Справа № 160/1171/19
Суддя: Прудник Сергій Володимирович
Дата ухвалення: 2019-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 квітня 2019 року Справа № 160/1171/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участі секретаря судового засіданняОСОБА_2,
за участі: представника позивача: представника відповідача: ОСОБА_3 ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю Альпінекс до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови, -
У лютому 2019 року ТОВ Альпінекс звернулося до суду із позовною заявою до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області, в якій просило суд визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу № ДН1413/250/АВ/ІП-ФС/653 від 23.10.2018 року.
Позовні вимоги вмотивовані тим, що у період з 03.10.2018р. по 04.10.2018р. головним державним інспектором відділу з питань додержання законодавства про працю, застрахованих осіб, зайнятість, працевлаштування інвалідів та з питань дитячої праці у Дніпропетровському регіоні Головного управління Державної служби України з питань праці у Дніпропетровській області ОСОБА_5 було проведено інспекційне відвідування ТОВ "Альпінекс" з питань повноти нарахування та своєчасності виплати заробітної плати та розрахункових коштів при звільненні. 04.10.2018р. за результатами інспекційного відвідування було складено акт інспекційного відвідування юридичної особи, яка використовує найману працю № ДН1413/250/АВ від 04.10.2018р. В пункті 3 розділу 3 акту позначено, що позивачем порушено вимоги ч.1 та ч.2 ст.107 КЗпП України - не нараховано та не виплачено працівникам оплату за роботу у святковий день у подвійному розмірі. 16.10.2018 року інспектором праці ОСОБА_5 винесено припис про усунення виявлених порушень № ДН1413/250/АВ/П, яким зобов'язано директора ТОВ "Альпінекс" ОСОБА_6 усунути порушення ч.1 та ч.2 ст.107 КЗпП України (п.3 припису). 23.10.2018р. першим заступником начальника Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області ОСОБА_7 прийнято постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № ДН1413/250/АВ/ІП-ФС/653, якою накладено на ТОВ "Альпінекс" штраф у розмірі 632 919,00 грн. Відповідачем також винесені ще дві постанови за результатами інспекційного відвідування - постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами ДН1413/250/АВ/ІП-ФС/651 та № ДН1413/250/АВ/ІП-ФС/652, які позивач не оскаржував. Також ТОВ "Альпінекс" зазначає, що не був взагалі ознайомлений із наведеним в направленні в якості підстави для проведення інспекційного відвідування наказом від 03.10.2018р., відповідно до якого відбувалося інспекційне відвідування, так як копію направлення на проведення інспекційного відвідування від 03.10.2018р. № 343 отримано в день початку здійснення інспекційного відвідування. Позивач не був поінформований про рішення відповідача розглядати справу про накладення штрафу, а також про місце та час такого розгляду. Отже, внаслідок неповідомлення відповідачем про розгляд справи про накладення штрафу, позивач був позбавлений можливості скористуватися своїм правом приймати участь у такому розгляді та був позбавлений права на захист. Таким чином, ТОВ "Альпінекс" вважає, що оскаржувана постанова винесена протиправно, що стало підставою для звернення до суду (а.с. 5-11, т. 1).
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.02.2019 року у задоволенні заяви ТОВ Альпінекс про забезпечення адміністративного позову у адміністративній справі № 160/1171/19 відмовлено повністю (а.с. 66-67, т. 1).
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.02.2019 року відкрито провадження у адміністративній справі, та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні (а.с. 3, т. 1).
У судове засідання 22.04.2019 року прибули представник позивача та представник відповідача.
Представник позивача позов підтримав та просив задовольнити його з підстав, викладених у позовній заяві.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що 01.08.2018 року колишній працівник ТОВ Альпінекс ОСОБА_13, який відпрацював на підприємстві з 16.07.2017р. по 30.04.2018р. звернувся до Дніпропетровської місцевої прокуратури №2 Дніпропетровської області із заявою з приводу невиплати заробітної плати за три місяці, що становить 40 000 грн. (а.с. 78, т. 1).
Листом від 03.08.2018 року за №39р. Дніпропетровська місцева прокуратура №2 Дніпропетровської області скерувала за належністю означене звернення ОСОБА_13 до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області (а.с. 77, т. 1).
Також, 24.09.2018 року інспектором ГУ Держпраці у Дніпропетровській області ОСОБА_5 вручено директору ТОВ «Альпінекс» ОСОБА_10 вимогу про надання/поновлення документів № ДН 1413/250/НД. В позначеній вимозі у строк до 11 год. 00 хв. 03 жовтня 2018 року відповідач просив надати для проведення інспекційного відвідування оригінали та завірені належним чином копії документів за період з липня 2017 року по квітень 2018 року: статут, колективний договір, положення по оплату праці, штатні розклади, накази та заяви щодо прийому на роботу та звільнення найманих працівників, на відпустки, картки форми П2, договори цивільно-правового характеру та акти виконаних робіт, табеля обліку робочого часу, відомості нарахування заробітної плати, відомості виплати заробітної плати, платіжні доручення, банківські виписки, нарахування компенсації відпустки при звільненні; інформацію щодо директора, головного бухгалтера начальника відділу кадрів: наказ про призначення на посаду, дата і місце народження, громадянство, адреса проживання, серія і номер паспорту, ІПН, посадові інструкції (а.с. 81, т. 1).
