Справа № 815/1153/18
Суддя: Корой С. М.
Дата ухвалення: 2019-05-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/1153/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2019 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Корой С.М., розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом Державного підприємства «Ананьївське лісове господарство» до Південного офісу Держаудитслужби про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов Державного підприємства «Ананьївське лісове господарство» до Південного офісу Держаудитслужби, в якому позивач просив:

визнати протиправним рішення про відмову у розгляді заперечень до акту ревізії та зобов'язати прийняти заперечення на лист № 15-07-23-14/9788 від 21.12.2017р. щодо усунення порушень законодавства в

п.3 в порушення ч.2 ст. 799 Цивільного кодексу України протягом періоду 2015 року підприємством за договором оренди легкового автомобіля від 02.11.2016р. № 67 ДО безпідставно понесено витрат (паливо) в сумі 59257,71 грн. Відповідне порушення призвело до втрат (збитків), завданих підприємству на загальну суму 59257,71 грн.;

п.6 в порушення ч.1 ст. 3 та ч. 3 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» безпідставно списано палива (бензину А-95 Євро) на автомобіль Лада 212140, державний номер НОМЕР_1 за подорожнім листом від 11.11.2016 №4 та від 25.11.2016 №14 у загальній кількості 31 літр на загальну суму 475,0 грн., що призвело до матеріальної шкоди (збитків), завданих підприємству, на відповідну суму;

п.7 в порушення п.5 Заходів щодо економічного та раціонального використання державних коштів, передбачених для утримання органів державної влади та інших державних органів, утворених органами державної влади підприємств, установ та організацій, які використовують кошти державного бюджету, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 01 березня 2014 року № 65 (зі змінами) у 2015 році підприємством за рахунок бюджетних коштів проведені витрати з придбання палива, яке використано на утримання двох легкових транспортних засобів для обслуговування адмінперсоналу підприємства на загальну суму 57300,0 грн.

Враховуючи змінений позов від 23.04.2018 р., ухвалою суду від 14.05.2018 р. відкрито провадження по справі.

Ухвалою суду від 27.07.2018 р. призначено проведення розгляду справи в порядку загального позовного провадження.

01.08.2018 р. (вх. № 28809/18) від представника позивача надійшла заява про зміну (уточнення) позовних вимог, згідно якої позивач просить визнати протиправними та скасувати вимоги, викладені Південним офісом Державної аудиторської служби України в листі № 15-07-23-14/9788 від 21.12.2017р. «щодо усунення порушень законодавства» в пункті 3 «В порушення ч.2 ст.799 Цивільного кодексу України протягом періоду 2015 року Підприємством за договором оренди легкового автомобіля від 02.11.2014 № 67 ДО безпідставно понесено витрати ( паливо) у сумі 59257,71 гривень. Відповідне порушення призвело до втрат (збитків), завданих підприємству, на загальну суму 59257,71 грн.».

Ухвалою суду від 31.10.2018 р. заяву представника позивача про прийняття зміненої позовної заяви задоволено та прийнято до розгляду змінені позовні вимоги Державного підприємства «Ананьївське лісове господарство»; розпочато розгляд справи спочатку.

