Справа № 160/7524/18
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2019-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

25 квітня 2019 року м. Дніпросправа № 160/7524/18

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Дурасової Ю.В.,

суддів: Божко Л.А., Суховарова А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.03.2019 (головуючий суддя Дєєв М.В., повний текст ухвали складено 06.03.2019)

у справі за позовом ОСОБА_1 до Кам'янської міської ради про визнання протиправним рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до суду з адміністративним позовом до Кам'янської міської ради про визнання протиправним та нечинним рішення Кам'янської міської ради від 29.09.2017 року №833-19/VІІ «Про затвердження порядку розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у місті Кам'янське» зі змінами, внесеними рішеннями Кам'янської міської ради від 17.11.2017 року №897-20/VІІ «Про внесення змін до рішення міської ради від 29.09.2017 року №833-19/VІІ», від 22.12.2017 року №952-21- VІІ «Про деякі питання утримання об'єктів (елементів) благоустрою на території м.Кам'янського».

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.03.2019 адміністративний позов ОСОБА_1 до Кам'янської міської ради про визнання протиправним рішення - залишено без розгляду.

Свою позицію суд першої інстанції обґрунтував тим, що оскаржуване рішення та рішення, якими було внесено зміни до нього були опубліковані на офіційній сторінці Кам'янської міської ради та в газетах, що підтверджується матеріалами справи та мають загальний доступ, отже з дня їх опублікування з їхнім текстом має можливість ознайомитися будь-яка особа. Також зазначено, що, враховуючи публічність та відкритість зазначеної вище інформації, позивач мав можливість дізнатись про порушення своїх прав та інтересів ще в 2017 році, при цьому, позивачем не надано належних доказів, що підтверджують наявність будь-яких обмежень доступу до оскаржуваного рішення.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та винести постанову, якою задовольнити вимоги апеляційної скарги, скасувавши ухвалу суду першої інстанції, а справу направити продовження розгляду. Посилається на те, що він дізнався про порушення своїх прав у зв'язку з закінченням строку дії паспорту прив'язки тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності №180 від 14.07.2014, а саме коли він звернувся до управління містобудування та архітектури Кам'янської районної ради із заявою про продовження строку дії паспорта прив'язки 3-х тимчасових споруд (12.07.2018 року). Тому, в 6-ти місячний строк звернувся до суду.

На адресу апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, згідно якого відповідач просить відмовити в задоволенні вимог апеляційної скарги, залишивши ухвалу суду першої інстанції без змін. Посилається на те, що позивач звернувся з позовом 09.10.2018 року. Однак, рішення відповідача №833-19/VІІ, яке оскаржує позивач, прийняте 29.09.2017 року, зміни до нього вносилися 17.11.2017 року та 22.12.2017 року. Оприлюднена рішення відповідача №833-19/VІІ - 03.10.2017 року на офіційному веб-сайті Кам'янської районної ради та в Інформаційно-аналітичному щотижневому Кам'янської районної ради «Відомості» від 25.10.2017 року №43(1184); зміни до цього рішення також оприлюднені належним чином. Така інформація є публічною та відкритою, тому позивач мав можливість своєчасно дізнатися ще в 2017 році про певні рішення суб'єкта владних повноважень та своєчасно їх оскаржити.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачем позивач є власником трьох тимчасових споруд по провулку Цегельному у місті Кам'янське Дніпропетровської області, 14 липня 2014 року йому був виданий паспорт прив'язки трьох тимчасових споруд №180 строком дії до 14.07.2015 року, який неодноразово продовжувався на строк до 14.07.2016 року, до 14.07.2017 року та до 14.07.2018 року, у зв'язку із закінченням строку дії вказаного паспорту прив'язки тимчасової споруди, для провадження підприємницької діяльності, позивач звернувся із заявою до управління містобудування та архітектури Кам'янської міської ради для продовження строку дії вказаного паспорту прив'язки та з офіційного веб-сайта Кам'янської міської ради http://kam.gov.ua розділ «Продовження терміну дії паспорту прив'язки тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності» позивачу стало відомо, що до вказаної заяви необхідно надати: копію документів на землекористування та копію договору з Комунальним підприємством Кам'янської міської ради «Благоустрій» щодо пайової участі в утриманні об'єкта благоустрою.

Кам'янською міською радою було прийнято рішення від 29.09.2017 року №833-19/VІІ «Про затвердження порядку розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у місті Кам'янське» зі змінами, внесеними рішеннями Кам'янської міської ради від 17.11.2017 №897-20/VІІ «Про внесення змін до рішення міської ради від 29.09.2017 №833-19/УІІ», від 22.12.2017 №952-21-VІІ «Про деякі питання утримання об'єктів (елементів) благоустрою на території м. Кам'янського», відповідно до якого осіб, які є власниками тимчасових споруд, зобов'язують укласти з Комунальним підприємством Кам'янської міської ради «Благоустрій» договір щодо пайової участі в утриманні об'єкта благоустрою та оформити документи на землекористування, а у разі відмови особи, тимчасові споруди будуть вважатися самовільно встановленими та підлягатимуть примусовому демонтажу.

Позивач, не погоджується з рішенням відповідача, тому вважає за можливе оскаржити його в судовому порядку.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що суд першої інстанції до даних правовідносин правильно застосував норми Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. При цьому, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ч. 2 ст. 19).

Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини.