В подальшому, в вимозі про надання/поновлення документів № ДН 1413/250/НД інспектром ГУ Держпраці у Дніпропетровській області ОСОБА_5 проставлено відмітку про те, що витребувані документи позивача надані та виконані 03.10.2018р. (а.с. 81, т. 1).
Також, 03.10.2018 року за № 343 відповідачем винесено направлення про проведення інспекційного відвідування, в якому було зазначено про те, що під час інспекційного відвідування буде проведено контроль додержання вимог законодавства про працю у ТОВ «Альпінекс» з питань повноти нарахування та своєчасності виплати заробітної плати та розрахункових коштів при звільненні в період з 03.10.2018р. по 04.10.2018р. Вказане направлення 03.10.2018р. отримано особисто директором ТОВ «Альпінекс» ОСОБА_10, що підтверджується його особистим підписом (а.с. 81, т. 1).
В ході проведення інспекційного відвідування встановлені наступні порушення:
- у товаристві відповідно до відомостей нарахування заробітної плати працівникам частина заробітної плати, а саме: індексація заробітної плати за період з вересня 2017 року по квітень 2018 року, нараховується та виплачується на протязі 2018 року, тобто виплачується з порушенням строків її виплати більш як на місяць. Таким чином, порушено строки виплати заробітної плати, тобто вимоги ч. 1 ст. 115 КЗпП України, ч. 1 ст. 24 ЗУ «Про оплату праці», відповідно до якої заробітна плата виплачується:….. «не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата»;
- у товаристві є випадки розірвання трудових договорів, укладених на невизначений строк, в день звільнення, тобто, без наявності письмового попередження власника або уповноваженого ним органу за два тижні. Різноробочого ОСОБА_25, наказом від 01.09.2017р. №ОК 11/1 звільнено за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України на підставі власноруч написаної заяви від 01.09.2017р. Таким чином товариством порушуються вимоги ч. 1 ст. 38 КЗпП України;
- в ході інспекційного відвідування встановлено, що відповідно до табелю за грудень 2017 року у законодавчо встановлений святковий день 25 грудня 2017 року (Різдво Христове) сімнадцять працівників, а саме: ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24 відпрацювали по 8 годин. Відповідно до відомості нарахування заробітної плати за грудень 2017 року нарахування у подвійному розмірі оплати за роботу відсутнє. Тобто, оплату за роботу у святковий день працівникам не нараховано та не виплачено, що порушує вимоги ч. 1 ст. 107 КЗпП України відповідно до якої робота у святковий і неробочий день (частина четверта статті 73 оплачується у подвійному розмірі: 1) відрядникам - за подвійними відрядними розцінками; 2) працівникам, праця яких оплачується за годинними або денними ставками, - у розмірі подвійної годинної або денної ставки.
За результатами інспекційного відвідування 04.10.2018 року фахівцем ГУ Держпраці у Дніпропетровській області ОСОБА_5 складено акт інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю № ДН1413/250/АВ, який 04.10.2018р. отримано особисто директором ТОВ «Альпінекс» ОСОБА_10 (а.с. 88, т. 1).
09.10.2018 року за № 60 позивачем до ГУ Держпраці у Дніпропетровській області надано заперечення на акт № ДН1413/250/АВ, в якому останній вказав про те, що різноробочий ОСОБА_25 наказом № ОК 11/1 від 01.09.2017рю. звільнився за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України на підставі поданої заяви від 01.09.2017р., який в усній формі пояснив, що йому необхідно терміново за сімейними обставинами звільнитися в день подачі заяви, а тому керівник підприємства прийняв рішення щодо звільнення цього працівника. У звязку із тим, що 25.12.2017р. було прийнято святковим днем на підставі внесення змін до ст. 73 КЗпП України, бухгалтером підприємства було допущено технічну помилку в оформленні табелі робочого часу та у відомості нарахування заробітної плати за грудень 2017р., а саме, помилково було зазначено 25.12.2017 р. робочим днем, в який насправді всі працівники на підприємстві не працювали. На підтвердження викладених обставин, ТОВ «Альпінекс» надано 4 пояснення працівників, які на дату проведення інспекційного відвідування залишилась працювати на підприємстві. Таким чином, позивач зазначив, що не порушив законодавство про працю (а.с. 20, т. 1).
Листом від 12.10.2018 р. за № 2183/4.1-8 відповідач повідомив позивача про те, що заперечення розглянуто, однак не спростовує порушень, які викладені в акті № ДН1413/250/АВ від 04.10.2018р. (а.с. 21, т. 1).
