт від 13.03.2018 року № V-0080-18/ПРОЕКСП щодо розгляду проектної документації по робочому проекту "Капітальний ремонт пр. Миру від вул. Грецької до вул. Леваневського у Центральному районі м. Маріуполя", складений Товариством з обмеженою відповідальністю "ПРОЕКСП" ().

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2018 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено підготовче засідання на 07 листопада 2018 року.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 07 листопада 2018 підготовче засідання відкладено до 21 листопада 2018 року.

У підготовчому засіданні 21 листопада 2018 року оголошено перерву до 04 грудня 2018 року.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 04 грудня 2018 року продовжено строк підготовчого провадження в адміністративній справі № 200/10457/18-а. та призначити підготовче засідання на 27 грудня 2018 року.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 27 грудня 2018 року відкладено підготовче провадження в адміністративній справі № 200/10457/18-а та призначено підготовче засідання на 24 січня 2019 року.

Ухвалою суду від 24 січня 2019 року відкладено підготовче засідання на 07 лютого 2019 року.

Ухвалою суду від 07 лютого 2019 року продовжено строк підготовчого провадження в адміністративній справі № 200/10457/18-а та призначено підготовче засідання на 21 лютого 2019 року о 13:00 годин в режимі відеоконференції.

Ухвалою суду від 21 лютого 2019 року продовжено строк підготовчого провадження в адміністративній справі № 200/10457/18-а та призначено підготовче засідання на 13 березня 2019 року.

Ухвалою суду від 28 лютого 2019 року відмовлено у задоволенні клопотання представника позивачів та клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОЕКСП» про проведення судового засідання у режимі відеоконференції в адміністративній справі № 200/10457/18-а.

Ухвалою суду від 13 березня 2019 року закрито підготовче провадження та призначити судове засідання для розгляду справи по суті на 28 березня 2019 року о 15:30 годин в режимі відеоконференції.

Ухвалою суду від 28 березня 2019 року провадження щодо позовних вимог ОСОБА_1, Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОЕКСП" про визнаня незаконним експертний звіт від 13.03.2018 року № V-0080-18/ПРОЕКСП щодо розгляду проектної документації по робочому проекту "Капітальний ремонт пр. Миру від вул. Грецької до вул. Леваневського у Центральному районі м. Маріуполя", складений Товариством з обмеженою відповідальністю "ПРОЕКСП" () закрито.

Нормами частини третьої статті 243 КАС України передбачено, що судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Щодо позиції позивача та заперечень відповідача.

В обґрунтування заявлених вимог позивачі посилаються на те, що на сесії Маріупольської міської ради, яка відбулась 25.04.2018, радою було прийнято рішення №7/30-2782 «Про використання земельної ділянки для капітального ремонту автомобільної дороги та об'єктів, необхідних для її експлуатації для суспільних потреб по пр. Миру від вул. Грецької до вул. Леваневського в Центральному районі міста». У перших числах травня позивачами були отримані повідомлення про прийняте рішення щодо викупу об'єктів нерухомого майна для суспільних потреб. З повідомлень вбачалось, що у зв'язку із суспільними потребами Маріупольська міська рада має намір вилучити у позивачів земельні ділянки та об'єкти нерухомого майна, що на них розташовані, за 50000,00 грн. Водночас, у позивача 2 згідно оскаржуваного рішення вилучаються 4 земельні ділянки, що використовуються останнім для здійснення господарської діяльності, а у позивача 1 вилучається нерухоме майно-магазин.

В мотивувальній частині рішення вказано, що рішення прийнято для проведення капітального ремонту автомобільної дороги. З офіційного сайту ДАБІ України та реєстру дозвільних документів заявниками було встановлено, що КПП «Маріупольавтодор» отримано Дозвіл на виконання будівельних робіт №34 для капітального ремонту автомобільної дороги по пр. Миру від вул. Грецької до вул. Леваневського в Центральному районі міста.

Вважаючи, що вказане рішення Маріупольської міської ради від 25.04.2018 №7/30- 2782 прийнято незаконно позивачі звернулись із позовом про визнання незаконним та скасування рішення. Під час судового розгляду до матеріалів справи був долучений проект на реконструкцію, який не відповідав ані змісту, ані поняттю капітального ремонту. Так, проект на капітальний ремонт не відповідає вимогам ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» та, в загалі, не передбачає вилучення та відведення нових земельних ділянок.

