Справа № 320/5788/18
Суддя: Горяйнов Андрій Миколайович
Дата ухвалення: 2019-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/5788/18 Суддя першої інстанції: Головенко О.Д.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача - Горяйнова А.М.,

суддів - Бужак Н.П. та Файдюка В.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державного підприємства обслуговування повітряного руху України на рішення Київського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2018 року, яке прийняте в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України про стягнення компенсації за затримку розрахунку при звільненні,

ВСТАНОВИЛА:

У жовні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, у якому просив стягнути з Державного підприємства обслуговування повітряного руху України (далі - ДП «Украерорух») компенсацію за затримку розрахунку при звільненні у розмірі 310266 грн 45 коп.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2018 року вказаний адміністративний позов було задоволено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову. Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції порушив норми матеріального права та неправильно застосував норми процесуального права. Скаржник вказує на те, що ОСОБА_2 пропустив строк звернення до суду без поважних причин. Також відповідач вважає, що справа не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

ОСОБА_2 подав відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначив, що спір стосується звільнення з військової служби, яка є публічною, у зв'язку з чим підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства. Також позивач зазначив, що про порушення свого права на отримання компенсації за затримку розрахунку при звільненні дізнався у серпні 2018 року, тому строк звернення до суду з адміністративний позовом дотримано.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглядається у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ДП «Украерорух» задовольнити, рішення Київського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2018 року - скасувати та залишити адміністративний позов без розгляду виходячи із наступного.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ч. 1 ст. 319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Судом першої інстанції встановлено та сторонами даної справи не заперечується, що ОСОБА_2 є полковником у відставці. На виконання наказу Міністра оборони України від 19 жовтня 1999 року № 600 позивач був відряджений із залишенням на військовій службі до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України Міністерства транспорту і зв'язку України.

На підставі наказу Міністра оборони України від 02 серпня 2013 року № 261 генеральний директор ДП «Украерорух» видав наказ від 27 серпня 2013 року № 448/о про звільнення ОСОБА_2 з військової посади у запас з посади начальника зміни відділу управління використання повітряного простору «Украероцентру» Державного підприємства обслуговування повітряного руху України у військовому званні полковника відповідно до п. «б» ч. 6 ст. 26 Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу» (за станом здоров'я).

Після звільнення з військової служби позивач звернувся із листом до ДП «Украерорух» з вимогою здійснити виплату одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби у розмірі 50 % від грошового забезпечення за кожен календарний рік вислуги, що становило - 196647 грн 75 грн. Листом від 24 вересня 2013 року № 1.24-41 ДП «Украерорух» повідомило позивача про відсутність підстав для виплати зазначеної грошової допомоги.

Постановою Вищого адміністративного суду України від 03 квітня 2015 року у справі № К 800/21250/14 з Державного підприємства обслуговування повітряного руху України було стягнуто на користь позивача одноразову грошову допомогу у розмірі 196647 грн 75 грн.

Фактична виплата одноразової грошової допомоги у зазначеному розмірі була здійснена 08 червня 2015 року.

Позивач зазначає, що у серпні 2018 року дізнався про те, що нормами Кодексу законів про працю України передбачена компенсація за невиплату працівникові належних сум при звільненні у визначені чинним законодавством строки, у зв'язку з чим 30 серпня 2018 року звернувся до ДП «Украерорух» із заявою про виплату компенсації за затримку розрахунку при звільненні у розмірі 310266 грн 45 коп.

Листом від 08 жовтня 2018 року № 1-26.2-4799 відповідач відмовив у виплаті компенсації з посиланням на відсутність правових підстав, оскільки передбачені трудовим законодавством норми про оплату праці і порядок вирішення відповідних спорів не поширюються на військовослужбовців та прирівняних до них осіб (рядовий і начальницький склад органів внутрішніх справ тощо).

Не погоджуючись із такими діями ДП «Украерорух», ОСОБА_2 звернувся до суду із адміністративним позовом.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що позивач був звільнений з підприємства 27 серпня 2013 року, а грошова допомога при звільненні була виплачена 08 червня 2015 року, то позивач має право на отримання компенсації за затримку розрахунку на 21 місяць і 11 днів у розмірі 310266 грн 45 коп.

Також суд першої інстанції визнав необґрунтованими твердження відповідача про те, що позивачем пропущений строк звернення до суду з даним адміністративним позовом, оскільки ОСОБА_2 30 серпня 2018 року звертався до ДП «Украерорух» із заявою про виплату компенсації за затримку розрахунку при звільненні.

Колегія суддів не погоджується із висновком суду першої інстанції щодо дотримання строку звернення до суду, оскільки він не знайшов свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

ОСОБА_2 заявлено вимогу про стягнення компенсації, передбаченої ст. 117 КЗпП України.

