Справа № 580/642/19
Суддя: А.М. Бабич
Дата ухвалення: 2019-05-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2019 року справа № 580/642/19

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд одноособово у складі головуючого судді Бабич А.М., розглянувши у спрощеному письмовому провадженні в залі суду адміністративну справу за позовом Головного управління ДФС у Черкаській області до Приватного акціонерного товариство “Черкасирибгосп” про стягнення коштів,

УСТАНОВИВ:

21.02.2019 Головне управління ДФС у Черкаській області (18002, м. Черкаси, вул.Хрещатик, буд.235; ) (далі – позивач) подало у Черкаський окружний адміністративний суд позов про стягнення з рахунків у банках, обслуговуючих Приватне акціонерне товариство “Черкасирибгосп” (18001, м. Черкаси, вул. Смілянська, буд.2; ) (далі - відповідач), податкового боргу з єдиного податку сільськогосподарських виробників (далі – ЄПСВ) у сумі 201911,79 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що відповідач у добровільному порядку не сплачує заборгованості з вищевказаного виду податку, що виник внаслідок узгодження податкових повідомлень-рішень (далі - ППР): від 21.08.2018 № на суму 72932,40грн., від 19.02.2018 № на суму 12000,00грн. та № на суму 0,33грн., від 14.03.2018 № на суму 20000,00грн., від 11.05.2018 № на суму 27201,43грн., від 21.08.2018 № на суму 35520,93грн., від 21.08.2018 № на суму 51719,84грн. З урахуванням часткової сплати та залишку несплаченої пені загальна сума заборгованості позивача становить 201911,79 грн. Відповідачу направлено податкову вимогу від 01.11.2017 №4743-17 рекомендованим листом. Тому позивач звернувся з позовом.

26.02.2019 суд відкрив спрощене провадження на виконання ст.12 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), встановив строк для надання відзиву та доказів - 15днів з дня отримання ухвали, та 5 днів з часу отримання відзиву для надання на нього пояснень. Також повідомив про право заявити клопотання про розгляд справи з повідомленням та викликом сторін у судове засідання.

Згідно з даними рекомендованого повідомлення вказану ухвалу відповідач отримав 04.03.2019, а позивач згідно з розпискою – 01.03.2019.

Письмового відзиву на позов, тому числі письмових пояснень суду не надійшло.

Оскільки сторони клопотань про розгляд справи з їх повідомленням (викликом у судове засідання) або заперечень на розгляд справи саме у спрощеному провадженні суду не надали, суд вирішив розглянути справу у спрощеному провадженні без проведення судового засідання та їх виклику (у письмовому провадженні).

Оцінивши заявлені доводи, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з даними ЄДРПОУ, що підтверджується витягом у матеріалах справи, відповідач зареєстрований як юридична особа з 19.11.1998 та здійснює господарську діяльність на час судового вирішення спору.

Довідкою позивача від 16.01.2019 №278/23-00-55-17-017 підтверджується наявність у позивача відкритих у банках рахунків станом на 17.01.2019.

Доводи позивача про винесення ППР про донарахування відповідачу ЄПСВ підтверджуються наступними документами, засвідчені копії яких долучено до матеріалів справи.

На підставі актів про результати камеральної перевірки, засвідчені копії яких долучено до матеріалів справи, за порушення граничних строків сплати узгоджених сум зобов’язань відносно відповідача прийняті ППР:

від 21.08.2018 № про донарахування 72932,40грн.;

від 19.02.2018 № на суму 12000,00грн. та № на суму 0,33грн.;

від 14.03.2018 № на суму 20000,00грн.;

від 11.05.2018 № на суму 27201,43грн.;

від 21.08.2018 № на суму 35520,93грн.;

від 21.08.2018 № на суму 51719,84грн.

Право органів державної податкової служби проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки передбачене п.75.1 ст.71 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (далі – ПК України).

Суд звернув увагу, що отримання відповідачем вищевказаних ППР підтверджується даними долучених до матеріалів засвідченими копіями рекомендованих відправлень. Доказів їх оскарження суду не надано.

