Справа № 804/3325/17
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2019-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

23 квітня 2019 року м. Дніпросправа № 804/3325/17

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Добродняк І.Ю. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Семененка Я.В.,

за участю секретаря судового засідання Кязимової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2019 року (головуючий суддя Горбалінський В.В.)

у справі № 804/3325/17

за позовом ОСОБА_1,

до Національного банку України,

третя особа: Національне агентство з питань запобігання корупції,

про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

05.07.2017 Дніпропетровським окружним адміністративним судом у справі № 804/3325/17 прийнято постанову про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 до Національного банку України, третя особа - Національне агентство з питань запобігання корупції, про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди.

Означена постанова суду від 05.07.2017 залишена без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 03.10.2017 та постановою Верховного Суду від 14.11.2018.

19.12.2018 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла заява ОСОБА_1 про перегляд постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.07.2017 у справі № 804/3325/17 за нововиявленими обставинами.

Заява обґрунтована тим, що існують нововиявлені обставини, які позивачеві не були відомі на час розгляду справи, але врахування яких призведе до категорично іншого судового рішення у справі, а саме:

- фактичні обставини справи № 804/3325/17 прямо пов'язані із обставинами справи № 804/2823/16 і ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, який розглянуто у справі № 804/2823/16, в наслідок нових обставин, які стали відомі ОСОБА_1 в ході розгляду справи № 804/7487/15 (№ 804/3325/17);

- у січні 2018 року з відповіді ДСА в Дніпропетровській області від 10.01.2018 № Л-3/53/18 ОСОБА_1 стало відомо, що в ході перевірки законності зміни єдиного унікального номеру адміністративної справи № 804/7487/15 встановлено факти порушення судом п. 6.1.3 Інструкції з діловодства в адміністративних судах України, п. 2.2.4 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, абзацу 2 п. 3.8 Інструкції з діловодства в адміністративних судах України. 28.11.2018 року ОСОБА_1 звернулась до Верховного суду з запитом щодо наявності застережень при виконанні судами вказаних Інструкції чи Положення і отримала відповідь, що єдність системи судоустрою забезпечується обов'язковістю для всіх судів правил судочинства;

- у липні 2018 року ОСОБА_1 ознайомлена із змістом «Висновку у справі про дискримінацію» (справа № 804/2823/16), з якого стало офіційно відомо, що ОСОБА_1 зазнала прямої дискримінації за ознакою статі і віку, а дії і рішення Національного банку України у відношенні ОСОБА_1, зокрема, не зарахування до кадрового резерву, є прямою її дискримінацією;

- у січні 2018 року на запит представника позивача до Міністерства юстиції України з відповіді заступника Міністра від 29.12.2017 № 51256/37198-0-33-17/10.5 ОСОБА_1 дізналась, що постанова Правління Національного банку України від 17.03.2006 № 96 не зареєстрована Міністерством юстиції України як нормативно-правовий акт, отже судом у висновки та мотиви прийняття рішення покладено не чинний і такий, що не пройшов обов'язкову державну реєстрацію, антидискримінаційної, антикорупційної та правової експертизи Положення;

- у січні 2018 року ОСОБА_1 з оглядового листа стала відома правова позиція Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладена в листі до відома суддів від 07.05.2014 № 10-644/0/4-14;

- з матеріалів пов'язаної справи № 804/2823/16 ОСОБА_1 стало відомо, що у період з квітня 2016 року по квітень 2018 року до Національного банку України прийнято 535 нових працівників, а Департамент банківського нагляду і його функції і завдання не можуть бути ліквідовані. Це вказує на завідомо підроблені штатні розписи;

- у поясненнях Національного банку України до Урядового уповноваженого з питань гендерної політики категорично стверджується, що ОСОБА_1 перебувала в кадровому резерві. Згідно матеріалів справи № 804/3325/17 документи перебування ОСОБА_1 в кадровому резерві з особової справи знищені, отже особова справа для справи 804/3325/17 сфабрикована;

- 25.11.2018 ОСОБА_1 стало відомо, що народні депутати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулись з депутатським запитом до Голови Національного банку України про акти масової дискримінації жінок, тобто законодавець погоджується та вказує на акти масової дискримінації жінок за ознаками статі і віку з боку Національного банку України.

Також, в заяві про перегляд постанови за нововиявленими обставинами заявник просив визначити перегляд за нововиявленими обставинами у справі за єдиним унікальним номером - № 804/7487/15.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.02.2019 у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.07.2017 у справі № 804/3325/17 за нововиявленими обставинами відмовлено.