Вказана норма права передбачає, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Як раніше зазначалося, спір щодо належних до виплати ОСОБА_2 при звільненні сум був вирішений постановою Вищого адміністративного суду України від 03 квітня 2015 року у справі № К 800/21250/14, а фактична виплата одноразової грошової допомоги була здійснена 08 червня 2015 року.

На час виплати зазначених коштів ч. 3 ст. 99 КАС України діяла у редакції, яка передбачала, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Згідно з ч. 1 ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Враховуючи, що ОСОБА_2 звернувся з позовом про захист трудових прав, хоча і пов'язаних з проходженням публічної служби, а Кодекс адміністративного судочинства України передбачає, що інші закони можуть встановлювати інші строки звернення до суду, колегія суддів вважає можливим застосувати до даних правовідносин строк тримісячний строк звернення до суду, передбачений ст. 233 КЗпП України.

При вирішенні питання про визначення дати початку перебігу зазначеного строку колегія суддів враховує висновки Конституційного Суду України, викладені у рішенні від 22 лютого 2012 року у справі № 4-рп/2012.

Конституційний Суд України у зазначеному рішенні роз'яснив, що в аспекті конституційного звернення положення ч. 1 ст. 233 КЗпП України у взаємозв'язку з положеннями статей 116, 117, 2371 цього кодексу слід розуміти так, що для звернення працівника до суду з заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні та про відшкодування завданої при цьому моральної шкоди встановлено тримісячний строк, перебіг якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично з ним розрахувався.

З огляду на обставини даної справи колегія суддів вважає, що датою, з якої позивач повинен був дізнатися про порушення своїх трудових прав на отримання компенсації за затримку розрахунку при звільненні, є 08 червня 2015 року - дата виплати одноразової грошової допомоги при звільненні.

Зазначений висновок колегії суддів щодо визначення дати, з якої позивач мав би довідатися про порушення свого права на виплату компенсації за затримку розрахунку при звільненні, узгоджується із висновком Верховного Суду, що викладений у постанові від 20 червня 2018 року у справі № 823/761/17.

Враховуючи, що ОСОБА_2 звернувся до суду з даним позовом 31 жовтня 2018 року, колегія суддів приходить до висновку про те, що позивач пропустив строк звернення до суду.

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду визначені у ст. 123 КАС України.

Згідно з ч. 3 ст. 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

ОСОБА_2 в адміністративному позові та у відзиві на апеляційну скаргу вказує на те, що про передбачену Кодексом законів про працю України можливість отримання компенсації за затримку розрахунку при звільненні дізнався у серпня 2018 року, у зв'язку з чим звертався до ДП «Украерорух» із заявою про виплату коштів, у задоволенні якої було відмовлено.

Надаючи правову оцінку зазначеним доводам позивача, колегія суддів виходить із того, що для звернення до суду з даним адміністративним позовом встановлений тримісячний строк. Перебіг такого строку розпочинається з дня, коли ДП «Украерорух» фактично розрахувався з ОСОБА_2

Отже, протягом зазначеного строку позивач повинен був пересвідчитися в отриманні від ДП «Украерорух» усіх належних йому сум та, за необхідності, звернутися із заявою до відповідача або із позовною заявою до суду про виплату компенсації за затримку виплати одноразової грошової допомоги при звільненні.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що строк звернення до суду був пропущений ОСОБА_2 без поважних причин, у зв'язку з чим адміністративний позов підлягає залишенню без розгляду.

В апеляційній скарзі представник ДП «Украерорух» зазначив, що справа не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства. Вказаний висновок обґрунтований тим, що ДП «Украерорух» є державним комерційним підприємством, а не суб'єктом владних повноважень.

Колегія суддів вважає зазначені доводи необґрунтованими, адже згідно з наказом Міністра оборони України від 19 жовтня 1999 року № 600 ОСОБА_2 був відряджений до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України із залишенням на військовій службі.

У свою чергу військова служба, згідно з п. 17 ч. 1 ст. 4 КАС України, є публічною службою.

За таких обставин колегія суддів вважає, що даний спір підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства.

Отже, доводи апеляційної скарги відповідача частково спростовують висновки суду першої інстанції, викладені в рішенні від 03 грудня 2018 року та є підставою для його скасування.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, проте ухвалив судове рішення без додержання норм процесуального права, що призвело до необґрунтованого вирішення адміністративного позову за наявності підстав для залишення його без розгляду. У зв'язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ДП «Украерорух» задовольнити, рішення Київського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2018 року - скасувати та залишити адміністративний позов без розгляду.

Керуючись ст.ст. 123, 242, 308, 311, 319, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Державного підприємства обслуговування повітряного руху України - задовольнити.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2018 року - скасувати.

Адміністративний позов ОСОБА_2 - залишити без розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач А.М. Горяйнов

Судді Н.П. Бужак

В.В. Файдюк