На підставі акту № ДН1413/250/АВ, 16.10.2018р. у відповідності до вимог ст. 259 КЗпП України, ч. 3 ст. 34 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні», п. 19 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою КМУ від 26.04.2017р. № 295 інспектором праці ОСОБА_5 видано припис № ДН1413/250/АВ/П про усунення виявлених порушень. Вказаним приписом директора ТОВ «Альпінекс» ОСОБА_26 зобовязано у строк до 31.10.2018р. письмово проінформувати управління праці про усунення порушення ч. 1 ст. 115 КЗпП України, ч. 1 ст. 24 ЗУ № 108, та строк до 23.10.2018р. письмово проінформувати управління праці про усунення порушення ч. 1 ст. 38 та ч. 1 і ч. 2 ст. 107 КЗпП, про що надалі у відповідності до вимог чинного законодавства дотримуватись постійно. Означений припис 16.10.2018р. отримано бухглатером ТОВ «Альпінекс» ОСОБА_11, що підтверджено її особистим підписом, який зафіксовано у приписі (а.с. 90-91, т. 1).
У відповідь на припис, 22.10.2018р. за № 62 позивач надав ГУ Держпраці у Дніпропетровській області копії відомостей про нарахування заробітної плати на відомості їх виплати за період з листопада 2017р. по квітень 2018 р., копії заяв на звільнення та копії наказів, фактичний табель робочого часу за грудень 2017р. та відомість нарахування заробітної плати за грудень 2017р. (була допущена технічна помилка бухгалтером).
Проте, 23.10.2018 року першим заступником начальника Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області ОСОБА_7 в порядку ч. 4 ст. 265 КЗпП України та ч. 9 ст. 53 Закону України «Про зайнятість населення», з метою повного виконання завдань КЗпП України (ст. 1 КЗпП України) проведено підготовчу роботу для вирішення питання можливості розгляду справи щодо відповідальності у вигляді штрафу на підставі акту про виявлення під час перевірки субєкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю, складеного посадовою особою територіального органу Держпраці (акт від 04.10.2018р. № ДН1413/250/АВ). В ході проведення підготовчої роботи було встановлено, що на розгляд справи посадова особа (представник за довіреністю/адвокат) ТОВ «Альпінекс» не зявились, про дату розгляду були повідомлені належним чином. За результатами проведення робочої групи, відповідачем складено протокол розгляду справи про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення (а.с. 98, т. 1).
Окрім цього, керуючись ст. 259 КЗпП України, ст. 53 Закону України «Про зайнятість населення», ч. 3 ст. 34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», п. 8 Порядку про накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою КМУ від 17.07.2013р. № 509, та на підставі абз. 4 ч. 2 ст. 265 КЗпП України 23.10.2018 року першим заступником начальника Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області ОСОБА_7 вирішено накласти на ТОВ «Альпінекс» штраф у сумі 632 919 грн. (шістсот тридцять дві гривні девятсот девятнадцять гривень), про що складено постанову про накладення штрафу уповноваженими особами № ДН1413/250/АВ/ІП-ФС/653. Вказану постанову направлено відповідачем засобами поштового звязку з повідомленням про вручення субєкту господарювання, роботодавцю 26.10.2018 року (а.с. 25-26, т. 1).
Вважаючи, що перевірку проведено за відсутності правових підстав, а вказану постанову про накладення штрафу винесену безпідставно, незаконно та необґрунтовано, ТОВ «Альпінекс» звернулося із позовом до суду.
Всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, дослідивши надані позивачем та відповідачем докази, суд приходить до наступних висновків.
Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 ОСОБА_27 України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.
Відповідно до ч.4 ст.2 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04.2007 №877-V (далі - Закон №877-V) заходи контролю здійснюються органами державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами.
Статтею 259 Кодексу законів про працю України, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, (далі - КЗпП України) встановлено, що державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №96, встановлено, що Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю.
До основних завдань Держпраці зазначеним Положенням віднесено реалізацію державної політики з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю.
Згідно з п.7 вказаного Положення Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.
Відповідно до частини 1 статті 259 КЗпП України Постановою Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2017 року №295 затверджено Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю (далі - Порядок №295), пунктом 2 якого встановлено, що державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці Держпраці та її територіальних органів.
В свою ж чергу, інспекційне відвідування є формою заходу державного контролю за додержанням законодавства про працю запровадженою Порядком №295, яка відрізняється від перевірки об'єкта нагляду за підстави та порядком проведення. Порядок проведення інспекційного відвідування регламентується виключно Порядком №295, яким не здійснено розподіл заходів контролю на планові чи позапланові та який не передбачає необхідності отримання погодження центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у відповідній сфері на проведення інспекційних відвідувань.
Згідно з підпунктом 3 пункту 5 Порядку №295 інспекційні відвідування проводяться, зокрема, за рішенням керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин, прийнятим за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 4-7 цього пункту.
Пунктами 8-10 Порядку №295 встановлено, що про проведення інспекційного відвідування інспектор праці повідомляє об'єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі. Про проведення інспекційного відвідування з питань виявлення неоформлених трудових відносин інспектор праці повідомляє об'єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі, якщо тільки він не вважатиме, що таке повідомлення може завдати шкоди інспекційному відвідуванню.
Під час проведення інспекційного відвідування інспектор праці повинен пред'явити об'єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі своє службове посвідчення.