Ухвала суду мотивована відсутністю істотних обставин для справи, до яких відносяться ті, що спростовують факти, які покладено в основу судового рішення.

Позивач, представник позивача в судовому засіданні підтримали доводи, викладені в апеляційній скарзі.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи третя особа повідомлена судом належним чином.

Представник відповідача проти задоволення апеляційної скарги заперечує, просить залишити ухвалу суду першої інстанції без змін.

У поданому запереченні відповідач зазначає, що питання дискримінації ОСОБА_1 за віком під час її включення та припинення перебування у кадровому резерві були предметом розгляду у справі № 804/2823/16.

Зв'язок між справами № 804/3325/17 та № 804/2823/16 не є нововиявленою обставиною та не може бути підставою для перегляду, оскільки справа № 804/2823/16 розглядалась одночасно зі справою № 804/3325/17, тобто ця обставина існувала на час розгляду справи № 804/3325/17 і рішення у справі № 804/2823/16 не можуть вплинути на рішення у справі № 804/3325/17, оскільки прийняті не на користь ОСОБА_1

Що стосується зміни номеру судової справи з № 804/7487/15 на № 804/3325/17, то оцінку цьому факту надано у постанові Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 804/3325/17, отже це питання не є нововиявленою обставиною. Крім того, зміна номеру судової справи не впливає на факти, які покладено в основу судового рішення.

Відсутність реєстрації у Міністерстві юстиції України постанови Правління Національного банку України від 17.03.2006 № 96 «Про затвердження Положення про формування кадрового резерву на посади державних службовців Національного банку України», про що зазначає позивач, не є нововиявленою обставиною, оцінка цьому факту також зазначена у постанові Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 804/3325/17.

Стосовно наявності у Національному банку України 535 нових вакансій у період з квітня 2016 року до квітня 2018 року та поворотного прийняття на роботу, відповідач зазначає, що у справі № 804/3325/17 ОСОБА_1 оскаржувала звільнення, яке відбулося 20 квітня 2015 року, тому наявність вакансій після звільнення ОСОБА_1 не є істотною обставиною для справи № 804/3325/17 та не впливає на рішення по цій справі.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Відмовляючи в задоволенні заяви ОСОБА_1, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що обставини, на які посилається заявник, не є нововиявленими обставинами в розумінні ст.361 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції та, надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, враховує наступне.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.361 КАС України судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.

Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є:

1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

2) встановлення вироком суду або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного рішення у цій справі;

3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, яке підлягає перегляду.

Частиною 4 статті 361 КАС України встановлено, що не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами:

1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи;

2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Отже, за своєю правовою природою, нововиявлені обставини є фактичними даними, які в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу рішення.

До нововиявлених обставин відносяться матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного вирішення спору. Необхідними ознаками нововиявлених обставин є, по-перше, їх наявність на час розгляду справи, по-друге, те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи.

Результат перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами повинен випливати з оцінки доказів, зібраних у справі, і встановлення судом на основі цієї оцінки наявності або відсутності нововиявлених обставин, визначення їх істотності для правильного вирішення спору. Суд вправі змінити або скасувати судове рішення за нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини впливають на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Як вбачається з матеріалів справи, спір між сторонами виник з приводу правомірності звільнення ОСОБА_1 з посади провідного економіста в Управлінні Національного банку України в Дніпропетровській області у зв'язку зі скороченням штату та чисельності працівників 20.04.2015.

У червні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду із адміністративним позовом до Національного банку України, в якому просила поновити її на посаді провідного економіста в Управлінні Національного банку України в Дніпропетровській області, Національному банку України за умови відсутності вакантних посад в Управлінні; стягнути заробітну плату за час вимушеного прогулу та 100 окладів державного службовця, який позивач отримувала на момент звільнення.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 20.04.2015 відповідач протиправно звільнив її з посади провідного економіста сектору інспекційних перевірок відділу банківського нагляду Управління Національного банку України в Дніпропетровській області за п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України як більш кваліфікованого та досвідченого працівника, залишивши на роботі менш кваліфікованих та досвідчених працівників, порушив ч. 3 ст. 42 КЗпП України та процедуру звільнення на предмет повної відсутності запропонування посад, які мали бути запропоновані співробітникам з меншим рівнем кваліфікації, меншим безперервним стажем та такі, що не мають інших додаткових правових підстав для їх залишення.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.01.2016 у справі № 804/7487/15 у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено з тих підстав, що звільнення позивача відбулося в межах закону, оскільки підрозділ, в якому працювала позивач, було ліквідовано, а на момент попередження про звільнення та безпосередньо під час звільнення в Управлінні були відсутні вакантні посади, які позивач могла б обіймати відповідно до своєї кваліфікації.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 04.04.2016 у справі № 804/7487/15 постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.01.2016 скасовано та прийнято нове рішення про часткове задоволення позову: поновлено ОСОБА_1 на посаді провідного економіста в Управлінні Національного банку України в Дніпропетровській області з 20.04.2015. Стягнуто з Управління Національного банку України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 середню заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 20.04.2015 по 04.04.2016 в розмірі 70717,24 грн. та моральну компенсацію в розмірі 6000 грн., всього 76717,24 грн.