Позивачі зазначили, що фактичні роботи, що проводить ККП «Маріупольавтодор» не відповідають поняттю «капітальний ремонт», в діях посадових осіб підприємства наявний факт внесення недостовірних відомостей до Дозволу на виконання будівельних робіт №34.

Крім того, позивачі зазначили, що в провадженні Донецького окружного адміністративного суду знаходиться адміністративна справа за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_1, фізичної особі-підприємця ОСОБА_2 до Маріупольської міської ради про визнання незаконними та скасування рішення Маріупольської міської ради від 24.05.2018 №7/30- 2782 «Про використання земельної ділянки для капітального ремонту автомобільної дороги та об'єктів, необхідних для експлуатації для суспільних потреб по пр. Мира від вул. Грецької до вул. Леваневського в Центральному районі міста», Позивачі звернулись до управління Державного архітектурно-будівельного контролю міської ради із проханням провести перевірку дотримання містобудівного законодавства ККП «Маріупольавтодор» на предмет повноти та достовірності даних, зазначених у Дозволі на виконання будівельних робіт, та на предмет проведення робіт не передбачених проектною документацією. За результатами розгляду скарги заявників на невідповідність проекту на «капітальний ремонт» вимогам закону та прохання провести перевірки дотримання вимог містобудівного законодавства Управління ДАБК Маріупольської міської ради повідомило про неможливість проведення перевірки у зв'язку із мораторієм на перевірки у зоні АТО на території Донецької та Луганської областей. Також повідомили про неможливість перевірки проекту на «капітальний ремонт» на достовірність даних оскільки проект проходив експертизу.

Відповідач заперечив проти задоволення позовних вимог позивача просив суд відмовити позивачеві у задоволенні позову в повному обсязі.

Так, у наданому відзиві на адміністративний позов позивача, який надійшов на адресу суду засобами поштового зв'язку 13.11.2018 року відповідач в обґрунтування заперечення проти позову зазначив, що відповідно до пункту 1 Положення про Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.04.2014 №197, Мінрегіон є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується Кабінетом Міністрів України. Порядку формування та ведення переліку експертних організацій визначається Мінрегіоном. Замовником експертизи є: замовник будівництва; проектувальник, якщо це передбачено договором на виконання проектно-вишукувальних робіт.

Для проведення експертизи її замовник подає експертній організації проект будівництва, оформлений відповідно до вимог державних стандартів, у паперовому (не більш як у трьох примірниках) та електронному вигляді. Проведення експертизи здійснюється за договорами, укладеними між замовником експертизи та експертною організацією згідно із законодавством (пункт 13 Порядку № 560).

Відповідач зазначив, що, прийняття рішення щодо скасування звітів експертних організацій не відноситься до повноваження Мінрегіону. При цьому, діяльність пов'язана з проведенням експертизи проектів будівництва ліцензуванню не підлягає.

Позивачі, засобами поштового зв'язку 27 листопада 2018 року надіслали до суду відповідь на відзив, в якій зазначили, що у своєму відзиві на позовну заяву Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України посилається на те, що в межах своєї компетенції розглянув скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від 16.08.2018 року та листом Мінрегіону від 03.09.2018 року вих. №8/15-452-18 надав відповідь. Проте таке твердження Відповідача-1 не відповідає дійсності, оскільки відповідь на скаргу ані ОСОБА_1, ані ОСОБА_2 не отримували, крім того Відповідачем-1 не додано до відповіді на відзив належних та допустимих доказів направлення відповіді на скаргу Позивачам (не додано ані описів вкладення, ані квитанцій Укрпошти про направлення листа Мінрегіону від 03.09.2018 року вих. №8/15-452-18 Позивачам).

Позивачі зауважили, що навіть до відзиву на позовну заяву не було додано додатків для позивачів, не було опису вкладення до поштового конверту, таким чином позивачі дотепер не отримували лист Мінрегіону від 03.09.2018 року вих. №8/15-452-18 та їм не відомий його зміст.

