Справа № 428/10072/18
Суддя: Посохов І. С.
Дата ухвалення: 2019-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/428/46/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2019 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді - Посохова І.С.,

за участі секретаря судового засідання - Колядінцевої П.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сєвєродонецьку Луганської області в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського УПП в Луганській області рядового поліції ОСОБА_2 про визнання дій субєкта владних повноважень протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з адміністративним позовом до поліцейського УПП в Луганській області рядового поліції ОСОБА_2 про визнання дій субєкта владних повноважень протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що 04.08.2018 субєктом владних повноважень: поліцейським Управління патрульної поліції в Луганській області рядовим поліції ОСОБА_2 вручена позивачу постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ № 516608 від 04.08.2018, згідно з якою на неї накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн. за начебто скоєне адміністративне правопорушення передбачене ст. 122 ч. 1 КУпАП.

Згідно зі змістом вказаної постанови поліцейський ОСОБА_2, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, зробив висновок про те, що 04.08.2018 о 10:36:29 водій автомобіля «Lanos», номерний знак НОМЕР_1, в місті Сєвєродонецьку, пр. Хіміків, 23, здійснив зупинку в зоні дії знаку 3.34 (зупинка заборонена), чим начебто позивачем порушено п. 8.4 ПДР (порушення вимог заборонних знаків).

З прийнятим рішенням поліцейського ОСОБА_2, яке викладено в постанові серії ЕАВ № 516608 від 04.08.2018 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП позивач не згодна, оскільки не здійснювала в той день зупинку автомобіля НОМЕР_2, в місті Сєвєродонецьку, пр. Хіміків, 23, та не порушувала вимоги ПДР України щодо зупинки автомобіля у вказаному місці.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, після консультації з захисником позивача, після розяснення поліцейським ОСОБА_2 позивачу її прав, передбачених КУпАП, позивачем було заявлено працівникам поліції клопотання про відкладення розгляду справи для звернення за правовою допомогою та для надання доказів своєї невинуватості. Проте, працівник поліції ОСОБА_3, який до речі і складав постанову ЕАВ № 516608 від 04.08.2018, спільно з працівником поліції ОСОБА_2, не вислухавши її пояснень, зауважень, безпідставно відмовили їй в задоволенні клопотань, не бажаючи відкладати розгляд справи, повідомивши про те, що постанова вже складена, хоча в дійсності відомості тільки вносились поліцейським ОСОБА_3 до відповідної програми для складання постанови про адміністративне правопорушення за допомогою портативного технічного (компютерного) пристрою. В паперовому вигляді, на той момент, постанови поліцейськими створено (розпечатано) не було. Відкладення розгляду справи було викликано необхідністю звернення за правовою допомогою для захисту порушених прав позивача (для консультації із адвокатом) та для надання доказів невинуватості.

В порушення вказаних вимог закону, в постанові поліцейського ОСОБА_2 не зазначена марка транспортного засобу (зазначена лише модель автомобіля), відсутня інформація про спосіб фіксації правопорушення, відсутні відомості про технічний засіб, яким здійснена відеофіксація (фото), у звязку із чим обґрунтовано можна дійти висновку про те, що у інспектора поліції, який складав постанову, на момент прийняття рішення були відсутні будь-які належні докази, на підставі яких можна було б вирішити питання про винуватість або невинуватість водія транспортного засобу. Крім того, оскаржувана постанова не підписана посадовою особою, яка її склала, оскільки фактично оскаржувана постанова складена не інспектором поліції ОСОБА_2, а інспектором поліції ОСОБА_3, а тому викладені в ній відомості не відповідають дійсності та фактичним обставинам справи. Будь-якого письмового доручення на уповноваження ОСОБА_3 скласти постанову від імені ОСОБА_2 в постанові не зазначено.

За таких обставин позивач вважає, що постанова серії ЕАВ № 516608 від 04.08.2018 винесена незаконно, в тому числі з порушенням права позивача на захист, передбаченого ст. 268 КУпАП, у звязку із чим вказана постанова підлягає скасуванню.

Позивач у позові просила суд: визнати протиправними дії субєкта владних повноважень поліцейського Управління патрульної поліції в Луганській області рядового поліції ОСОБА_2; скасувати постанову серії ЕАВ № 516608 від 04.08.2018 у справі про адміністративне правопорушення про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн. на ОСОБА_1 за адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122 ч. 1 КУпАП, у звязку із відсутністю події адміністративного правопорушення.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявилася, до суду надіслала заяву з проханням розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі.

Відповідач поліцейський УПП в Луганській області рядовий поліції ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, про дату, час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. До суду відзив на позовну заяву не подав.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин.