Приймаючи таке рішення, суд встановив, що після реорганізації Управління НБУ в Дніпропетровській області його чисельність фактично збільшилась на 33 посади і це підтверджується штатним розписом Управління НБУ в Дніпропетровській області на 2015 рік станом на 1 серпня 2015 року, яким затверджено граничну чисельність працівників Управління НБУ в Дніпропетровській області - 245 осіб. Відповідачем в порушення норм трудового законодавства позивачу під час звільнення не були запропоновані всі наявні вакантні посади.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 10.05.2017 скасовано постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 04.04.2016 та постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.01.2016, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційний суд виходив з того, що суди першої та апеляційної інстанцій не встановили фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як зазначено Вищим адміністративним судом України в ухвалі від 10.05.2017, прийшовши до висновку, що кількість посад у штатному розписі Управління НБУ в Дніпропетровській області збільшилась на 33 одиниці, суд апеляційної інстанції не врахував, що вказаний штатний розпис було затверджено станом на 1 серпня 2015 року, у той час як позивача звільнено 20 квітня 2015 року.

Крім того, штатний розпис на 2015 рік, яким затверджено граничну чисельність працівників Управління 245 осіб, містив також 34 скорочені посади та був наданий представником відповідача в суд першої інстанції для дослідження самого факту скорочення.

Перевірити факт скорочення посад можливо лише шляхом порівняння штатного розпису Управління, що був чинний до прийняття Правлінням Національного банку України постанови №14 від 15 січня 2015 року «Про удосконалення структури та затвердження граничної чисельності працівників територіальних управлінь Національного банку України» та штатного розпису, прийнятого на виконання вказаної постанови який був чинний на момент звільнення позивача, що судами попередніх інстанцій не досліджувалось.

Також, вирішуючи спір та перевіряючи законність підстави звільнення позивача, зазначеної у наказі Управління Національного банку України в Дніпропетровській області № 282-п від 17 квітня 2015 року, суд першої інстанції не надав оцінку тій обставині, що вказаний наказ позивачем не оскаржувався, а суд апеляційної інстанції, поновлюючи ОСОБА_1 на посаді, не врахував, що наказ про її звільнення є чинний.

Після повернення 25.05.2017 справи № 804/7487/15 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду вказаній справі присвоєно номер № 804/3325/17.

При повторному вирішенні спору між сторонами ОСОБА_1 уточнено позовні вимоги, зокрема, позивач просив стягнути заробітну плату за час вимушеного прогулу в сумі 8133,25 грн.; стягнути з Національного банку України 100 окладів державного службовця відповідно до посадового окладу, який позивач отримувала на момент звільнення; стягнути з Національного банку України моральну шкоди в розмірі 9 000 000,00 грн.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.07.2017, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 03.10.2017, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Судом встановлено, що Постановою Правління Національного банку України від 15.01.2015 № 14 затверджено структуру та чисельність, зокрема, Управління Національного банку України в Дніпропетровській області.

На виконання вказаної постанови Управлінням Національного банку України в Дніпропетровській області прийнято наказ від 21.01.2015 № 12-п про скорочення штату та чисельності працівників управління, відповідно до якого скороченню підлягали 171 працівник.

12.02.2015 позивач ознайомлена з попередженням про вивільнення від 11.02.2015.

Наказом Управління Національного банку України в Дніпропетровській області від 17.04.2015 № 282-п ОСОБА_1, провідного економіста сектору інспекційних перевірок відділу банківського нагляду, звільнено з 20.04.2015 у зв'язку зі скороченням штату та чисельності працівників за п. 1 ст. 40 КЗпП України.