Крім того, зазначили, що проектні рішення не передбачають знесення об'єктів рухомого та нерухомого майна (ст.104 проекту). Всі об'єкти позивачів, у тому числі капітальні та не капітальні споруди, згідно проектних рішень залишаються на своїх містах.

Так, в провадженні Донецького окружного адміністративного суду знаходиться справа №805/3757/18-а за позовом ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_1 до Маріупольської міської ради про визнання незаконним та скасування рішення Маріупольської міської ради від 25.04.2018 №7/30-2782 «Про використання земельної ділянки для капітального ремонту автомобільної дороги та об'єктів, необхідних для її експлуатації для суспільних потреб по пр.Миру від вул.Грецької до вул.Леваневського в Центральному районі міста».

Відповідно до цього рішення визначається необхідність вилучення земельних ділянок, які знаходяться у користуванні ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (зокрема у останньої на земельній ділянці знаходиться об'єкт нерухомого майна).

Проте позивачі звертають увагу суду, що у Робочому проекті «Капітальний ремонт пр-ту Миру від вул. Грецької до вул. Леваневського у Центральному районі м. Маріуполя» та у п. 10 Завдання на проектування зазначені початкові дані про особливі умови будівництва: «При розробці проектної документації урахувати сформовану забудову вулиці...». П. 11 цього ж Завдання передбачає основні архітектурно-планувальні вимоги і характеристики об'єкта будівництва: «Реконструкція вуличної - дорожньої мережі на ділянці пр. Миру (від вул. Грецької до вул. Леваневського) в м. Маріуполі Донецької області проводиться в районі сформованої існуючої забудови».

У Листі Мінрегіону від 08.08.2012 р. №7/17-12928 «Щодо віднесення окремих об'єктів соціальної сфери до об'єктів реконструкції та капітального ремонту» роз'яснюється відмінність між поняттями реконструкції та капітального ремонту. Так, реконструкція передбачає збереження елементів несучих та огороджувальних конструкцій і зупинення на час виконання робіт експлуатації об'єкта загалом або його частин. У разі коли планується зміна геометричних параметрів об'єкта, такі роботи слід кваліфікувати як реконструкцію. Особливо це стосується збільшення геометричних розмірів об'єкта у плані, що може впливати на прилеглі території та об'єкти. За таких умов замовник робіт з реконструкції повинен отримати у встановленому порядку містобудівні умови та обмеження. Роботи з капітального ремонту не передбачають перебудови введених в експлуатацію об'єктів будівництва, зміну їх функціонального призначення або геометричних розмірів. Це, зокрема, роботи щодо заміни покрівлі, вікон, дверей, утеплення (або гідроізоляція) фасадів.

Таким чином Робочий проект передбачає саме капітальний ремонт пр. Миру з урахуванням вже існуючої забудови, та ані проектом, ані діючими будівельними нормами не передбачено збільшення геометричних розмірів дороги по пр. Миру від вул. Грецької до вул. Леваневського у м. Маріуполя, що може впливати на прилеглі території та об'єкти, також не передбачено додаткового вилучення земельних ділянок та знесення об'єктів нерухомого майна з мотивів суспільної необхідності.

Проте експертами ТОВ «ПРОЕКСП» внаслідок поверхневого здійснення експертизи проекту не були встановлені такі грубі порушення у проектній документації, як підміна понять «реконструкція» та «капітальний ремонт», та було затверджено Експертний звіт щодо розгляду проектної документації по робочому проекту №У-0080-18/ПРОЕКСП від 13.03.2018 року.

Позивачі наголошують, що ані проектом «Капітального ремонту автомобільної дороги по пр. Мира від вул. Грецької до вул. Леваневського в Центральному районі міста», ані у Дозволі на виконання будівельних робіт ДЦ №34 від 11.06.2018 року не передбачено черговість введення в експлуатацію відремонтованих ділянок автомобільної дороги по пр. Миру від вул. Грецької до вул. Леваневського у Центральному районі міста Маріуполя, а Згідно п. 12 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011р. №461 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 8 вересня 2015 р. № 750), експлуатація об'єктів, не прийнятих (якщо таке прийняття передбачене законодавством) в експлуатацію, забороняється. Згідно п. 16 цього ж Порядку замовник несе відповідальність за повноту та достовірність даних, зазначених у поданій ним декларації чи акті готовності об'єкта до експлуатації, за експлуатацію об'єкта без зареєстрованої декларації або сертифіката.