Згідно з частинами 1, 2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється 6-ти місячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Наслідки пропуску строків звернення до адміністративного суду встановлено статтею 123 КАС України, зокрема, частиною 3 цієї статті передбачено, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

У розумінні цієї статті, поважними причинами пропуску строку звернення до адміністративного суду є такі обставини, які створили об'єктивні перешкоди для звернення особи з адміністративним позовом і подолання яких для цієї особи було неможливим або ускладненим.

Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Підстави пропуску строку можуть бути визнані поважними, строк поновлено лише у разі, якщо вони пов'язані з непереборними та об'єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк подання позову.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

З урахуванням наведеного, можливо дійти висновку, що предметом доказування при вирішенні питання щодо встановлення поважності причин для позивача є поважність причин, тобто, якщо строк був пропущений з поважних причин це повинно підтверджуватися незаперечними письмовими доказами.

Процесуальний Закон не дає визначення терміну поважні причини. Між тим в Рішенні Верховного суду України від 13.09.2006 року по справі № 6-26370кс04 (№ в ЄДРСРУ 135558) вказано, що поважними причинами пропуску строку позовної давності вважаються такі обставини, за яких своєчасне пред'явлення позову стає неможливим або утрудненим. З урахуванням наведеного, оцінюючи обставини, що перешкоджали здійсненню процесуального права на оскарження, суд повинен виходити з оцінки та аналізу всіх наведених у клопотанні доводів, а також з того, чи мав заявник можливість своєчасно реалізувати своє право на оскарження. Для визначення моменту виникнення права на позов важливими є як об'єктивні (сам факт порушення права), так і суб'єктивні (особа дізналася або повинна була дізнатися про це порушення) моменти.

Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, в постанові Верховного Суду від 08.05.2018 у справі №911/2534/17.

Позивач зазначає, що дізнався про порушення своїх прав, свобод та інтересів лише - 12.07.2018 року, коли звернувся до управління містобудування та архітектури Кам'янської міської ради із заявою про продовження строку дії паспорту прив'язки трьох тимчасових споруд №180 від 14.07.2014 року, у зв'язку із закінченням строку їх дії.

Однак, колегія суддів апеляційної інстанції не може визнати дану обставину прийнятною, виходячи з наступного.

Так, частиною 5 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування нормативно-правового характеру набирають чинності з дня їх офіційного оприлюднення, якщо органом чи посадовою особою не встановлено пізніший строк введення цих актів у дію.

Відповідно до ч. 11 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування підлягають обов'язковому оприлюдненню та наданню за запитом відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації». Проекти актів органів місцевого самоврядування оприлюднюються в порядку, передбаченому Законом України «Про доступ до публічної інформації», крім випадків виникнення надзвичайних ситуацій та інших невідкладних випадків, передбачених законом, коли такі проекти актів оприлюднюються негайно після їх підготовки.

Тобто, строк, з якого особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, починається з дня опублікування акта, незважаючи на те, що особа, на яку поширює дію цей акт, фактично ознайомилася з ним значно пізніше. Це пояснюється тим, що особа мала реальну можливість (повинна була) дізнатися про цей акт у день його опублікування, якщо таке опублікування було зроблено у встановленому порядку.

Судом першої інстанції встановлено, що оскаржуване рішення Кам'янської міської ради №833-19/VІІ від 29.09.2017 року «Про затвердження порядку розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у місті Кам'янське» оприлюднене - 03.10.2017 року на офіційному веб-сайті Кам'янської міської ради за посиланням http://so.kam.gov.ua/ua/treezas_so/pg/7629_d1/ та в Інформаційно-аналітичному щотижневику Кам'янської міської ради «Відомості» від 25.10.2017 року №43 (1184).

Рішення Кам'янської міської ради №897-20/VІІ 17.11.2017 року «Про внесення змін до рішення міської ради від 29.09.2017 року №833-19/VІІ» оприлюднене - 01.12.2017 року на офіційному веб-сайті Кам'янської міської ради за посиланням http://so.kam.gov.ua/ua/treezas_so/pg/4237_d1/ та в Інформаційно-аналітичному щотижневику Кам'янської міської ради «Відомості» від 06.12.2017 року №49 (1190).

Рішення Кам'янської міської ради №952-21- VІІ від 22.12.2017 року «Про деякі питання утримання об'єктів (елементів) благоустрою на території м.Кам'янського» оприлюднене - 26.12.2017 року на офіційному веб-сайті Кам'янської міської ради за посиланням http://so.kam.gov.ua/ua/treezas_so/pg/71329_d1/ та в соціальній газеті «Любимый город» від 10.01.2018 року №2 (137).

Таким чином, оскаржуване рішення та рішення, якими було внесено зміни до нього були опубліковані на офіційній сторінці Кам'янської міської ради та в газетах, що підтверджується матеріалами справи та мають загальний доступ, отже з дня їх опублікування з їхнім текстом має можливість ознайомитися будь-яка особа.

Отже, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що, враховуючи публічність та відкритість зазначеної вище інформації, позивач мав можливість дізнатись про порушення своїх прав та інтересів ще в 2017 році, при цьому, позивачем не надано належних доказів, що підтверджують наявність будь-яких обмежень доступу до оскаржуваного рішення.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правового обґрунтування, покладеного в основу ухвали суду першої інстанції, тому не можуть бути підставою для її скасування.

Отже, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про залишення позову без розгляду у зв'язку з пропуском строку звернення до адміністративного суду.

З огляду на характер спірних правовідносин та результати апеляційного розгляду, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст. 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.03.2019 - залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.03.2019 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку встановленому ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 26.04.2019.

Головуючий суддя Ю.В. Дурасова

суддя Л.А. Божко

суддя А.В. Суховаров