Ухвалою суду від 28.11.2018р., яка занесена до протоколу засідання, закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду по суті.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що під час проведення ревізії встановлено не усунення позивачем порушення ч.2 ст.799 Цивільного кодексу України, яке полягає у тому, що протягом періоду 2015 року підприємством за договором оренди легкового автомобіля від 02.11.2014р. № 67 ДО безпідставно понесено витрати (паливо) у сумі 59257,71 грн. ДП «Ананьївське лісове господарство» у своїх запереченнях надано пояснення та документи щодо законності витрат на паливо на автомобіль GEELY, який використовувався для службових поїздок лісничого Долинського лісництва ОСОБА_2 згідно службової інструкції лісничого лісництва здійснює керівництво виробничо-господарською діяльністю лісництва, забезпечує виконання встановлених завдань, заходів з охорони лісів від самовільних вирубувань. При цьому згідно п. 15 Положення про державну лісову охорону, при використанні власних транспортних засобів під час виконання службових обов'язків працівникам держлісохорони в установленому порядку компенсуються відповідні витрати за затвердженими нормами. ОСОБА_2 працював на посаді помічника лісничого Долинського лісництва з 20.01.2014р. та з 01.08.2014р. переведений на посаду лісничого вказаного лісництва, яка належить до Державної лісової охорони. У період грудень 2014 - 2015рр. автомобіль GEELY використовувався для виконання службових обов'язків у державній лісовій охороні згідно наказу №43/1 від 03.03.2014р. Наказом №93/1 АП від 09.10.2014р. затверджено ліміт використання палива на цей автомобіль. У подорожніх листах щодо автомобіля GEELY зазначено, що останній використовувався для об'їзду лісових масивів (здійснення охорони лісів від пожеж та незаконних вирубок державного лісового фонду). Позивач згодний з висновками, викладеними в акті, щодо порушення приписів ч.2 ст. 799 ЦК України, проте вважає, що паливо на автомобіль GEELY проводилось не за договором оренди, який фактично не застосовувався у господарській діяльності, для виконання службових обов'язків, а саме охорона та захист лісу. Зазначені витрати не призвели до матеріальних збитків підприємства, а були проведені для охорони та захисту державного лісового фонду.

16.11.2018р. (вх. № 34894/18) від відповідача надійшов відзив на зміну (уточнення) позовної заяви, в якому в обґрунтування правової позиції зазначено, що ревізію ДП «Ананьївське лісове господарство» проведено за період з 01.01.2015р. у термін з 04.09.2017р. по 21.11.2017р. Результати ревізії викладено в акті від 04.12.2017р. № 07-11/88. Заперечення на акт ревізії позивачем направлено до Південного офісу Держаудитслужби лише 22.12.2017р. з порушенням встановленого законодавством терміну. Супровідний лист про направлення акту ревізії, підписаного з запереченнями, ДП «Ананьївське лісове господарство» зареєстровано на четвертий день ознайомлення з актом після отримання, тоді як за приписами п. 40 Порядку проведення інспектування Державною аудиторською службою, її міжрегіональними територіальними органами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 550 від 20.04.2006 р., передбачено, що об'єкт контролю зобов'язаний повернути органу державного фінансового контролю у строк не пізніше ніж 3 робочих дні після отримання. Враховуючи, що заперечення ДП «Ананьївське лісове господарство» до акту ревізії супровідним листом від 22.12.2017р. № 147 (номер відправлення 486) надійшли до Південного офісу 27.12.2017р., тобто після проведення реалізації матеріалів ревізії, було прийнято рішення щодо не розгляду цих заперечить, що не суперечить вимогам чинного законодавства. На підставі вказаного акта прийнято вимогу щодо усунення порушень. Відповідачем акцентовано увагу, що директора ДП «Ананьївське лісове господарство» було запрошено на засідання робочої групи щодо розгляду вищезазначених заперечень на акт ревізії та останній з'явився разом з юристом. При цьому в уточненій позовній заяві позивач не погоджується з п.3 вимоги Південного офісу Держаудитслужби № 15-07-23-14/9788 від 21.12.2017р., з якими погодився під час розгляду заперечень. У позовній заяві позивач також зазначив, що згоден з встановленим порушенням та доказів в обґрунтування позовних вимог не надав.

У судове засідання учасники справи не прибули, явку представників не забезпечили, про дату, час та місце судового розгляду повідомлялись належним чином та завчасно.

Згідно ч. 3 ст. 194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Від представників позивача та відповідача надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності.

Відповідно до ч. 3 ст. 194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

За приписами ч.1 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з'явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта (ч. 9 ст. 205 КАС України).

Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи наведене, у зв'язку із неприбуттям у судове засідання всіх учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце судового розгляду, та надання ними клопотань про розгляд справи за їх відсутності, суд дійшов висновку про розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у справі письмовими доказами.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд зазначає наступне.

Південним офісом Держаудитслужби відповідно до Плану проведення заходів державного фінансового контролю Південного офісу Держаудитслужби на ІІІ квартал 2017 року, на підставі направлень проведено ревізію фінансово-господарської діяльності ДП «Ананьївське лісове господарство» за період з 01.01.2015р. по 31.07.2017р., за наслідками якої складено акт № 07-11/88 від 04.12.2017р. (т.1, а.с. 16-81). Перший і третій примірника вказаного акта 04.12.2017 р. направлено позивачу для ознайомлення та підпису поштовим відправленням від 04.12.2017р. № 15-07-23-14/9288 (т.1, а.с. 144).

