Справа № 280/1249/19
Суддя: Сіпака Андрій Васильович
Дата ухвалення: 2019-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

25 квітня 2019 року Справа № 280/1249/19 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сіпаки А.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 (вул. Військбуд, буд. 87-А, м. Запоріжжя, Запорізька область, 69013, ІНН НОМЕР_1)

до Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя (вул. Карпенко-Карого, буд. 25-А, м.Запоріжжя, Запорізька область, 69014, )

про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя (далі - відповідач), в якому позивач просить суд визнати протиправними дії відповідача щодо зменшення розміру пенсії позивача порівняно з її встановленням на дату призначення 24.07.2017 року та зобовязати відновити виплату позивачу пенсії в раніше встановленому розмірі, визначеному станом на 24.07.2017 року, а саме 15256,37 грн., без обмеження її розміром в 10740,00 грн., починаючи з 24.07.2017 року та доплатити не виплачену різницю.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає проте, що йому з 24.07.2017 призначено пенсію за віком. Вказує, що на виконання постанови Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 28.02.2018 по справі №336/5730/17 та рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 14.08.2018 відповідачем було здійснено перерахунок його пенсії, розмір якої склав 15256,37 грн. Проте, зазначає позивач, з 01.10.2017 у звязку з проведенням пенсійної реформи, відповідачем було переглянуто розмір його пенсії, який склав з 01.10.2017 11473,18 грн., з 01.12.2018 11484,43 грн., що є неаргументованим та протиправним, так як розмір пенсії не може бути нижчим за попередній, хоча й обмежувався у 2017 році максимальним розміром 10740 грн., з 01.01.2018 13730 грн., з 01.07.2018 14350 грн., з 01.12.2018 14970 грн. За зверненням до відповідача стосовно пенсійної виплати, відповідач вказав, що 01.10.2017 було проведено пенсійну реформу відповідно до якої, пенсії перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосування оцінки страхового стажу 1%. Позивач вважає, що відповідач своїми діями порушив його законні права та інтереси, оскільки вони ґрунтуються на безпідставних мотивах і не відповідають критеріям правомірності, тому є протиправними.

Ухвалою судді від 01.04.2019 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (у письмовому провадженні) у судовому засіданні 25.04.2019.

24.05.2019 від представника відповідача до суду надійшов відзив на адміністративний позов (вх.№16855), в якому просив в задоволенні позову відмовити, обґрунтовуючи тим, що на виконання рішень суддів по справі №0840/2931/18 у грудні 2018 року відповідачем було проведено перерахунок пенсії позивача, після якого загальний розмір, починаючи з 24.07.2017 року, якої склав 15256,37 грн. Фактичний розмір отримуваної пенсії за період до 31.12.2017 року було обмежено розміром 10740 грн. відповідно до п.3 ст. 27 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». На виконання Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» пенсію позивача перераховано, починаючи з 01.10.2017 загальний розмір пенсії склав 11473,18 грн. З 01.01.2018 року обмеження розміру пенсії відповідно до ст. 27 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» становить 13730 грн., тобто у випадку позивача розмір пенсії з 01.01.2018 року не обмежується та становить 11473,18 грн. Вказує, що які застосовувались до виплати пенсії позивача по 31.12.2017 року застосовувались відповідно до приписів законодавства, яке не визнано неконституційним та має вищу юридичну силу. Таким чином, позовні вимоги позивача повністю суперечать приписам п. 3 ст.27 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до п. 2 ч.1 ст.263 КАС України, суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

В зв'язку з розглядом справи в порядку письмового провадження, відповідно до вимог ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, розглянувши матеріали та з'ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, встановив наступне.

Судом встановлено, ОСОБА_1 з 24.07.2017 перебуває на обліку в Шевченківському ОУПФУ м. Запоріжжя та отримує пенсію відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

На підставі постанови Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 28.02.2018 по справі №336/5730/17 рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 14.08.2018 по справі №0840/2931/18 та постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 29.11.2018 відповідачем проведено перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 за віком відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» включивши до розрахунку розміру пенсії підвищення, передбачене ч. 1 ст. 29 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Розмір його пенсії при перерахунку складав 15256,37 грн., але був обмежений до максимального розміру пенсії у сумі 10740,00 грн. відповідно до частини 3 статті 27 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", якою передбачено, що розмір пенсії не може перевищувати прожиткових мінімумів, десяти встановлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії не міг перевищувати 10740,00 грн.

З 01 січня 2018 року таке обмеження не діє, а встановлений прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, відповідно до статті 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2018 рік" дорівнює 1373,00 грн., то максимальний розмір пенсії до виплати у 2018 році становить 13730,00 грн. (1373,00 грн. х 10).

