Справа № 607/19841/18
Суддя: Ромазан В. В.
Дата ухвалення: 2019-05-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.05.2019 Справа №607/19841/18

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі:

головуючого Ромазана В.В.

за участю секретаря Пастернак О.В.

представника позивача ОСОБА_1

представників відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Тернополі за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до Державної екологічної інспекції у Тернопільській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення ,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_4 звернулась в суд з адміністративним позовом до Державної екологічної інспекції у Тернопільській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, у якому просить визнати протиправною та скасувати постанову Державної екологічної інспекції у Тернопільській області про накладення адміністративного стягнення від 19.9.2018 року, у справі про адміністративне правопорушення про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.78 КУпАП та накладення на неї штрафу в розмірі 136 гривень грн., закривши провадження у справі за ч.1 ст.247 КУпАП, у звязку із відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Заявлені вимоги позивач мотивує тим, що підставою для притягнення її до адміністративної відповідальності за вказаною статтею стало те, що нею було допущено порушення порядку здійснення викиду забруднюючих речовин у повітря від стаціонарних джерел, а саме експлуатацію технологічного устаткування (газового котла, електропечей для випічки кондитерських виробів, змішувача тіста), без дозволу спеціально уповноваженого органу виконавчої влади. Вважає, що інспектором при винесенні постанови не було враховано вимоги Переліку типів устаткування, для яких розробляються нормативи граничнодопустимих викидів забруднюючих речовин із стаціонарних джерел, затвердженого наказом Міністра охорони навколишнього природного середовища України від 16.08.2004 року №317. Розробка вказаних нормативів для устаткування є передумовою отримання дозволу на їх використання, як джерел викидів забруднюючих речовин, та, зокрема, критерієм визначення чи потребує таке устаткування отримання дозволу взагалі. У оскаржуваній постанові службовою особою відповідача зазначені джерела, які не входять до зазначеного Переліку, а тому чинне законодавство України не зобов»язує отримувати дозвіл на викиди ними забруднюючих речовин у атмосферне повітря. Таким чином, вважає, що у інспектора, який виніс спірну постанову не було доказів того, що позивачем вчинено адміністративне правопорушення. Також, службовою особою Державної екологічної інспекції у Тернопільській області, при винесенні спірної постанови не враховано вимоги пункту 2 Порядку проведення та оплати робіт, пов»язаних з видачею дозволів на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, обліку підприємств, установ, організацій та громадян - підприємців, які отримали такі дозволи, затвердженого постановою КМ України від 13.03.2002 року №202, відповідно до вимог якого дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами це офіційний документ, який дає право підприємствам, установам, організаціям та громадянам підприємцям експлуатувати обєкти, з яких надходять в атмосферне повітря забруднюючі речовини або їх суміші, за умови дотримання встановлених відповідних нормативів граничнодопустимих викидів та вимог до технологічних процесів у частині обмеження викидів забруднюючих речовин протягом визначеного в дозволі терміну.