В ході вирішення спору судом враховано висновки суду касаційної інстанції в ухвалі від 10.05.2017 у справі № 804/7587/15, зокрема, з'ясовано обставини щодо скорочення посад Управління Національного банку України в Дніпропетровській області.

Так, відповідно до штатного розпису Управління Національного банку України в Дніпропетровській області на 2015 рік (уводиться в дію з 01.01.2015) кількість працівників управління складає 265 осіб. Згідно штатного розпису Управління Національного банку України в Дніпропетровській області на 2015 рік (уводиться в дію з 23.03.2015) кількість працівників управління становить 212 осіб.

Також судом досліджено питання дотримання відповідачем порядку вивільнення позивача, в тому числі, виконання обов'язку щодо пропонування іншої роботи, та наявності переважного права залишення на роботі.

Судом з цього приводу встановлено, що на момент звільнення освіта позивача не відповідала вимогам Кваліфікаційних характеристик професій працівників Національного банку України.

З аналізу анкет щорічного оцінювання виконання працівниками покладених на них обов'язків та завдань встановлено, що ОСОБА_1 має самий низький відсотковий рівень, порівняно з працівниками, які не були звільнені.

Позивачем та представником позивача не надано суду доказів перебування на її утриманні двох і більше осіб, відсутності в сім'ї інших працівників з самостійним заробітком та не доведено надання відповідних документів відповідачу перед звільненням.

Враховуючи вказане, суд дійшов висновку про відсутність у позивача переважного права на залишення на роботі.

Також судом зазначено, що для зайняття посади в центральному апараті Національного банку України позивач мала прийняти участь у конкурсі на заміщення вакантних посад, або перебувати в кадровому резерві, втім, позивач в конкурсі на зайняття вакантних посад участі не приймала та в кадровому резерві не перебувала, що сторонами в ході розгляду не заперечувалось.

З приводу доводів представника позивача про не відповідність вимогам Конституції України в зв'язку з їх дискримінаційністю норм п. 2.2 розділу 2 Положення про формування кадрового резерву на посади державних службовців Національного банку України, затвердженого Постановою правління Національного банку України № 96 від 17.03.2006, в частині встановлення граничного віку для зарахування до кадрового резерву вперше: для жінок - 50 років, чоловіків - 55 років, судом зазначено, що вказане питання виходить за межі компетенції адміністративного суду.

Також судом враховано, що оскільки позивач не скористалась правом оскарження наказу Управління Національного банку України в Дніпропетровській області № 282-п від 17.04.2015 про звільнення ОСОБА_1, на момент розгляду справи вказаний наказ є чинним, що робить неможливим здійснити поновлення позивача на посаді.

Верховний Суд, переглядаючи в касаційному порядку постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.07.2017 та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 03.10.2017 у справі № 804/3325/17, погодився з висновком судів першої та апеляційної інстанцій про відсутність правових підстав для поновлення ОСОБА_1 на роботі, оскільки відповідачем дотримано порядок її вивільнення у зв'язку зі скороченням штату та чисельності працівників. Постановою від 14.11.2018 Верховний Суд касаційну скаргу ОСОБА_1 залишив без задоволення, судові рішення попередніх інстанцій у вказаній справі №804/3325/17 - залишив без змін.

Верховим Судом зазначено, що суди вірно встановили факт реорганізації Управління НБУ в Дніпропетровській області, де працювала ОСОБА_1, що супроводжувалося скороченням чисельності і штату працівників. При цьому відділ банківського нагляду, в якому ОСОБА_1 обіймала посаду, було ліквідовано, посада позивача скоротилася. І станом на час звільнення освіта позивача не відповідала вимогам Кваліфікаційних характеристик професій працівників Національного банку України.

Крім того, у позивача не було переваг і в рівні продуктивності праці перед іншими працівниками у ліквідованому відділі. Порівнюючи анкети щорічного оцінювання ОСОБА_1 та інших працівників, які були переведені на посади в системі НБУ, суди встановили, що позивач має найнижчий відсотковий рівень виконання покладених на неї обов'язків та завдань.

Щодо наявності права на переважне залишення на роботі, Верховним Судом зазначено, що дослідження особистих обставин працівників та їх урахування можливе лише між рівними по кваліфікації та продуктивності праці працівниками.

Вирішуючи відповідно до частини першої статті 42 КЗпП України питання про наявність у позивача переважного права на залишення на роботі, відповідач надав перевагу працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці, навівши при цьому суду відповідні обґрунтування, з яких причин такі працівники були переведені на посади в системі НБУ.

