Справа № 182/5453/18(2-а/0182/34/2019)
Суддя: Ясенова Т.І.
Дата ухвалення: 2019-05-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

03 травня 2019 року м. Дніпросправа № 182/5453/18(2-а/0182/34/2019)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Ясенової Т.І. (доповідач),

суддів: Суховарова А.В., Головко О.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою інспектора роти №3 батальйону Управління патрульної служби в Полтавській області лейтенанта поліції Грома Дениса Юрійовича на рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 лютого 2019 року (суддя суду 1 інстанції Тихомиров І.В.) в адміністративній справі за позовом ОСОБА_3 до інспектора роти №3 батальйону Управління патрульної служби в Полтавській області лейтенант поліції Грома Дениса Юрійовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

25.07.2018 ОСОБА_3 звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора роти №3 батальйону Управління патрульної служби в Полтавській області лейтенант поліції Грома Д. Ю., в якому просив скасувати постанову від 14.07.2018, складену інспектором роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області лейтенантом поліції Громою Денисом Юрійовичем про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 121 КУпАП

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до оскаржуваної постанови, суть правопорушення полягає у тому, що 14.07.2018 позивач, керуючи автобусом RENAULT SFR1126 F, який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, має несправності на правому боці вітрового скла, а саме тріщину в зоні роботи склоочисників, що не відповідає нормам стандартів та експлуатації, чим порушив ДСТУ 3649:2010.

Позивач вважає вказану постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню, посилаючись на те, що, як вбачається з копії постанови, вона не відповідає вимогам Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 № 1376, оскільки постанова складена біглим, нерозбірливим почерком, а отже вважається такою, що складена з порушенням, а бланк є зіпсованим.

Стверджує, що жодним пунктом правил дорожнього руху не забороняється експлуатація транспортного засобу з тріщиною на лобовому склі, тому наявність тріщини на вітровому склі не є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності за порушення вимог частини 2 статті 121 КУпАП.

Також, зазначає, що відповідач незаконно, в порушення вимог статей 258, 267, 276, 283 КУпАП розглянув справу на місці зупинки транспортного засобу та не дав можливості позивачу скористатися правами, передбаченими статтею 268 КУпАП.

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28

лютого 2019 року адміністративний позов задоволено. Скасовано постанову серії НК № 992793, яку винесено 14.07.2018 інспектором роти №3 батальйону Управління патрульної служби в Полтавській області лейтенантом поліції Грома Денисом Юрійовичем про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 121 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 680грн. Справу про адміністративне правопорушення закрито.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що при винесенні оскаржуваної постанови відповідачем порушено норми чинних нормативно-правових актів. Інспектор патрульної поліції не мав права на місці вчинення адміністративного правопорушення виносити оскаржувану постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі; протокол про адміністративне правопорушення не складався, а відразу була винесена постанова, хоча позивач не погоджувався з допущеним правопорушенням, вина особи у вчиненні правопорушення належним чином не доведена.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, які суд першої інстанції вважає встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що з дня надходження позову до суду та до моменту прийняття рішення про відкриття провадження у справі минуло 4 місяці, а до моменту, коли відповідач дізнався про факт оскарження та одночасно скасування постанови минуло 7 місяців.

Вказує, що судом першої інстанції не було направлено на адресу відповідача копію позову та не було останнього повідомлено про місце, час та дату розгляду справи, що призвело до порушення процесуальних прав відповідача, в тому числі позбавлено можливості доведення правомірності винесення оскаржуваної постанови.

Також зазначає, що відповідно до п.9 розділу XIV Інструкції № 1395 від 07.11.2015, матеріали про порушення правил дорожнього руху, зафіксовані за допомогою фото- і кінозйомки, відеозапису, зберігаються в підрозділі поліції в електронному вигляді протягом одного місяця з дати фіксації порушення, а випадку наявності інформації про оскарження - протягом строку оскарження та розгляду справи.

Оскільки у відповідача була відсутня інформація про оскарження в судовому порядку постанови у справі про адміністративне правопорушення, відеозапис правопорушення збережено не було.