Відповідач, Державна екологічна інспекція у Тернопільській області, позов не визнала подавши суду відзив на позов, відповідно до якого зазначила, що 19.09.2018 року, державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Тернопільської області ОСОБА_3 на підставі погодження на проведення позапланово заходу державного нагляду (контролю) на підставі обгрунтованого звернення фізичної особи про порушення субєктом господарювання її законних прав, у присутності ОСОБА_4 проведено позапланову перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства. За результатами даної перевірки складено акт перевірки уніфікованої форми. Джерелом доказової інформації є акт перевірки №45 від 19.09.2018 року та протокол від 19.09.2018 року №001948, у яких зафіксовано факт здійснення викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря, тобто мали місце викиди забруднюючих речовин оксиду вуглецю, азоту діоксиду та фреону в атмосферне повітря; підприємство повинно отримати дозвіл на викиди забруднюючих речовин, незалежно від кількості викидів, здійснених протягом періоду, за який проводилась перевірка, а також незалежно від потужності обладнання яке використовувалось, оскільки будь-яких винятків з цих правил для підприємств, установ, організацій та громадян субєктів підприємницької діяльності чинне природоохоронне законодавство не містить; здійснення викидів забруднюючих речовин без отримання такого дозволу є порушенням вимог ст..ст.10,11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря». Викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами можуть здійснюватися після отримання дозволу, виданого субєкту господарювання, обєкт якого належить до другої або третьої групи, обласними, Київською, Севастопольською міськими адміністраціями, органом виконавчої влади АРК з питань охорони навколишнього природного середовища та погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення. Постановою КМ України №1780 від 28.12.2001 року затверджено порядок розроблення та затвердження нормативів гранично-допустимих викидів забруднюючих речовин із стаціонарних джерел, яким визначені вимоги щодо розроблення та затвердження нормативів граничнодопустимих викидів забруднюючих речовин та їх сукупності, які містяться у складі пило газоповітряних сумішей, що відводяться від окремих типів обладнання, споруд і надходять в атмосферне повітря із стаціонарних джерел. Згідно із пунктом 2 Порядку проведення та оплати робіт, повязаних із видачею дозволів на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, обліку підприємств, установ, організацій та громадян підприємців, які отримали такі дозволи, затвердженого постановою КМ України від 13.03.2002 року №302, дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами це офіційний документ, який дає право підприємствам, установам, організаціям та громадянам підприємцям експлуатувати обєкти, з яких надходять в атмосферне повітря забруднюючі речовини або їх суміші, за умови дотримання встановлених відповідних нормативів граничнодопустимих викидів та вимог технологічних процесів у частині обмеження викидів забруднюючих речовин протягом визначеного в дозволі терміну. Визначення стаціонарного джерела забруднення атмосфери передбачено у п.1.15.5 п.1.15.10 Інструкції про зміст та порядок складання звіту проведення інвентаризації викидів забруднюючих речовин на підприємстві, затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища та ядерної безпеки України від 10.02.1995 року №7, відповідно до якого це є підприємство, цех, агрегат, установка або інший нерухомий обєкт, що зберігає свої просторові координати протягом певного часу і здійснює викиди в атмосферу. В результаті використання стаціонарних джерел викидів, які використовує підприємство, в атмосферу викидаються продукти згоряння: оксид вуглецю та азоту діоксину. Таким чином, відповідач вважає, що для устаткування, перелік якого відсутній у переліку типів устаткування, для яких розробляються нормативи гранично-допустимих викидів забруднюючих речовин із стаціонарних джерел, хоча і не розробляються нормативи гранично допустимих викидів забруднюючих речовин із стаціонарних джерел законодавцем, проте, наявність дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря є обов»язковою і для такого виду устаткування, оскільки таке є стаціонарним джерелом викиду шкідливих речовин в атмосферне повітря, нормативи граничнодопустимих викидів для такого устаткування буде встановлено у дозволі на викиди за матеріалами його інвентаризації. Відсутність необхідності встановлення граничнодопустимих викидів для газового котла, що використовується ФОП ОСОБА_5 жодним чином не виключає передбаченого ст..11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря» обовязку отримати дозвіл на викиди з цього джерела забруднення. Твердження ОСОБА_4 про те, що під час складання протоколу про адміністративне правопорушення від 19.09.2018 року її права передбачені ст..268 КУпАП були порушені, вважають хибними, оскільки ОСОБА_4 власноручно розписалася під розділом розяснення прав відповідно до статті 268 КУпАП у протоколі 001948 про адміністративне правопорушення, будь-яких заперечень. Враховуючи наведені обставини у задоволенні позову просять відмовити.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з мотивів, викладених в позовній заяві та просить їх задовольнити. Крім цього, зазначив, що спірна постанова, а також протокол про адміністративне правопорушення, акт перевірки, на який покликається відповідача, як на доказ вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.78 КУпАП, не містить фактів відібрання інспектором з охорони навколишнього природного середовища взірців викидів від стаціонарних джерел, які використовував позивача, на предмет наявності у них забруднюючих викидів у атмосферне повітря.

Представники Державної екологічної інспекції у Тернопільській області в судовому засіданні позовних вимог не визнали, суду зазначили, що дії працівників зазначеної інспекції під час проведення перевірки відповідали вимогам Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», Положення про Державну екологічну інспекцію у Тернопільській області, затвердженого наказом Державної екологічної інспекції України від 28.09.2017 року №652. Щодо суті порушення за яке притягнуто позивача до адміністративної відповідальності зазначили, відповідно ст.11 Закону України «Про атмосферне повітря», викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами можуть здійснюватися лише після отримання дозволу, чого позивачем не було дотримано. У позові просять відмовити.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив.