Верховний Суд визнав обґрунтованим висновок судів попередніх інстанцій, що відповідач довів неможливість переведення позивача на іншу роботу, оскільки після скорочення чисельності і штату працівників були відсутні вільні посади, які б відповідали її кваліфікації.

Стосовно посилань позивача на дискримінаційність приписів Положення НБУ № 96 в частині встановлення граничного віку для перебування у кадровому резерві НБУ, що, відповідно, слугувало підставою для незарахування позивача до вказаного резерву, Верховний Суд виходив з діючого в адміністративному судочинстві принципу диспозитивності, який передбачає, що формування змісту та обсягу позовних вимог є диспозитивним правом позивача, і саме позивач визначає межі його адміністративного позову та бажані ним правові наслідки розгляду його звернення до суду. Суд позбавлений можливості ініціювати судове провадження про захист прав (у даному випадку трудових), щодо яких позивачем вимоги не заявлялися.

Як зазначено Верховним Судом, у справі, що розглядається, предметом доказування є правомірність звільнення позивача з роботи, та, як наслідок, припинення її публічної служби, а не відмова у зарахуванні її до кадрового резерву НБУ та у прийнятті на іншу посаду з резерву.

У зв'язку з цим, доводи позивача та її представника про допущену щодо позивача дискримінацію виходять за межі предмета цього спору та не впливають на правильність вирішення заявлених позовних вимог, а підлягають з'ясуванню в межах окремого позову про оскарження незаконної відмови у прийнятті до кадрового резерву.

Звертаючись до суду з заявою про перегляд судового рішення - постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.07.2017 за нововиявленими обставинами, позивач, фактично посилається на обставини, які за своєю суттю для справи № 804/3325/17 не є ново виявленими та не впливають на висновки суду у вказаній постанові.

Стосовно посилання позивача на встановлені обставини у справі між тими ж сторонами № 804/2823/16, які за твердженням позивача прямо впливають на висновки суду у справі № 804/3325/17, апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції, що ці обставини не є ново виявленими.

Судом з цього приводу встановлено, що в межах справи № 804/2823/16 вирішувався спір між тими сторонами щодо оскарження рішення і дій НБУ (не зарахування до кадрового резерву, відмови у переведенні до центрального апарату, незаконного звільнення з роботи, обмеження у доступі до професії, службової діяльності та посад), які вчинені на підставі Постанови Правління Національного банку України від 17.03.2006 № 96; визнання дискримінацією у відношенні позивача з боку НБУ за захищеними ознаками статі, віку, освіти тощо при проходженні і звільненні з державної служби на підставі Положення «Про формування кадрового резерву на посади державних службовців Національного банку України», затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 17.03.2006 № 96, а також щодо оскарження наказу НБУ від 26.07.2016 № 3202-к про звільнення ОСОБА_1 і поновлення її на роботі.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.07.2018 у справі № 804/2823/16 адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Національного банку України щодо припинення перебування ОСОБА_1 у кадровому резерві Управління Національного банку України в Дніпропетровській області. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 17.01.2019 рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.07.2018 скасовано. Провадження за позовними вимогами ОСОБА_1 в частині скасування наказу НБУ від 26.07.2016 № 3202-к про звільнення ОСОБА_1, як такого, що порушує вимоги ч. 3 ст. 53 Закону України «Про запобігання корупції», ч. 2 ст. 14 Закону України «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні» та положень КЗпП України; поновлення ОСОБА_1 на роботі; стягнення на користь ОСОБА_1 заробітної плати за час вимушеного прогулу закрито і одночасно роз'яснено позивачу право на звернення з даними позовними вимогами в порядку цивільного судочинства. В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Фактичні обставини, які були предметом з'ясування у справі № 804/2823/16, в тому числі, полягають у тому, що на виконання постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 04.04.2016 у справі № 804/7487/15 ОСОБА_1 поновлено на посаді провідного економіста сектору інспекційних перевірок відділу банківського нагляду Управління Національного банку України в Дніпропетровській області.

Наказом № 3202-к від 26.07.2016 ОСОБА_1 на підставі попередження про звільнення від 11.02.2015, Постанови Правління Національного банку України від 15.01.2015 № 14, наказу Управління Національного банку України від 21.01.2015 № 12-п «Про скорочення штату та чисельності працівників управління» звільнено з посади провідного економіста сектору інспекційних перевірок відділу банківського нагляду Управління Національного банку України в Дніпропетровській області з роботи 26.07.2016 у зв'язку з скороченням чисельності та штату працівників за п. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України.