Спір між позивачем та відповідачем виник з приводу того, що позивач вважає постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАВ № 516608 від 04.08.2018, складену поліцейським УПП в Луганській області рядовим поліції 1 батальйону 1 роти ОСОБА_4, протиправною у звязку з тим, що відповідачем не доведена його вина жодними допустимими доказами.

Відповідачем суду відеозапис з нагрудної камери поліцейського ОСОБА_2 від 04.08.2018 не наданий.

Так, у судовому засіданні встановлено, що постановою поліцейського 1 батальйону 1 роти УПП в Луганській області рядовим поліції ОСОБА_2 серії ЕАВ № 516608 від 04 серпня 2018 року позивача було визнано винним у порушенні п. 8.4 (в) ОСОБА_5 дорожнього руху, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 255 грн. Підставою притягнення до адміністративної відповідальності, згідно з наведеною постановою, було те, що 04.08.2018 о 10-36 год. у м. Сєвєродонецьк водій ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом марки «Lanos», ВВ 2982 ВІ, по пр. Хіміків, 23, здійснила зупинку в зоні дії знаку 3.34 «Зупинку заборонено», чим порушила вимоги заборонних знаків.

Прийнято по справі рішення застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 255,00 грн.

Порядок оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення врегульований статтею 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Відповідно до пункту третього частини першої цієї норми, постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах субєкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідачем не було надано суду будь-яких доказів, які могли б спростувати пояснення позивача, який стверджував, що його дії не містять ознак скоєння адміністративного правопорушення, у звязку з чим суд доходить висновку про те, що позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності необґрунтовано.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до п. 8.4 (в) ОСОБА_5 дорожнього руху заборонні знаки запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.

Дорожній знак 3.34 ПДР є заборонним і означає, що «Зупинку заборонено».

Таким чином, з досліджених в судовому засіданні матеріалів справи, суд вбачає, що відповідачем не було надано суду належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів порушення позивачем ОСОБА_5 дорожнього руху, а саме вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до ч. 5, 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обовязковими для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

З постанови Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 337/3389/16-а(2-а/337/154/2016), адміністративне провадження № К/9901/29775/18, вбачаться, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням субєкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обовязки для особи, щодо якої він винесений.

Таке рішення субєкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для субєктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до субєкта владних повноважень.

В контексті наведеного слід відмітити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення обєктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права субєктом владних повноважень (в даному випадку - інспектором патрульної поліції) при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, обєктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

За таких обставин колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку, що постанова у справі про адміністративне правопорушення, яка складена з порушенням норм статті 283 КУпАП, не може вважатися такою, що відповідає чинному законодавству у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення субєкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення субєкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення субєкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що відповідачем не надано доказів того, що прийняте ним рішення є правомірним, оскільки на думку суду, відповідач прийняв рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за відсутності належних доказів, з порушенням вимог Кодексу адміністративного судочинства України, у звязку з чим суд вважає позовні вимоги щодо скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАВ № 516608 від 04.08.2018 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 255 гривень 00 копійок такими, що підлягають задоволенню.

Позивачем у позовній заяві заявлено вимоги про скасування рішення субєкта владних повноважень та визнання дій відповідача протиправними, однак він не ставить питання про закриття справи про адміністративне правопорушення, а, розглядаючи дану справу, суд керується положеннями ст. 286 КАС України, при цьому враховує, що доказів вчинення адміністративного правопорушення відповідачем суду не надано, що свідчить про необхідність виходу за межі позовних вимог та відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 286 КАС України, разом з прийняттям рішення про скасування рішення субєкта владних повноважень прийняти рішення про закриття справи про адміністративне правопорушення.

Разом з тим, суд зауважує, що, керуючись положеннями ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності суд не має право визнавати дії субєкта владних повноважень протиправними.

Керуючись ст. 2, 72-90, 99, 241-246, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до поліцейського УПП в Луганській області рядового поліції ОСОБА_2 про визнання дій субєкта владних повноважень протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити частково.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАВ № 516608 від 04.08.2018 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у сумі 255 гривень 00 копійок, скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду через Сєвєродонецький міський суд шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

- позивач: ОСОБА_1, місце проживання: 93400, АДРЕСА_1, паспорт серії ЕК № 877258;

- відповідач: поліцейський УПП в Луганській області рядовий поліції ОСОБА_2, місцезнаходження УПП: 93100, Луганська область, м. Лисичанськ, вул. Штейгерська, будинок 8.

Суддя І. С. Посохов