Державною екологічною інспекцією у Тернопільській області у період з 18 по 19 вересня 2018 року було проведено планову перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства ФОП ОСОБА_4, на підставі погодження про проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) на підставі обґрунтованого звернення фізичної особи про порушення субєктом господарювання її законних прав від 14.09.2018 року, виданого Державною регуляторною службою України, а також направлення на проведення позапланової перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства від 17.09.2018 року №471, виданого начальником Державної екологічної інспекції у Тернопільській області.

За результатами проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) щодо додержання субєктом господарювання вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, службовими особами Державної екологічної інспекції у Тернопільській області складено акт за №45.

19 вересня 2018 року відносно ОСОБА_4 державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Тернопільської області ОСОБА_3 складено протокол про адміністративне правопорушення, відповідно до якого позивач, як фізична особа підприємець допустила порушення порядку здійснення викиду забруднюючих речовин в атмосферне повітря від стаціонарних джерел, а саме (газового котла, дві електропечі для випічки кондитерських виробів, змішувача тіста), викиди здійснюються без дозволу, що є порушенням вимог ст. 11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря». Зазначений протокол про адміністративне правопорушення підписано ОСОБА_6, останній роз»яснено права передбачені ст.268 КУпАП, про що свідчить її підпис. Крім цього, у протоколі зазначено, що розгляд адміністративної справи відбудеться о 11 00 год. 19 вересня 2018 року в приміщенні ФОП ОСОБА_4

Згідно постанови №12 про накладення адміністративного стягнення від 19 вересня 2018 року, винесеної державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Тернопільській області ОСОБА_3, ОСОБА_4, яка є фізичною особою приватним підприємцем, визнано винною у вчиненні правопорушення передбаченого ч.1 ст.78 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 136 грн. Підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності, як зазначено у спірній постанові є порушення ОСОБА_4 порядку здійснення викиду забруднюючих речовин в атмосферне повітря від стаціонарних джерел, а саме здійснення викидів без дозволу спеціально уповноваженого органу виконавчої влади під час експлуатації технологічного устаткування (газового котла, електропечей для випічки кондитерських виробів, змішувача тіста).Копію зазначеної постанови отримано особисто ОСОБА_5 19 вересня 2018 року.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ст. 1 Закону України «Про охорону атмосферного повітря», забруднення атмосферного повітря - змінення складу і властивостей атмосферного повітря в результаті надходження або утворення в ньому фізичних, біологічних факторів і (або) хімічних сполук, що можуть несприятливо впливати на здоров'я людини та стан навколишнього природного середовища. Відповідно до ч. 5 ст. 11 Закону України "Про охорону атмосферного повітря", викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами можуть здійснюватися після отримання дозволу, виданого суб'єкту господарювання, об'єкт якого належить до другої або третьої групи, обласними, Київською, Севастопольською міськими державними адміністраціями, органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що отримувати дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами необхідно суб'єктам господарювання, що здійснюють викиди забруднюючих речовин, які справляють негативний вплив на здоров'я людини та стан навколишнього природного середовища.

Єдиний механізм проведення та оплати робіт, пов'язаних з видачею дозволів на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами встановлює Порядок проведення та оплати робіт, пов'язаних з видачею дозволів на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, обліку підприємств, установ, організацій та громадян-підприємців, які отримали такі дозволи, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 13.03.2002 N 302. Відповідно до даного Порядку, дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами (далі - дозвіл) - це офіційний документ, який дає право підприємствам, установам, організаціям та громадянам-підприємцям (далі - суб'єкт господарювання) експлуатувати об'єкти, з яких надходять в атмосферне повітря забруднюючі речовини або їх суміші, за умови дотримання встановлених відповідних нормативів граничнодопустимих викидів та вимог до технологічних процесів у частині обмеження викидів забруднюючих речовин протягом визначеного в дозволі терміну.