Тривалість інспекційного відвідування, невиїзного інспектування не може перевищувати 10 робочих днів, для суб'єктів мікропідприємництва та малого підприємництва - двох робочих днів.
Відповідно до ч.5 ст.7 Закону №877-V перед початком здійснення заходу посадові особи органу державного нагляду (контролю) зобов'язані пред'явити керівнику суб'єкта господарювання - юридичної особи, її відокремленого підрозділу або уповноваженій ним особі (фізичній особі - підприємцю або уповноваженій ним особі) посвідчення (направлення) та службове посвідчення, що засвідчує посадову особу органу державного нагляду (контролю), і надати суб'єкту господарювання копію посвідчення (направлення). Посадова особа органу державного нагляду (контролю) без посвідчення (направлення) на здійснення заходу та службового посвідчення не має права здійснювати державний нагляд (контроль) суб'єкта господарювання.
Суб'єкт господарювання має право не допускати посадових осіб органу державного нагляду (контролю) до здійснення заходу, якщо вони не пред'явили документів, передбачених цією статтею.
Вказаній нормі кореспондують положення ст.10 Закону №877-V, згідно з якою суб'єкт господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) має право, зокрема, не допускати посадових осіб органу державного нагляду (контролю) до здійснення державного нагляду (контролю), якщо посадова особа органу державного нагляду (контролю) не надала копії документів, передбачених цим Законом, або якщо надані документи не відповідають вимогам цього Закону.
Підпунктом 2 пункту 14 Порядку №295 передбачено право об'єкта відвідування під час проведення інспекційного відвідування не допускати до проведення інспекційного відвідування у разі: відсутності службового посвідчення; якщо на офіційному веб-сайті Держпраці відсутні рішення Мінсоцполітики про форми службового посвідчення інспектора праці, акта, довідки, припису, вимоги, перелік питань, що підлягають інспектуванню; якщо строк проведення інспекційного відвідування перевищує строки, визначення пунктом 10 цього Порядку.
Також, 03.10.2018 року за № 343 відповідачем винесено направлення про проведення інспекційного відвідування, яке 03.10.2018р. отримано особисто директором ТОВ «Альпінекс» ОСОБА_10, що підтверджується його особистим підписом (а.с. 81, т. 1).
Не заперечує позивач і пред'явлення інспектором управління Держпраці у Дніпропетровській області ОСОБА_5 службового посвідчення.
В свою чергу ознайомлення суб'єкта господарювання з наказом на проведення інспекційного відвідування ні нормами Порядку №295, ні Закону №877-V не передбачено, а отже твердження позивача про те, що ним отримано наказ та він був не обізнаний про наявність питань, які входили до предмету перевірки є безпідставними та необґрунтованими.
Таким чином з урахуванням вказаного, суд приходить до висновку, що при проведенні інспекційного відвідування відповідачем дотримано положення Порядку №295 та Закону №877-V щодо порядку проведення такого.
Що стосується наявності підстав для накладення штрафу на позивача, а відтак і щодо правомірності винесення спірної постанови, суд зазначає таке.
Відповідно до п.19 Порядку №295 за результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складаються акт і у разі виявлення порушень законодавства про працю - припис про їх усунення.
З матеріалів справи судом встановлено, що в ході здійснення інспекційного відвідування у ТОВ «Альпінекс» виявлені порушення законодавства про працю, які зафіксовані в акті №ДН1413/250/АВ від 04.10.2018р., який підписано позивачем особисто щодо викладеної в акті інформації, та як наслідок видано припис про усунення виявлених порушень №ДН1413/250/АВ/П, строк усунення порушень ч. 1 ст. 115 КЗпП України, про що до 31.10.2018р. письмово проінформувати управління праці та до 23.10.2018р. ч. 1 ст. 38 та ч. 1 і ч. 2 ст. 107 КЗпП.
Відповідно до п.27 Порядку №295 у разі наявності порушень вимог законодавства про працю, зафіксованих актом інспекційного відвідування або актом невиїзного інспектування, після розгляду зауважень об'єкта відвідування (у разі їх надходження) інспектор праці проводить аналіз матеріалів інспекційного відвідування або невиїзного інспектування, за результатами якого вносить припис та/або вживає заходів до притягнення винної у допущенні порушень посадової особи до встановленої законом відповідальності.
Відповідальність у вигляді штрафу за порушення законодавства про працю встановлена ч.2 ст.265 Кодексу законів про працю України. Механізм накладення на суб'єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною 2 статті 265 Кодексу законів про працю України визначено Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2013 року №509, (далі - Порядок №509).
Пунктом 2 Порядку №509 встановлено, що штрафи можуть бути накладені на підставі акта про виявлення під час перевірки суб'єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу.
Відповідно до пунктів 6, 7 Порядку №509 про розгляд справи уповноважені посадові особи письмово повідомляють суб'єктів господарювання та роботодавців не пізніше ніж за п'ять днів до дати розгляду рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в уповноваженої посадової особи, що надіслала таке повідомлення, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника.