В порушення «Настанови з організації проведення експертизи проектної документації на будівництво» - ДСТУ-Н Б А.2.2-10:2012, в Експертному звіті щодо розгляду проектної документації по робочому проекту «Капітальний ремонт пр. Миру від вул. Грецької до вул. Леваневського у Центральному районі м. Маріуполя» №У-0080- 18/ПРОЕКСП від 13.03.2018 року не відображені невідповідності проекту вимогам законодавства України, будівельним нормам, стандартам та правилам, зокрема щодо: можливості почергового введення в експлуатацію відремонтованих ділянок автомобільної дороги по пр. Миру; відсутності внесення змін до Генерального плану міста Маріуполь та Плану зонування території м. Маріуполь стосовно вилучення (викупу) для суспільних потреб саме земельних ділянок, які знаходяться у користуванні Позивачів; неотримання погодження власників та землекористувачів стосовно умов вилучення (викупу) земельних ділянок до початку проектування; не були встановлені такі грубі порушення у проектній документації, як підміна понять «реконструкція» та «капітальний ремонт» автомобільної дороги; ані проектом, ані діючими будівельними нормами не передбачено збільшення геометричних розмірів дороги по пр. Миру від вул. Грецької до вул. Леваневського у м. Маріуполя, що може впливати на прилеглі території та об'єкти, також не передбачено додаткового вилучення земельних ділянок та знесення об'єктів нерухомого майна з мотивів суспільної необхідності.

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів Маріупольська міська рада, 20 лютого 2019 року, засобами поштового зв'язку надіслала суду відзив на позовну заяву в якій зазначила наступне.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, ст. 7 Закону 1559 органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування відповідно до своїх повноважень та в порядку, визначених цим Законом, мають право викупу земельних ділянок, інших об'єктів нерухомого майна, що на них розміщені, які перебувають у власності фізичних або юридичних осіб, для таких суспільних потреб, зокрема будівництво, капітальний ремонт, реконструкція та обслуговування лінійних об'єктів та об'єктів транспортної і енергетичної інфраструктури (доріг, мостів, естакад, нафто-, газо- та водопроводів, ліній електропередачі, зв'язку, аеропортів, морських портів, нафтових і газових терміналів, електростанцій) та об'єктів. необхідних для їх експлуатації

Рішення про викуп земельних ділянок, інших об'єктів нерухомого майна, що на них розміщені, для суспільних потреб, визначених частиною першою цієї статті, органи виконавчої влади чи органи місцевого самоврядування приймають на підставі генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, матеріалів погодження місця розташування таких об'єктів проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки та іншої документації із землеустрою, затверджених в установленому законодавством порядку.

Відтак, Маріупольською міською радою при прийнятті рішення від 25.04.2018 № 7/30-2782 було дотримано усіх вимог Закону.

За суттю позовної заяви, жодним чином не вбачається яку саме бездіяльність допускає Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово - комунального господарства України.

Наявні виключно посилання на Закон України «Про звернення громадян» та про відсутність відповіді на направлений на його адресу листа.

Разом з тим, зазначила, що Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово - комунального господарства України не наділено повноваженнями про проведення перевірки законності проведення експертизи.

Позивач самостійно зазначає, що відповідно до покладених на нього завдань, перевіряє в межах повноважень, передбачених законом дотримання нормативних документів і нормативів обчислення вартості будівництва об'єктів, що споруджуються із залученням бюджетних коштів, коштів державних і комунальних підприємств, установи і організацій, кредитів, наданих дід державні гарантії, розглядає в установленому законодавством порядку звернення громадян, що належать до його компетенції.

Третя особа наголосила, що посилання позивача на Постанову КМУ від 11.05.2011 №560 наділяє Мінрегіонбуду повноваженнями виключно у розрізі нормативно-методичного забезпечення проведення експертизи та визначення нормативів обчислення її вартості.

Позивачі, 07 березня 2019 року засобами електронного поштового зв'язку надіслали відповідь на пояснення третьої особи, в якій зазначили наступне.