У зв'язку з підвищенням мінімального прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, до 1435 грн., з 01 липня 2018 року обмеження максимального розміру пенсії було збільшено до 14350,00 грн. та до 1497 грн., з 01 грудня 2018 року обмеження максимального розміру пенсії було збільшено до 14970,00 грн.

06.02.2019 позивач звернувся до відповідача із вимогою про відновлення виплати пенсії в раніше встановленому розмірі визначеному станом на 24.07.2017 року 15256,37 грн.

Листом від 25.02.2019 №84/зк-1 відповідач відмовив у виплаті пенсії в попередньому розмірі, посилаючись на вимоги Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 №2148-VІІІ, відповідно до якого пенсію позивача перераховано із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014-2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%, після чого її розмір склав 11473,18 грн. Враховуючи, що розмір пенсії не підпадає під обмеження, а саме 13730 грн. таким чином, відсутні підстави для перегляду розміру пенсії до 15256,37 грн.

Позивач не погоджуючись з такими діями відповідача звернувся до суду із цим позовом за захистом своїх прав та інтересів.

Надаючи правову оцінку вказаним обставинам, суд зазначає наступне.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статті 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права та свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Статтею 46 Конституція України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Суд зазначає, що Закон України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

11 жовтня 2017 року набув чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій", яким внесено зміни до Закон України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до положень пункту 4-3 Прикінцевих положень Закон України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування"пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій", з 1 жовтня 2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%. При здійсненні перерахунку пенсій відповідно до абзацу першого цього пункту використовується розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, установлений на 1 грудня 2017 року Законом України "Про Державний бюджет України на 2017 рік", збільшений на 79 гривень.

При цьому частиною 1 статті 25 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що коефіцієнт страхового стажу, що застосовується для обчислення розміру пенсії, визначається із заокругленням до п'яти знаків після коми за формулою:

Кс - коефіцієнт страхового стажу;

См - сума місяців страхового стажу;

Вс - визначена відповідно до цього Закону величина оцінки одного року страхового стажу (у відсотках). За період участі в системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування величина оцінки одного року страхового стажу дорівнює 1%.

Відповідач вказує, що на виконання вимог Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" було здійснено перерахунок розміру пенсії позивача, яка склала 11473,18 грн.

Суд не може погодитися із тим, що саме такий розмір пенсії мав бути виплачуватись позивачу, оскільки відповідно по пункту 4 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", у разі якщо внаслідок перерахунку пенсії за нормами цього Закону її розмір зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

Як зазначено вище, раніше встановленим розміром пенсії позивача є 15256,37 грн., про що самостійно зазначив відповідач у відзиві на позов.

Посилання відповідача на те, що у зв'язку з реформою, яка відбулася у жовтні 2017 року, до позивача застосовано коефіцієнт стажу з урахуванням кратності 1%, внаслідок якої розмір пенсії зменшився, є безпідставним, оскільки при первинному призначенні пенсії за віком пенсія ОСОБА_1 розрахована з урахуванням показника середньої заробітної плати за 2014-2016 роки та оцінки страхового стажу 1,35 % і становила 15256,37 грн.

Тобто, починаючи з 24 липня 2017 року пенсія позивачу повинна виплачуватися у раніше встановленому розмірі 15256,37 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 46 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Згідно з частинами 1, 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не надав суду доказів, які спростовували б доводи позивача, а відтак, не довів правомірності своїх дій, а тому заявлені позивачем вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

На підставі п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 72, 77, 241, 243-246, 255 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (вул. Військбуд, буд. 87-А, м. Запоріжжя, Запорізька область, 69013, ІНН НОМЕР_1) до Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя (вул. Карпенко-Карого, буд. 25-А, м.Запоріжжя, Запорізька область, 69014, ) про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії, - задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя щодо зменшення розміру пенсії ОСОБА_1 порівняно з її встановленим розміром на дату призначення 24.07.2018 року.

Зобовязати Шевченківське об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя відновити виплату ОСОБА_1 пенсії в раніше встановленому розмірі, визначеному станом на 24.07.2018 року, а саме 15256,37 грн., без обмеження її розміром 10740,00 грн., починаючи з 24.07.2017 року та доплатити не виплачену різницю.

Рішення суду набирає законної сили у порядку та строки, передбачені ст. 255 КАС України та може бути оскаржене у порядку та строки, передбачені ст.ст. 293, 295, 296 та 297 КАС України.

Повний текст рішення складено та підписано 02.05.2019.

Суддя А.В. Сіпака