Справа розглядається за участю представника суб'єкта господарювання або роботодавця, щодо якого її порушено. Справу може бути розглянуто без участі такого представника у разі, коли його поінформовано відповідно до пункту 6 цього Порядку і від нього не надійшло обґрунтоване клопотання про відкладення її розгляду.
В позовній заяві зазначено, що про розгляд справи про накладення штрафу позивач не був проінформований.
Таким чином, суд доходить до висновку, що процедура повідомлення про розгляд справи відповідачем не порушена, позивач не був обмежений чи позбавлений можливості реалізувати право на участь у розгляді справи про накладення фінансових санкцій відповідно до ст.265 КЗпП України за порушення законодавства про працю, встановлених при інспекційному відвідуванні 04.10.2018р.
Згідно з п.8 Порядку №509 за результатами розгляду справи уповноважена посадова особа на підставі акта, зазначеного в пункті 3 цього Порядку, складає постанову про накладення штрафу.
Розгляд справ на підставі акта про виявлення під час перевірки суб'єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу, здійснюється уповноваженими посадовими особами Держпраці та її територіальних органів.
Відповідно до абз.4 ч.2 ст.265 КЗпП України юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі недотримання мінімальних державних гарантій в оплаті праці - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.
Згідно з абз. 8 ч. 2 ст. 265 КЗпП України фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі порушення інших вимог трудового законодавства, крім передбачених абзацами другим - сьомим цієї частини, - у розмірі мінімальної заробітної плати.
Актом інспекційного відвідування №ДН1413/250/АВ від 04.10.2018р. зафіксовано наступні порушення позивачем вимог законодавства про працю: ч. 1 ст. 115 КЗпП України, ч. 1 ст. 24 ЗУ «Про оплату праці», ч. 1 ст. 38 КЗпП України ч. 1 та ч. 2 ст. 107 КЗпП України.
Як пояснив у судовому засіданні представник позивача, та як підтверджується матеріалами справи, ТОВ «Альпінекс» не заперечує факт наявності виявлених під час інспекційного відвідування та зафіксованих у акті №ДН1413/250/АВ від 04.10.2018р. порушень позивачем вимог законодавства про працю, однак вказує на те, що такі ним усунуто, про що повідомлено відповідача, а тому у ГУ Дежпраці у Дніпропетровській області не було підстав для застосування фінансових та адміністративних санкцій.
Такі аргументи позивача суд вважає безпідставними, оскільки відповідно до п. 29 Порядку №295 заходи до притягнення об'єкта відвідування та його посадових осіб до відповідальності за використання праці неоформлених працівників, несвоєчасну та не у повному обсязі виплату заробітної плати, недодержання мінімальних гарантій в оплаті праці вживаються одночасно із внесенням припису незалежно від факту усунення виявлених порушень у ході інспекційного відвідування або невиїзного інспектування.
Щодо доводів позивача про те, що відповідач не надав до суду жодних доказів на підтвердження того, що працівники ТОВ «Альпінекс» фактично працювали 25 грудня 2017 року, не врахував наданих позивачем пояснень та заперечень, та не відібрав пояснення у працівників ТОВ "Альпінекс" з приводу фактичного відпрацювання 25 грудня 2017 року, а отже застосування до позивача штрафу не є співмірним покаранням за технічну помилку, суд вважає за необхідне зазначити наступне.
16.11.2017 року Верховною Радою України ухвалено Закон України «Про внесення змін до статті 73 Кодексу законів про працю України щодо святкових і неробочих днів» від 16 листопада 2017 р. № 2211-VIII, який набув чинності ще 2 грудня 2017 р.
Відповідно до цього Закону 25 грудня (Різдво Христове за Григоріанським календарем) є офіційним святковим і неробочим днем (таким чином Україна наразі має два вихідних дні для святкування Різдва Христова 25 грудня та 7 січня), натомість 2 травня святковим днем вже не вважається (1 травня залишається святковим днем, але перейменовано з Дня міжнародної солідарності трудящих на ОСОБА_27 праці).
Отже, у звязку із внесенням змін Законом України «Про внесення змін до статті 73 Кодексу законів про працю України щодо святкових і неробочих днів» від 16.11.2017 р. № 2211-VIII, статтею 73 КЗпП України встановлені такі святкові дні: 1 січня - Новий рік; 7 січня і 25 грудня - Різдво Христове; 8 березня - Міжнародний жіночий день; 1 травня - ОСОБА_27 праці; 9 травня - ОСОБА_27 перемоги над нацизмом у Другій світовій війні (ОСОБА_27 перемоги); 28 червня - ОСОБА_27 України; 24 серпня - ОСОБА_27 незалежності України; 14 жовтня - ОСОБА_27 захисника України.
Робота також не провадиться в дні релігійних свят: 7 січня і 25 грудня - Різдво Христове; один день (неділя) - Пасха (Великдень); один день (неділя) - Трійця.
За поданням релігійних громад інших (неправославних) конфесій, зареєстрованих в Україні, керівництво підприємств, установ, організацій надає особам, які сповідують відповідні релігії, до трьох днів відпочинку протягом року для святкування їх великих свят з відпрацюванням за ці дні.