У зв'язку з тим, що управління державного архітектурно-будівельного контролю Маріупольської міської ради відмовило позивачам у проведенні перевірки з підстав проведення АТО, позивачі звернулись зі скаргою до Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України на результати проведеної експертизи. Належної відповіді у встановлений строк та у встановленому порядку (за змістом) не отримали.

Тому, позовні вимоги вважають обгрунтованими та законними.

Крім того, відповідач, засобами електронного поштового зв'язку надіслав пояснення, в якому зазначив, що лист Міністерства від 03.09.2018 №8/15-452-18 направлявся позивачам звичайним листом, відтак документальне підтвердження його направлення в Міністерстві (опис вкладення, квитанція Укрпошти) відсутнє.

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив.

Позивач 1- ОСОБА_1, громадянка України, паспорт серії НОМЕР_3, виданий Жовтневим РВ Маріупольського МУ МВС України в Донецькій області.

Позивач 2- ОСОБА_2, є фізичною особою-підприємцем, включеним до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, 6.

Судом встановлено, що рішенням Маріупольської міської ради, від 25.04.2018 р. №7/30-2782 «Про використання земельної ділянки для капітального ремонту автомобільної дороги та об'єктів, необхідних для її експлуатації для суспільних потреб по пр.Миру від вул.Грецької до вул.Леваневського в Центральному районі міста» вирішено визначити необхідність вилучення земельних ділянок для суспільних потреб - капітального ремонту просп.. Миру від вул.. Грецької до вул.. Леваневського в Центральному районі міста, зокрема:

1.4. площею 0,0008 га (кадастровий номер НОМЕР_4) по АДРЕСА_2, яка знаходиться у користуванні фізичної особи-підприємця ОСОБА_2;

1.5. площею 0,0007 га (кадастровий номер НОМЕР_5) по АДРЕСА_3, яка знаходиться у користуванні фізичної особи-підприємця ОСОБА_2;

1.6. площею 0,0008 га (кадастровий номер НОМЕР_6) по АДРЕСА_4, яка знаходиться у користуванні фізичної особи-підприємця ОСОБА_2;

1.7 площею 0,0008 га (кадастровий номер НОМЕР_7) по АДРЕСА_5, яка знаходиться у користуванні фізичної особи-підприємця ОСОБА_2;

1.13 площею 0,0012 га (кадастровий номер НОМЕР_8) по АДРЕСА_3, яка знаходиться у користуванні громадянки ОСОБА_1 /а.с.20-21 том 1/.

ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_4 звернулись до Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України зі скаргою від 16.08.2018 р., в якій зокрема, позивачі просять провести перевірку законності та обґрунтованості експертизи проекту на «Капітальний ремонт автомобільної дороги по пр.. Мира від вул.. Грецької до вул. Леваневського в Центральному районі міста Маріуполь», проведеної ТОВ «ПРОЕКСП». За результатами проведеної перевірки скасувати експертний висновок та анулювати ліцензію на проведення будівельної експертизи /а.с.22-23 том 1/.

Крім того, в матеріалах справи наявний лист Управління державного архітектурно-будівельного контролю від 16.08.2018 № Ко-11114-14-1.1.2 «Щодо розгляду скарги», в якому зазначено, що роботи по «Капітальному ремонту пр.. Миру від вул. Грецької до вул. Леваневського в Центральному районі м. Маріуполі» виконуються на підставі дозволу на виконання будівельних робіт від 11.06.2018 №ДЦ 34, замовник будівництва - ККП «Маріупольавтодор». Щодо проведення перевірки на предмет проведення робіт не передбачених проектною документацією повідомив, що тимчасово не здійснюються планові та позапланові перевірки суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність у зоні проведення антитерористичної операції. Додатково повідомлено, що проектом Капітальний ремонт автомобільної дороги по пр.. Мира від вул.. Грецької до вул. Леваневського в Центральному районі міста Маріуполь» передбачено знесення торгівельних павільйонів які розташовані в межах червоних ліній /а.с. 24-25 том 1/.

Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, розглянувши колективну скаргу від 16.08.2018 р. листом від 03.09.2018 р. № 8/15-452-18 повідомило, що прийняття рішень щодо скасування звітів експертних організацій не відноситься до повноважень Мінрегіону. При цьому, зазначив, що діяльність, пов'язана з проведенням експертизи проектів будівництва, ліцензуванню не підлягає/а.с.138 том 1/.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до Положення про Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 квітня 2014 р. №197 Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України (Мінрегіон) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України.