Відповідно до п.57.3. ст.57 ПК України у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

П.56.1 ст.56 ПК України передбачає право платника оскаржити рішення, прийняті контролюючим органом (у т.ч. ППР) в адміністративному або судовому порядку.

Згідно з вимогами п.56.1 ст.56 ПК України скарга подається до контролюючого органу вищого рівня протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання платником податків податкового повідомлення-рішення або іншого рішення контролюючого органу, що оскаржується.

Підп.56.17.1. п.56.17. ст.56 ПК України встановлює, що процедура адміністративного оскарження закінчується днем, наступним за останнім днем строку, передбаченого для подання скарги на податкове повідомлення-рішення або будь-яке інше рішення відповідного контролюючого органу у разі, коли така скарга не була подана у зазначений строк.

День закінчення процедури адміністративного оскарження на підставі абз.2 підп.56.17.5. п.56.17. ст.56 ПК України вважається днем узгодження грошового зобов'язання платника податків.

Оскільки докази оскарження у встановлений ПК України строк вищевказаних ППР відсутні, суд дійшов висновку про узгодженість визначених ними грошових зобов’язань.

За вимогами підп.14.1.175 п.14.1 статті 14 ПК України сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання визнається податковим боргом.

Тому суд дійшов висновку, що грошові зобов’язання, визначені вищевказаними ППР, є податковим боргом відповідача.

З огляду на платіжне доручення №2944 від 05.10.2018 відповідача на суму 20361,31грн. недоїмка зменшена. Крім того, станом на час прийняття вищевказаних ППР за окремими підрозділами відповідача рахувалась переплата на загальну суму 1493,24 грн. та 1495,07грн. Також за відповідачем рахується залишок несплаченої пені в сумі 4827,63грн.

Отже, згідно з даними облікових карток загальна сума заборгованості з ЄПСВ згідно з підставами позову становить 201911,79 грн.

Відповідно до п.59.1. ст.59 ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

У зв’язку з несплатою узгодженої суми грошового зобов’язання позивач прийняв податкову вимогу форми “Ю” від 01.11.2017 №4743-17 на суму 1132598,08грн. Позивач отримав вимогу 13.11.2017. Однак в установленому законом порядку відповідач її не оскаржив і до часу судового розгляду справи узгоджені зобов’язання у повному обсязі не сплатив, що підтверджується даними зворотного боку облікової картки.

Відповідно до п.59.5 ст.59 ПК України у разі коли у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується, погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що виник після надіслання (вручення) податкової вимоги.

З даних зворотного боку облікових карток відповідача з ЄПСВ суд встановив, що з часу вручення йому податкової вимоги до часу судового розгляду спору загальна недоїмка за всіма підрозділами здійснення господарської діяльності відповідача не переривалася.

Тому погашенню підлягає вся сума податкового боргу відповідача, у т.ч. яка виникла після прийняття податкової вимоги.

П.95.2. ст.95 ПК України встановлено, що стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Підп.20.1.34 п.20.1 ст.20 ПК України встановлено право контролюючого органу звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення податкового боргу відповідача з ЄПСВ у сумі 201911,79 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 139 КАС України при задоволенні позову суб'єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб'єкта владних повноважень, пов'язані із залученням свідків та проведенням експертиз. Оскільки доказів понесення таких витрат суду не надано, відсутні підстави для розподілу судових витрат.

Керуючись ст.ст.2, 6, 14, 242-245, 255, 257-262, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Головного управління ДФС у Черкаській області задовольнити повністю.

Стягнути з рахунків у банках, обслуговуючих Приватне акціонерне товариство “Черкасирибгосп” (18001, м. Черкаси, вул. Смілянська, буд.2; ), через Головне управління ДФС у Черкаській області (18000, м. Черкаси, вул. Хрещатик, буд. 235; ) податковий борг з єдиного податку сільськогосподарських виробників в сумі 201911,79 грн. (двісті одна тисяча дев’ятсот одинадцять гривень сімдесят дев’ять копійок).

2. Судові витрати розподілу не підлягають

3. Копію рішення направити учасникам справи.

4. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного його тексту.

Суддя А.М. Бабич

Рішення складене у повному обсязі 02.05.2019