19.12.2017р. (вих. №15-07-23-14/9696) на адресу ДП «Ананьївське лісове господарство» відповідно до приписів абз. 4 п.4 Порядку проведення інспектування Державною аудиторською службою, її міжрегіональними територіальними органами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 550 від 20.04.2006р., направлено акт про відмову від підпису першого та третього примірників акта ревізії фінансово-господарської діяльності ДП «Ананьївське лісове господарство» (т.1, а.с. 92-93).

Листом Південного офісу Держаудитслужби від 21.12.2017р. № 15-07-23-14/9788 на адресу позивача направлено вимоги щодо усунення порушення законодавства, встановлених за результатами ревізії згідно вимог абз. 3 п. 40 № 550 Порядку № 550.

Крім того, на звернення позивача листами від 05.01.2018р. та від 17.01.2018р. повідомлено, що заперечення на акт ревізії від 04.12.2017р. №07-11/88 (лист ДП «Ананьївське лісове господарство» від 22.12.2017р.) надійшли до Південного офісу Держаудитслужби після здійснення заходів для реалізації результатів ревізії, в зв'язку з чим їх залишено без розгляду (т.1, а.с. 94-97).

15.02.2018р. (вих. № 43) ДП «Ананьївське лісове господарство» направлено до Державної аудиторської служби України скаргу щодо складання акта про відмову від підпису та відмову розгляду заперечень (т.1, а.с. 98-99).

05.09.2018р. (вих. № 15-07-23-14/5035) Південним офісом Держаудитслужби на адресу ДП «Ананьївське лісове господарство» направлено висновок на заперечення (зауваження) до акту ревізії фінансово-господарської діяльності ДП «Ананьївське лісове господарство» (т.1, а.с. 199- 226).

21.12.2017р. № 15-07-23-14/9788 на підставі акта ревізії Південного офісу Держаудитслужби пред'явлено ДП «Ананьївське лісове господарство» вимогу щодо усунення порушень законодавства (т.1, а.с. 194-196).

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, ч. 2 ст. 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ч. 2 ст. 2 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» державний фінансовий контроль забезпечується органом державного фінансового контролю через проведення державного фінансового аудиту, інспектування, перевірки закупівель та моніторингу закупівлі.

Згідно п.1 ч.1 ст. 8 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» орган державного фінансового контролю здійснює державний фінансовий контроль та контроль за: виконанням функцій з управління об'єктами державної власності; цільовим та ефективним використанням коштів державного і місцевих бюджетів; цільовим використанням і своєчасним поверненням кредитів (позик), одержаних під державні (місцеві) гарантії; достовірністю визначення потреби в бюджетних коштах при складанні планових бюджетних показників; відповідністю взятих бюджетних зобов'язань розпорядниками бюджетних коштів відповідним бюджетним асигнуванням, паспорту бюджетної програми (у разі застосування програмно-цільового методу у бюджетному процесі); веденням бухгалтерського обліку, а також складанням фінансової і бюджетної звітності, паспортів бюджетних програм та звітів про їх виконання (у разі застосування програмно-цільового методу у бюджетному процесі), кошторисів та інших документів, що застосовуються в процесі виконання бюджету; станом внутрішнього контролю та внутрішнього аудиту у розпорядників бюджетних коштів; усуненням виявлених недоліків і порушень.

Відповідно до п. 7 ст. 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» органу державного фінансового контролю надається право пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Згідно ч. 2 ст. 15 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» законні вимоги службових осіб органу державного фінансового контролю є обов'язковими для виконання службовими особами об'єктів, що контролюються.

Згідно п.1 Положення про Державну аудиторську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 43 від 03.02.2016р., Державна аудиторська служба України (Держаудитслужба) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України та який забезпечує формування і реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю.

Системний аналіз наведених норм свідчить, що, у разі виявлених порушень законодавства орган державного фінансового контролю пред'являє обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких порушень. Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов'язковою до виконання.

Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір у встановленому законодавством порядку та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Поряд з цим з аналізу сутності завдань і функцій органів фінансового контролю, в тому числі у їх співвідношенні із завданнями адміністративного судочинства (рішення суб'єкта владних повноважень як предмет судового контролю), вбачається, що рішення (дії, бездіяльність) органу фінансового контролю, прийняті в результаті реалізації їх окремо взятих завдань або функцій (пред'явлення обов'язкової до виконання вимоги як одна з них), є окремими предметами судового контролю. Таким чином підконтрольна установа не позбавлена права оскаржувати в судовому порядку правомірність висновку контролюючого органу про наявність самого порушення законодавства, встановленого під час проведення ревізії фінансово-господарської діяльності (перевірки), чи правомірності дій Держаудитслужби щодо висування вимоги про усунення порушень законодавства.

Аналогічну правову позицію висловлено Верховним Судом у постанові від 29.03.2019 р. у справі №826/6926/17.

Порядок проведення органом державного фінансового контролю державного фінансового аудиту, інспектування та перевірки закупівель установлюється Кабінетом Міністрів України (ч. 3 ст. 2 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні»).

Порядок проведення інспектування Державною аудиторською службою, її міжрегіональними територіальними органами затверджено постановою Кабінету Міністрів України № 550 від 20.04.2006 р. (далі - Порядок № 550).

Пунктом 40 Порядку № 550 передбачено, що керівник, головний бухгалтер та інші визначені працівники об'єкта контролю зобов'язані ознайомитися з актом ревізії та у разі погодження з викладеними у ньому фактами підписати отримані примірники акта. У разі наявності заперечень (зауважень) щодо змісту акта ревізії керівник, головний бухгалтер чи інші особи підписують його із застереженням.

Підписані примірники акта ревізії об'єкт контролю зобов'язаний повернути органу державного фінансового контролю у строк не пізніше ніж 3 робочих дні після отримання. У разі ненадходження до органу державного фінансового контролю підписаних примірників акта ревізії протягом зазначеного строку посадові особи органу державного фінансового контролю засвідчують це актом про відмову від підпису, що складається у трьох примірниках, один з яких видається об'єкту контролю способом, визначеним у пункті 39 цього Порядку.

Після складення акта про відмову від підпису орган державного фінансового контролю має право здійснити належні заходи щодо реалізації результатів ревізії з обов'язковим інформуванням про факт відмови від підписання акта ревізії органу управління об'єкта контролю і за необхідності відповідних органів державної влади та органів місцевого самоврядування.

У разі неповернення об'єктом контролю першого і третього примірників акта ревізії орган державного фінансового контролю у передбачених цим Порядком та законодавством випадках подає правоохоронним органам акт про відмову від підпису, належним чином завірену копію другого примірника акта ревізії та долучає оригінал цього примірника до матеріалів ревізії.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, заперечення на акт ревізії позивачем направлено до Південного офісу Держаудитслужби лише 22.12.2017р. (вих. № 148), тобто без дотримання строку, встановленого п.40 Порядку № 550. Зазначені заперечення надійшли до Південного офісу Держаудитслужби 27.12.2017р., тобто після здійснення заходів реалізації результатів ревізії.

Зокрема, як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, на підставі акта ревізії Південного офісу Держаудитслужби пред'явлено ДП «Ананьївське лісове господарство» вимогу щодо усунення порушень законодавства від 21.12.2017р. № 15-07-23-14/9788 (т.1, а.с. 194-196).

Згідно п. 46 Порядку № 550 якщо вжитими в період ревізії заходами не забезпечено повне усунення виявлених порушень, органом державного фінансового контролю у строк не пізніше ніж 10 робочих днів після реєстрації акта ревізії, а у разі надходження заперечень (зауважень) до нього - не пізніше ніж 3 робочих дні після надіслання висновків на такі заперечення (зауваження) надсилається об'єкту контролю письмова вимога щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства із зазначенням строку зворотного інформування.

Про усунення виявлених ревізією фактів порушення законодавства цей об'єкт контролю у строк, визначений вимогою про їх усунення, повинен інформувати відповідний орган державного фінансового контролю з поданням завірених копій первинних, розпорядчих та інших документів, що підтверджують усунення порушень.