Мінрегіон є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну регіональну політику, державну житлову політику і політику у сфері будівництва, архітектури, містобудування, житлово-комунального господарства, а також забезпечує формування державної політики у сфері архітектурно-будівельного контролю та нагляду, контролю у сфері житлово-комунального господарства, у сфері ефективного використання паливно-енергетичних ресурсів, енергозбереження, відновлюваних джерел енергії та альтернативних видів палива.

Механізм затвердження проектів будівництва і проведення їх експертизи визначає Порядок затвердження проектів будівництва і проведення їх експертизи затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11 травня 2011 р. № 560

Відповідно до пункту 6 Порядку №560 метою проведення експертизи проектів будівництва (далі - експертиза) є визначення якості проектних рішень шляхом виявлення відхилень від вимог до міцності, надійності та довговічності будинків і споруд, їх експлуатаційної безпеки та інженерного забезпечення, у тому числі щодо додержання нормативів з питань створення безперешкодного життєвого середовища для осіб з інвалідністю та інших маломобільних груп населення, санітарного і епідеміологічного благополуччя населення, охорони праці, екології, пожежної, техногенної, ядерної та радіаційної безпеки, енергозбереження, кошторисної частини проекту будівництва. Експертиза є завершальним етапом розроблення проектів будівництва.

Згідно з пунктом 7 Порядку №560 експертизу проводять експертні організації незалежно від форми власності, що відповідають визначеним Мінрегіоном критеріям і відомості про які внесені Мінрегіоном або на підставі делегованих повноважень саморегулівною організацією у сфері архітектурної діяльності за відповідним напрямом підприємницької діяльності до переліку експертних організацій.

Орган (організація), що формує перелік експертних організацій, оприлюднює його на своєму веб-сайті у вільному безоплатному доступі та підтримує в актуальному стані на підставі інформації, яка щокварталу подається експертними організаціями. У разі встановлення невідповідності експертної організації визначеним критеріям відомості про таку організацію виключаються з переліку експертних організацій.

Порядок формування та ведення переліку експертних організацій визначається Мінрегіоном.

Експертиза проектів будівництва об'єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об'єктів із значними наслідками (СС3), що споруджуються за рахунок бюджетних коштів, коштів державних і комунальних підприємств, установ та організацій, а також кредитів, наданих під державні гарантії, проводиться експертними організаціями із статусом юридичної особи, які відповідають визначеним Мінрегіоном критеріям, в складі яких не менш як 80 відсотків експертів працюють на постійній основі та отримали відповідний кваліфікаційний сертифікат за напрямами проведення експертизи, зазначеними у пункті 6 цього Порядку, і мають філії (представництва) у регіонах, на території яких реалізуються проекти будівництва.

Експертиза проектів будівництва комплексів (будов), до складу яких входять об'єкти з різними класами наслідків (відповідальності), проводиться експертними організаціями відповідно до механізму проведення експертизи щодо об'єктів з найвищим класом наслідків (відповідальності), визначеним для окремого об'єкта у складі комплексу, що будується.

Крім того, пунктом 9 Порядку №560, передбачено, що Мінрегіон здійснює нормативно-методичне забезпечення проведення експертизи та визначає нормативи обчислення її вартості.

Відповідно до пункту 12 Порядку №560 замовником експертизи є:

замовник будівництва;

проектувальник, якщо це передбачено договором на виконання проектно-вишукувальних робіт.

Для проведення експертизи її замовник подає експертній організації проект будівництва, оформлений відповідно до вимог національних стандартів, у паперовому (не більш як у трьох примірниках) та електронному вигляді. Проведення експертизи здійснюється за договорами, укладеними між замовником експертизи та експертною організацією згідно із законодавством. (Пункт 13 Порядку №560)

Відповідно до пункту 16 Порядку №560 Повторна експертиза проекту будівництва проводиться після його доопрацювання у зв'язку з необхідністю зміни проектних рішень та/або у зв'язку із зміною державних будівельних норм, та/або вихідних даних щодо проектування.