У дні, зазначені у частинах першій і другій цієї статті, допускаються роботи, припинення яких неможливе через виробничо-технічні умови (безперервно діючі підприємства, установи, організації), роботи, викликані необхідністю обслуговування населення. У ці дні допускаються роботи із залученням працівників у випадках та в порядку, передбачених статтею 71 цього Кодексу.
Слід відмітити, що перш, ніж перейти до розгляду порядку перенесення робочих днів, необхідно зазначити про перенесення вихідних днів адже процедура перенесення робочих і вихідних днів відрізняється.
Так, перенесення вихідних днів відбувається у разі, якщо святковий або неробочий день збігається з вихідним у такому випадку вихідний день переноситься на наступний після святкового або неробочого (абз. 3 ст. 67 КЗпП).
Вказане перенесення вихідного дня, з яким збігається святковий чи неробочий день, відбувається «автоматично» й видання жодних наказів чи розпоряджень роботодавця для цього не потребує.
В абз. 4 ст. 67 КЗпП України зазначено, що з метою створення сприятливих умов для використання святкових та неробочих днів (стаття 73), а також раціонального використання робочого часу Кабінет Міністрів України не пізніше ніж за три місяці до таких днів може рекомендувати керівникам підприємств, установ та організацій перенести вихідні та робочі дні у порядку і на умовах, установлених законодавством, для працівників, яким встановлено п'ятиденний робочий тиждень з двома вихідними днями.
Однак, суд вважає за необхідне наголосити на тому, що найважливішою вимогою законодавства у разі прийняття керівництвом підприємства рішення щодо перенесення робочих днів є видання відповідного наказу не пізніше, ніж за два місяці адже таке перенесення призводить до зміни графіка роботи підприємства, а отже, зміни істотних умов праці, а тому підприємство зобовязане дотриматися двомісячного строку попередження (абз. 3 ст. 32 КЗпП України).
Так, абз. 3 ст. 32 КЗпП України передбачено, що у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці.
У разі прийняття рішення про перенесення робочих днів, роботодавець повинен не пізніше ніж за два місяці видати наказ про перенесення робочих днів, погоджений із виборним органом первинної профспілкової організації (абз. 5 ст. 67 КЗпП).
Натомість, як і в позовній заяві так і в клопотанні (а.с. 178-181, т. 1) позивач зазначає, що фактично 25 грудня 2017 року жодний з працівників ТОВ "Альпінекс" не працював, у табелі робочого часу та у відомості щодо нарахування заробітної плати за грудень 2017 року, 25 грудня 2017 року було помилково зазначено як робочий день. В наказі директора ТОВ «Альпінекс»№ 3 від 05.04.2017 року «Про святкові та вихідні дні і перенесення робочих днів у 2017 році» відсутня інформація стосовно того, що 25.12.2017 року є офіційним святковим днем, оскільки даний наказ датовано 05.04.2017 р., в той час, як 25 грудня було визнано святковим днем в Україні змінами до ст.73 КЗпП лише з 02.12.2017 року. Також позивач зазначає, що в ході здійснення інспекційного відвідування позивачем надавалися пояснення, а також заперечення від 09.10.2018р. № 60 на акт невиїзного інспектування, в яких зазначалося, що у зв'язку з тим, що 25 грудня 2017 року прийнято святковим днем у відповідності до змін у ст. 73 КЗпП України з 02 грудня 2017р., бухгалтером підприємства було допущено технічну помилку в оформленні табелю робочого часу та у відомості нарахування заробітної плати за грудень 2017 р., а саме: помилково було проставлено 25 грудня 2017 р. робочим днем, в який насправді всі працівники підприємства не працювали.
Окрім того, на підтвердження вищенаведеного, 17.04.2019 року представником позивача до канцелярії суду надані додаткові пояснення та письмові докази на підтвердження того факту, що 25 грудня 2017 року на підприємстві ТОВ «Альпінекс» було дійсно святковим неробочим днем (а.с. 178-201, т. 1). Так, надані наступні документи:
- копія наказу директора ТОВ «Альпінекс»№ 3 від 05.04.2017 року «Про святкові та вихідні дні і перенесення робочих днів у 2017 році» Інформація стосовно того, що 25.12.2017 року є офіційним святковим днем в даному наказі № 3 не зазначено у зв'язку з тим, що даний наказ датовано 05.04.2017 р., в той час, як 25 грудня було визнано святковим днем в Україні змінами до ст.73 КЗпП лише з 02.12.2017 року;
- копія наказу директора ТОВ «Альпінекс» № 4 від 03.01.2018 року «Про святкові та вихідні дні і перенесення робочих днів у 2018 році» (в якому 25 грудня вже офіційно на початку календарного року відображено в наказі як святковий день по підприємству);
- копія наказу №-146к від 01.12.2017 року «Про направлення у відрядження» чотирьох працівників ТОВ «Альпінекс» строком на 5 робочих днів з 04 грудня по 08 грудня 2017 року, а також копії чотирьох посвідчень на відрядження з відмітками про перебування працівників у відрядженні саме в робочі дні з 04.12.2017року по 08.12.2017 року;
- копія наказу №-147к від 08.12.2017 року «Про направлення у відрядження» трьох працівників ТОВ «Альпінекс» строком на 5 робочих днів з 11 грудня по 15 грудня 2017 року, а також копії трьох посвідчень на відрядження з відмітками про перебування працівників у відрядженні саме в робочі дні - з 11.12.2017 року по 15.12.2017 року;
- копія наказу №-148к від 15.12.2017 року «Про направлення у відрядження» трьох працівників ТОВ «Альпінекс» строком на 5 робочих днів з 18 грудня по 22 грудня 2017 року, а також копії трьох посвідчень на відрядження з відмітками про перебування працівників у відрядженні саме в робочі дні - з 18.12.2017 року по 22.12.2017 року;
- копію наказу №-149к від 22.12.2017 року «Про направлення у відрядження» чотирьох працівників ТОВ «Альпінекс» строком на 4 робочі дні з 26 грудня по 29 грудня 2017 року, а також копії чотирьох посвідчень на відрядження з відмітками про перебування працівників у відрядженні саме в робочі дні - з 26.12.2017 року по 29.12.2017 року.