Згідно заяви про зміну (уточнення) позовних вимог від 01.08.2018 р. (вх. № 28809/18) позивач просить визнати протиправними та скасувати вимоги, викладені Південним офісом Державної аудиторської служби України в листі № 15-07-23-14/9788 від 21.12.2017р. «щодо усунення порушень законодавства» в пункті 3 «В порушення ч.2 ст.799 Цивільного кодексу України протягом періоду 2015 року Підприємством за договором оренди легкового автомобіля від 02.11.2014 № 67 ДО безпідставно понесено витрати (паливо) у сумі 59257,71 гривень. Відповідне порушення призвело до втрат (збитків), завданих підприємству, на загальну суму 59257,71 грн.».

Проте, позивач фактично погодився з наявністю зазначеного порушення як під час розгляду його заперечень як на робочій групі Південного офісу Держаудитслужби, так і в уточненій позовній заяві від 02.08.2018р.

Згідно матеріалів справи, ревізією було встановлено, що протягом 2015 року ДП «Ананьївське лісове господарство» використовувався орендований транспортний засіб згідно договору оренди легкового автомобіля від 02.11.2015р. №67-ДО, а саме автомобіля марки GEELY, 2008 року виробництва, державний номер НОМЕР_2.

02.11.2014р. між ДП «Ананьївське лісове господарство» (орендар) та ОСОБА_2 (орендодавець) укладено договір оренди легкового автомобіля № 67-ДО, за умовами якого орендодавець зобов'язався передати у строкове безоплатне користування, а орендар прийняти зазначений автомобіль (марки GEELY, 2008 року випуску, колір сірий, державний номер НОМЕР_2, зареєстрований Маловисловським МРЕВ ДАІ УМВС України в Кіровоградській області). Автомобіль орендується з метою його використання орендарем для службових поїздок, перевезення його персоналу, а також для перевезення дрібних речей. Передача автомобіля здійснюється за актом приймання-передачі (т.2, а.с 139).

В матеріалах справи наявний акт приймання-передачі автомобіля від 02.11.2014р. (т.2, а.с. 140).

Згідно матеріалів справи, до ревізії не було надано акта приймання передачі автомобіля після закінчення терміну дії договору та документів на підтвердження оцінку автомобіля у розмірі 75000,00 грн.

За приписами ч.2 ст. 799 ЦК України договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню.

За змістом листа ДП «Ананьївське лісове господарство» № 96 від 25.10.2017р., протягом 2015 року позивачем проведено витрати з придбання палива у загальній сумі 59257,71 грн., яке використано на орендований автомобіль марки GEELY.

Згідно приписів ч.2 ст. 74 КАС України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Позивачем належними доказами не спростовано того, що договір оренди легкового автомобіля № 67-ДО 02.11.2014 р., відповідно до вимог ч. 2 ст. 799 ЦК України не посвідчено нотаріально та належними доказами протилежного не доведено. Більш того, зазначений факт визнається позивачем та з урахуванням приписів ч.1 ст. 78 КАС України не потребує доказування.

З урахуванням наведеного, позивачем не спростовано наявності виявленого за результатами перевірки факту порушення ч.2 ст. 799 ЦК України, внаслідок чого протягом 2015 року ДП «Ананьївське лісове господарство» за договором оренди легкового автомобіля № 67-ДО від 02.11.2014р. безпідставно понесено витрати у сумі 59257,71 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Враховуючи встановлені обставини у їх сукупності, виходячи з системного аналізу норм чинного законодавства, суд дійшов висновку про необґрунтованість та безпідставність позовних вимог, в зв'язку з чим в їх задоволенні слід відмовити.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно положень ст. 75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому в силу положень ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов'язок доказування в спорі покладається на відповідача орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв'язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи висновки суду про відмову у задоволенні позовних вимог, судові витрати з відповідача не стягуються.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 8, 9, 10, 77, 90, 139, 205, 242-246, 250, 251, 255, 295, 297 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Державного підприємства «Ананьївське лісове господарство» до Південного офісу Держаудитслужби про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії- відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання до П'ятого апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.М. Корой

.