Отже, законодавець встановив обов'язок отримувати даний дозвіл тим підприємствам, які експлуатують об'єкти, з яких надходять в атмосферне повітря забруднюючі речовини або їх суміші.

Постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.2001 року № 1780 затверджено Порядок розроблення та затвердження нормативів граничнодопустимих викидів забруднюючих речовин із стаціонарних джерел, у якому зазначено, що перелік типів устаткування, за якими розробляються нормативи граничнодопустимих викидів забруднюючих речовин із стаціонарних джерел, визначається Мінприроди. На виконання вказаного Порядку Міністерством охорони навколишнього природного середовища України було видано наказ від 16.08.2004 року № 317, яким затверджено Перелік типів устаткування для яких розробляються нормативи граничнодопустимих викидів забруднюючих речовин із стаціонарних джерел. Перелік є вичерпним, та не містить віднесення технологічного обладнання (газовий котел, електропечей для випічки кондитерських виробів, змішувач тіста), яке використовував у своїй діяльності позивач.

Державною екологічною інспекцією у Тернопільській області під час судового розгляду справи не надано належного документального підтвердження того, що позивачем у його діяльності здійснюються саме викиди забруднюючих речовин, що справляють негативний вплив на здоров'я людини та стан навколишнього природного середовища. З матеріалів справи вбачається, що відповідачем під час проведення перевірки субєкта підприємницької діяльності фізичної особи приватного підприємця ОСОБА_4 на предмет дотримання нею вимог природоохоронного законодавства, за наслідками якого складено акт, не було вчинено відповідних дій щодо відбору проб та інструментально-лабораторних вимірювань для з'ясування чи дійсно позивачем здійснюються такі викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря від зазначених джерел, які вказано у спірній постанові та протоколі про адміністративне правопорушення. Так, зокрема, відповідачем було встановлено, щопозивач у своїй господарській діяльності експлуатує газовий котел, електропечі для випічки кондитерських виробів, змішувач тіста, внаслідок чого здійснює викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря без дозволу спеціально уповноваженого органу виконавчої влади. Проте, обставину здійснення викидів, які забруднюють атмосферне повітря, не було встановлено відповідними даними. Ні у акті перевірки, а також у протоколі про адміністративне правопорушення та у спірній постанові посадовими особами відповідача про зазначену обставину не зазначено, що на думку суду свідчить про неповне з»ясування обставин даної справи. Не зазначалось про дану обставину й у судовому засіданні представниками відповідача.

Аналогічного висновку дійшов Верховний суд у постанові від 14 березня 2018 року по справі №820/12120/15, а також у постанові від 22 січня 2019 року у справі №825/1287/16.

Крім цього, суд зазначає, що частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

У пункті 110 рішення Європейського суду з прав людини «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» (Vastberga taxi Aktiebolag and Vulic v. Sweden № 36985/97) Суд визначив, що «…адміністративні справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення штрафних санкцій має саме суб`єкт владних повноважень».

Згідно з частиною 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Таким чином, суд приходить до висновку що слід визнати протиправною та скасувати постанову державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Тернопільської області від 19 вересня 2018 року по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.78 КУпАП, відносно ОСОБА_4, задовольнивши її позовні вимоги. При цьому, згідно статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин відсутності події і складу адміністративного правопорушення, а тому вважає, що адміністративну справу відносно ОСОБА_4 за ч.1 ст.78 КУпАП, провадженням слід закрити.

Згідно частини 1 ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення; скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; скасовує постанову і закриває справу; змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на викладене оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а провадження в адміністративній справі закриттю.

На підставі наведеного, керуючись статтями 73-77, 90, 205, 241-246, 255, 268, 286 КАС, ст.ст. 78, 293, 294 КУпАП, суд

У Х В А Л И В :

Адміністративний позов ОСОБА_4 до Державної екологічної інспекції у Тернопільській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення від 19 вересня 2018 року, згідно якої ОСОБА_4 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 1 ст. 78 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 136 грн. скасувати.

Адміністративну справу відносноОСОБА_4 за частиною 1 ст. 78 КУпАП провадженням закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення суду може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги у 10-денний строк з дня проголошення рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження

Рішення суду у повному обсязі складено 03 травня 2019 року.

Головуючий суддяОСОБА_7