Як пояснив представник позивача у судовому засіданні, позначені документи є ще одним доказом на підтвердження правової позиції позивача про те, що бухгалтером ТОВ «Альпінекс» ОСОБА_12 при заповненні табелю обліку робочого часу та відомості про нарахування заробітної плати за грудень 2017 року була допущена технічна описка, яка не вплинула на заповнення іншої кадрової та бухгалтерської документації на підприємстві позивача (в тому числі, документації стосовно відряджень працівників у грудні 2017 року, податкової звітності з виплаченої заробітної плати за грудень 2017 року тощо), а також не вплинула на жодні права та законні інтереси працівників позивача.
Допитаний свідок у судовому засіданні, яке відбулось 08.04.2019 року ОСОБА_12, яка обіймає посаду бухгалтера пояснила, що робочий тиждень на підприємстві становить пять днів, випадково допустила помилку в табелі робочого обліку робочого часу зазначивши 25 грудня 2017 року робочим днем, ніхто не виходив із працівників в цей день на роботу.
Допитаний свідок судовому засіданні 08.04.2019 року ОСОБА_11, яка обіймає посаду бухгалтера пояснила також підтвердила суду те, не своєчасно прийнято до уваги те, що в табелі робочого обліку робочого часу помилково зазначено святковий день 25 грудня 2017 року як робочий день.
В свою ж чергу, допитаний судом в судовому засіданні 22.04.2019 року свідок ОСОБА_13 повідомив суду про те, що працював на ТОВ «Альпінекс», робота була повязана із документацією, та ця компанія мала фінансові проблеми. ТОВ «Альпінекс» кожен раз затримувало виплату заробітної плати та не сплатило ОСОБА_13 за останніх три місяці. Заробітну плату отримував в меншому розмірі, а саме замість 10 000 грн. та 15 000 грн., отримував понад 5 000 грн. Бачив як різноробочими виконувались роботи в різні дні, колись навіть і в суботу, коли приїзжав перевіряти обєкт. Так, в суботу, коли необхідно було перевірити обєкт, бачив як виконувались роботи найманими працівниками. Яку заробітну плату отримували наймані працівники йому невідомо. Частина робітників були місцеві, а інші із Дніпра.
Разом з тим, суд критично ставиться до наданих до суду доказів позивачем щодо виправлених описок в табелі, оскільки вони не були надані ТОВ «Альпінекс» під час перевірки, а також під час розгляду справи про притягнення позивача до відповідальності, водночас вони суперечать наданим поясненням на акт перевірки №ДН1413/250/АВ від 04.10.2018 року, він визнав наявність виявлених порушень і висловив намір щодо їх виправлення.
Судом також не приймаються до уваги посилання позивача на правові висновки, які викладені в постановах Верховного суду від 11.07.2018р. по справі №821/789/17 та від 31.01.2019р. по справі № 809/799/17, адже у вказаних рішеннях суду касаційної інстанції йдеться мова про описки (помилки) в табелі, які були допущені субєктом господарювання в частині зазначення відпрацьованих годин у робочі дні, а не зазначення робочих годин в святковий день, тобто 25 грудня 2017 року.
Відтак, з урахуванням наведеного слід відзначити, що відповідач був обізнаний про те, що 16.11.2017 року Верховною Радою України ухвалено Закон України «Про внесення змін до статті 73 Кодексу законів про працю України щодо святкових і неробочих днів» від 16 листопада 2017 р. № 2211-VIII, який набув чинності ще 2 грудня 2017 р., а отже повинен був у відповідності до вимог абз. 3 ст. 67 та абз. 5 ст. 67 КЗпП України не пізніше ніж за два місяці зурахуванням прийнятого Закону хоча б до 25 грудня 2017 року видати наказ про перенесення робочих днів, або винести відповідний наказ про внесення змін до наказу №3 від 05.04.2017 року.
Таким чином суд приходить до висновку про штучне створення наданих до суду доказів з метою уникнення від відповідальності.