Переглядаючи рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.07.2018 у справі № 804/2823/16, Третій апеляційний адміністративний суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання дискримінації при такому звільненні.

При цьому суд виходив з встановлених у справі № 804/3325/17 обставин, висновку касаційного суду від 14.11.2018 про правомірність звільнення позивача на підставі наказу НБУ від 17.04.2015 № 282-п.

З приводу посилань позивача у справі № 804/2823/16 на протиправне не зарахування її до кадрового резерву та не переведення до центрального апарату, Третій апеляційний адміністративний суд також зазначив, що з огляду на наявність факту зарахування позивача до кадрового резерву в 2007 році, п. 2.2 Положення НБУ, в частині визначення граничного віку службовця НБУ, при визначенні питання щодо повторного зарахування останньої до кадрового резерву не застосовувався, тому як на позивача не поширювався.

Суд визнав необґрунтованими заявлені позовні вимоги про визнання дискримінації у відношенні позивача з боку НБУ за захищеними ознаками статі, віку, освіти тощо при проходженні і звільненні з державної служби на підставі Положення «Про формування кадрового резерву на посади державних службовців Національного банку України», затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 17.03.2006 № 96.

З огляду на встановлені обставини та зроблені висновки у справі № 804/2823/16, апеляційний суд зазначає, що, по-перше, в якості ново виявлених обставин позивач посилається на певні висновки суду стосовно обставин, оцінка яких була надана у даній справі № 804/3325/17, і такі висновки ніяким чином не впливають на юридичну оцінку доказів, здійснену судом в постанові Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.07.2017.

Крім того, ці обставини були відомі заявнику на час вирішення спору у Дніпропетровському окружному адміністративному суді у справі № 804/3325/17, тому вони не є нововиявленими в розумінні ст.361 КАС України, свідчать про переоцінку доказів, які були досліджені судом у процесі розгляду справи № 804/3325/17, що в силу прямої норми ч.4 ст.361 КАС України не є підставою для перегляду рішення суду за ново виявленими обставинами.

Що стосується зміни номеру судової справи з № 804/7487/15 на № 804/3325/17, вказана обставина також не є ново виявленою в розумінні ст.361 КАС України і жодним чином не впливає на правильність висновків суду при новому розгляді справи відповідно до ухвали Вищого адміністративного суду України від 10.05.2017. Крім того, приймаючи до уваги скасування постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 04.04.2016 та постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.01.2016 у справі № 804/7487/15, обставини, встановлені цими судовими рішеннями, не мають юридичного значення при новому розгляді справи.

Стосовно доводів ОСОБА_1 про наявність обставин, які свідчать про пряму дискримінацію щодо неї за ознакою статі і віку, яка полягає у не зарахуванні позивача до кадрового резерву на посади державних службовців Національного банку України, а також дискримінаційність приписів Положення про формування кадрового резерву на посади державних службовців Національного банку України, затвердженого Постановою правління Національного банку України № 96 від 17.03.2006, апеляційний суд зазначає, що виходячи з визначеного позивачем спору в межах адміністративної справи № 804/3325/17, наведені позивачем обставини не є такими, що мають значення для цієї справи і підлягають з'ясуванню, оскільки предметом доказування у справі № 804/3325/17 є правомірність звільнення позивача з роботи, та, як наслідок, припинення її публічної служби, а не відмова у зарахуванні її до кадрового резерву НБУ та у прийнятті на іншу посаду з резерву, що вказано і в постанові Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 804/3325/17.

Наявність у Національному банку України 535 нових вакансій у період з квітня 2016 року до квітня 2018 року, про що зазначає позивач, також не є істотною обставиною для справи № 804/3325/17 і не впливає на рішення у цій справі, оскільки у цій справі № 804/3325/17 ОСОБА_1 оскаржувала звільнення, яке відбулося 20 квітня 2015 року, тобто до вказаного вище періоду.

З огляду на вищевикладене, приймаючи до уваги, що жоден з наведених позивачем доводів не є підставою для перегляду постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.07.2017 у справі № 804/3325/17 за нововияленими обставинами, апеляційний суд вважає вірним висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами вказаного вище судового рішення.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 310, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2019 року у справі № 804/3325/17 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили згідно ст.325 Кодексу адміністративного судочинства України, може бути оскаржена до касаційного суду в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328, 329 КАС України.

Головуючий - суддя І.Ю. Добродняк

суддя Н.А. Бишевська

суддя Я.В. Семененко