Пунктом 17 Порядку №560 передбачано, що замовник експертизи несе відповідальність згідно із законодавством за достовірність документів, поданих для проведення експертизи. Експертна організація несе відповідальність згідно із законодавством за належну якість проведення експертизи.

Згідно з пунктом 2 Порядку формування та ведення переліку експертних Організацій, що здійснюють експертизу проектів будівництва, затвердженим наказом Мінрегіону від 15.08.2017 № 204 та зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 18.09.2017 № 141/31009 (далі - Порядок № 204) передбачено, що Перелік формує та веде Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України (далі - Міністерство) або на підставі делегованих повноважень - саморегулівна організація у сфері архітектурної діяльності за відповідним напрямом підприємницької діяльності у разі її створення (далі - саморегулівна організація). Така саморегулівна організація формує та веде Перелік з дня опублікування рішення Міністерства про надання (делегування) їй таких повноважень у визначеному ним офіційному друкованому виданні.

Пунктом 12 Порядку № 204, передбачено, що рішення про виключення експертної організації з Переліку приймається Міністерством або саморегулівною організацією за наявності хоча б однієї з таких підстав:

1) звернення експертної організації про припинення діяльності з проведення експертизи проектів будівництва;

2) встановлення невідповідності експертної організації Критеріям на підставі аналізу щоквартальної інформації, поданої відповідно до пункту 9 цього Порядку;

3) за рішенням суду.

Суд зазначає, що ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 16.08.2018 року звертались до Мінрегіону зі скаргою в порядку Закону України «Про звернення громадян».

Закон України «Про звернення громадян» регулює питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об'єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів. Закон забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення.

Відповідно до статті 19 Закону України «Про звернення громадян» органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об'єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов'язані:

об'єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги;

у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову;

на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу;

скасовувати або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням;

забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв'язку з заявою чи скаргою рішень;

письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення;

вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об'єднання громадян за місцем проживання громадянина;

у разі визнання заяви чи скарги необгрунтованою роз'яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення;

не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам;

особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.

У разі необхідності та за наявності можливостей розгляд звернень громадян покладається на посадову особу чи підрозділ службового апарату, спеціально уповноважені здійснювати цю роботу, в межах бюджетних асигнувань. Це положення не скасовує вимоги абзацу дев'ятого частини першої цієї статті.

Статтею 20 Закону України «Про звернення громадян» передбачено, що звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів.

На обгрунтовану письмову вимогу громадянина термін розгляду може бути скорочено від встановленого цією статтею терміну.

Звернення громадян, які мають встановлені законодавством пільги, розглядаються у першочерговому порядку.

Матеріалами справи підтверджено, що Мінрегіону розглянуло скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 16.08.2018 року в строки втзначені законодавством, що підтверджено листом від 03.09.2018 №8/15-452-18 /а.с.138/.

Суд не погоджується з зауваженнями позивачів щодо відсутності доказів направлення відповіді на скаргу, оскільки Законом України «Про звернення громадян» не передбачено направлення поштової кореспонденції з описом вкладення або з повідомленням про вручення.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог частин першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Нормами частини другої зазначеної статті встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд, відповідно до положень частини п'ятої статті 77 КАС України, вирішує справу на підставі наявних доказів.

За таких обставин, беручи до уваги всі надані сторонами докази в їх сукупності та враховуючи, що правомірність своїх дій доведена відповідачем, суд доходить висновку про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до вимог статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при відмові у задоволенні позовних вимог судовий збір не стягується.

На підставі вищевикладеного та керуючись статями 2-15, 19-21, 72-79, 90, 94, 122, 123, 132, 159-161, 164, 192-194, 224-228, 241-247, 255, 287, 293-295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1), Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_2), до Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України (01601, м. Київ, вул. Велика Житомирська, буд. 9, ), третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів Маріупольська міська рада (пр. Миру, буд. 70, м. Маріуполь, Донецька область, 87500) про визнання незаконною бездіяльності та визнання незаконним експертного звіт - відмовити.

Рішення прийнято в нарадчій кімнаті в порядку письмового провадження 07 травня 2019 року, в робочий день після виходу судді з лікарняного.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Апеляційна скарга згідно положень статті 297 КАС України подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Донецький окружний адміністративний суд.

Суддя Толстолуцька М.М.