Також, відповідно до статті 12 Закону України "Про оплату праці", норми оплати праці (за роботу в надурочний час; у святкові, неробочі та вихідні дні; у нічний час; за час простою, який мав місце не з вини працівника; при виготовленні продукції, що виявилася браком не з вини працівника; працівників молодше вісімнадцяти років, при скороченій тривалості їх щоденної роботи тощо) і гарантії для працівників (оплата щорічних відпусток; за час виконання державних обов'язків; для тих, які направляються для підвищення кваліфікації, на обстеження в медичний заклад; для переведених за станом здоров'я на легшу нижчеоплачувану роботу; переведених тимчасово на іншу роботу у зв'язку з виробничою необхідністю; для вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років, переведених на легшу роботу; при різних формах виробничого навчання, перекваліфікації або навчання інших спеціальностей; для донорів тощо), а також гарантії та компенсації працівникам в разі переїзду на роботу до іншої місцевості, службових відряджень, роботи у польових умовах тощо встановлюються Кодексом законів про працю України та іншими актами законодавства України.
Норми і гарантії в оплаті праці, передбачені частиною першою цієї статті та Кодексом законів про працю України, є мінімальними державними гарантіями.
Відповідно до статті 107 КЗпП України, робота у святковий і неробочий день (частина четверта статті 73 оплачується у подвійному розмірі: 1) відрядникам - за подвійними відрядними розцінками; 2) працівникам, праця яких оплачується за годинними або денними ставками, - у розмірі подвійної годинної або денної ставки; 3) працівникам, які одержують місячний оклад, - у розмірі одинарної годинної або денної ставки зверх окладу, якщо робота у святковий і неробочий день провадилася у межах місячної норми робочого часу, і в розмірі подвійної годинної або денної ставки зверх окладу, якщо робота провадилася понад місячну норму.
Оплата у зазначеному розмірі провадиться за години, фактично відпрацьовані у святковий і неробочий день.
На бажання працівника, який працював у святковий і неробочий день, йому може бути наданий інший день відпочинку.
Відповідно до листа Мінсоцполітики від 09.12.2014 р. N 922/13/155-14, робота у святкові та неробочі дні (стаття 73 КЗпП України) підлягає компенсації відповідно до статті 107 КЗпП України. На бажання працівника, який працював у святковий і неробочий день, йому може бути наданий інший день відпочинку. Ця норма статті 107 КЗпП України використовується у випадку, коли робота у святковий, неробочий день не включається до норми робочого часу.
Отже, для працівників, які працюють за графіками і робота у святкові та неробочі (вихідні) дні включається до місячної норми робочого часу, оплата праці провадиться відповідно до норм зазначеної статті 107 КЗпП України, а саме - у розмірі одинарної годинної або денної ставки зверх окладу, але не може бути замінена іншим днем відпочинку, оскільки в такому випадку працівником не буде повністю відпрацьована встановлена йому норма робочого часу.
Отже, розмір штрафу за даною постановою про накладення штрафу від 23 жовтня 2018 року № ДН1413/250/АВ/ІП-ФС/653 визначено відповідно до абз. 4 ч.2 ст. 265 КЗпП України, в якому встановлено, що юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі, в тому числі, недотримання мінімальних державних гарантій в оплаті праці - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення, а саме:
10 * 3723,00 грн. * 17= 632919,00 грн., де:
10 - коефіцієнт (десятикратний розмір);
3723,00 грн. - мінімальна заробітна плата з 1 січня 2018 року (у місячному розмірі) відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» від 07 грудня 2017 року № 2246-УІІІ;
17 - кількість працівників ТОВ «Альпінекс», відносно яких встановлено скоєння порушення законодавства про працю.
Відтак, постанова Головного управління Держпраці у дніпропетровській області від 23 жовтня 2018 року №ДН1413/250/АВ/ІП-ФС/653 про застосування штрафу в розмірі 632 919 грн винесена з дотримання норм чинного законодавства, відповідачем доведено наявність порушення з боку позивача положень КЗпПта Закону України «Про оплату праці».
Отже, на переконання суду, відповідач, як суб'єкт владних повноважень, довів суду правомірність своїх дій та рішень, в той час, як доводи позивача є сумнівними, суперечливими і непереконливими.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно зі ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.
Суд вважає, що відповідач, заперечуючи проти задоволення позовних вимог позивача, належним чином довів правомірність своїх дій, а позивач не навів переконливих та нормативно обґрунтованих доказів про порушення чинного законодавства відповідачем та порушення його прав спірним рішенням, відтак, у задоволенні позовних вимог слід відмовити.
Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Враховуючи відмову у задоволенні позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю Альпінекс, суд приходить до висновку про відсутність підстав для присудження і всіх здійснених позивачем документально підтверджених судових витрат за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
На підставі частини 3 статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України, в судовому засіданні 22 квітня 2019 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду. Виготовлення тексту рішення суду у повному обсязі здійснено 26 квітня 2019 року.
Керуючись ст. ст. 139, 242-243, 245-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні позовної заяви товариства з обмеженою відповідальністю Альпінекс до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 26 квітня 2019 року.

Суддя ОСОБА_1