При цьому, відповідач посилається на те, що інспектором не було порушено процедуру щодо ухвалення постанови у справі про адміністративне правопорушення та інспектор діяв в межах наданих законом повноважень, що свідчить про необґрунтованість висновків суду першої інстанції про неправомірність проведення розгляду справи за місцем вчинення правопорушення та винесення постанови без складення відповідного протоколу.

У відповідності до вимог статті 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження.

Перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судом встановлено, що 14.07.2018 постановою інспектора роти №3 батальйону Управління патрульної служби в Полтавській області лейтенант поліції Грома Д. Ю. до ОСОБА_3 застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 680 грн. за скоєння адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст. 121 КУпАП. (а.с. 7)

Відповідно до змісту оскаржуваної постанови, 14.07.2018 року о 10-55 годині в м. Полтава по вул. К.Шосе, ОСОБА_3, керуючи автомобілем RENAULT SFR1126 F, номерний знак НОМЕР_1, який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, що має технічні несправності, а саме: на вітровому склі тріщина в зоні роботи склоочисників, чим порушив ДСТУ 3649:2010 п.3.8.5.

Частиною 2 статті 121 КУпАП передбачено, що керування водієм транспортним засобом, який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, що має несправності, передбачені частиною першою цієї статті, або технічний стан і обладнання якого не відповідають вимогам стандартів, правил дорожнього руху і технічної експлуатації, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з п.п. 31.1 ПДР України технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.

Згідно з п. 6.8.5 Національного стандарту України «Колісні транспортні засоби. Вимоги щодо безпечності технічного стану та методи контролювання» ДСТУ 3649:2010, на вітровому склі колісних транспортних засобів не дозволено сколи чи тріщини в зоні роботи склоочисників.

Відповідальність за порушення водієм п. 31.1 ПДР України, пп. 6.8.5 ДСТУ 3649:2010 передбачена частиною 2 статті 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення, згідно якої керування водієм транспортним засобом, який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, що має несправності, передбачені частиною першою цієї статті,або технічний стан і обладнання якого не відповідають вимогам стандартів, правил дорожнього руху і технічної експлуатації, тягне за собою накладення штрафу в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною 1 статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 33 КУпАП передбачено, що стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Положеннями статті 73 КАС України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Судом встановлено, що відповідач, з'ясувавши факт порушення позивачем вимог пп. 6.8.5 ДСТУ 3649:2010 застосував до позивача стягнення у вигляді штрафу на підставі ч. 2 ст. 121 КУпАП.

При цьому, відповідно до змісту адміністративного позову, позивач не заперечує факт наявності тріщини на вітровому склі в зоні роботи склоочисників. Відсутність підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності обґрунтовує тим, що Правилами дорожнього руху не забороняється експлуатація транспортного засобу з тріщиною на вітровому склі, а тому наявність тріщини на вітровому склі не є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності за порушення вимог частини 2 статті 121 КУпАП.

Проте, як зазначалось, відповідальність за порушення водієм п. 31.1 ПДР України, пп. 6.8.5 ДСТУ 3649:2010 передбачена частиною 2 статті 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Судом першої інстанції взагалі не з'ясовано наявність факту правопорушення, зафіксованого у постанові про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, не надано оцінки наведеним доводам позивача з цього приводу, якими обґрунтовано позовні вимоги. Рішення суду першої інстанції не містить жодних висновків з цього питання.

З урахуванням викладеного, а також того, що позивач не спростовує наявність тріщини на вітровому склі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що факт порушення позивачем вимог пп. 6.8.5 ДСТУ 3649:2010 є доведеним, а відповідачем правомірно накладено на ОСОБА_3 адміністративне стягнення у розмірі 680 грн. згідно ч. 2 ст. 121 КУпАП.

Доводи позивача та висновки суду першої інстанції про порушення відповідачем порядку розгляду справ про адміністративне правопорушення, суд апеляційної інстанції визнає помилковими, з наступних підстав.

Так, відповідно до пункту 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII (в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин) поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Статтею 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлені повноваження органів Національної поліції щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення.

Так, органи Національної поліції розглядають справи, в тому числі: про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (зокрема, частини перша, друга, третя, п'ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

За загальним правилом статті 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Відповідно до частин 2-4 статті 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до частини 4 статті 285 Кодексу України про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу, копія постанови уповноваженої посадової особи у справі про адміністративне правопорушення вручається особі, щодо якої її винесено, на місці вчинення правопорушення.

Процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов'язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція (далі - поліцейський), матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, встановлено Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395 (далі по тексту Інструкція № 1395).

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції № 1395 у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно ч. 2 п. 1 розділу ІІІ Інструкції № 1395 постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Наведені норми в їх сукупності свідчать про наявність у відповідача як посадової особи Національної поліції повноважень щодо здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками, які реалізуються, крім іншого, шляхом розгляду справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення у разі виявлення правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Таким чином, аналіз законодавчих норм, чинних на момент виникнення спірних правовідносин, дає підстави для висновку, що працівники підрозділів Національної поліції мають право виносити постанови у справах про адміністративні правопорушення за порушення Правил дорожнього руху, зокрема передбачених статтею 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, на місці вчинення такого правопорушення.

В даному випадку дії інспектора поліції щодо виявлення правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та складання постанови у справі про адміністративне правопорушення у разі такого виявлення передбачені Кодексом України про адміністративні правопорушення, Законом України «Про Національну поліцію». Отже вчинення інспектором поліції законодавчо визначених дій має наслідком прийняття відповідного рішення - постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Висновки суду першої інстанції стосовно неналежного місця розгляду справи про адміністративне правопорушення в порушення положень Рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 року № 5-рп/2015, суд апеляційної інстанції визнає помилковими, з огляду на наступне.

Колегія суддів зауважує, що дійсно, відповідно до рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 по справі № 1-11/2015 за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 КУпАП, яке передбачає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення "за місцем його вчинення" визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

У свою чергу, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» від 14.07.2015 № 596-VIII, який був прийнятий після винесення рішення Конституційним Судом України 26.05.2015 по справі № 5-рп/2015, внесено зміни до ст. 258 КУпАП та передбачено скорочене провадження у справах про адміністративне правопорушення у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а саме відсутність необхідності складати адміністративний протокол, застосовується і до правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції.

Таким чином, приписи рішення Конституційного Суду України по справі № 1-11/2015 від 26.05.2015, на які посилається суд першої інстанції, повинні застосовуватись з урахуванням законодавчих змін, що відбулися у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, внесених Законом України від 14.07.2015 року № 596-VІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення дорожнього руху».

Доводи позивача про складення оскаржуваної постанови з порушенням Інструкції № 1376, з посиланням на те, що вона складена нерозбірливим для позивача почерком, судом апеляційної інстанції не можуть бути визнані обґрунтованими з наступних підстав.

Відповідно до положень п. 8 розділу ХІІІ «Деякі аспекти діловодства у справах» Інструкції №1395, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 року; ч. 9 ІV Інструкції №1376 (щодо оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції), затвердженої наказом МВС України, - записи повинні здійснюються розбірливим почерком. Вищевказані вимоги Інструкції були дотримані, текст постанови можливо прочитати та встановити обставини скоєння правопорушення.

Щодо доводів заявника апеляційної скарги про порушення судом процесуального права під час вирішення питання про відкриття провадження у даній справі та неналежне повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи.

Частиною 1 статті 124 КАС України передбачено, що судові виклики і повідомлення здійснюються повістками про виклик і повістками-повідомленнями.

Відповідно до частини 3 статті 124 КАС України судовий виклик або судове повідомлення учасників справи, свідків, експертів, спеціалістів, перекладачів здійснюється:

1) за наявності в особи офіційної електронної адреси - шляхом надсилання повістки на офіційну електронну адресу;

2) за відсутності в особи офіційної електронної адреси - шляхом надсилання повістки рекомендованою кореспонденцією (листом, телеграмою), кур'єром із зворотною розпискою за адресами, вказаними цими особами, або шляхом надсилання тексту повістки в порядку, визначеному статтею 129 цього Кодексу.

Відповідно до частин 3, 9 та 11 статті 126 КАС України повістка повинна бути вручена не пізніше ніж за п'ять днів до судового засідання, крім випадку, коли повістка вручається безпосередньо в суді.

Якщо для розгляду окремих категорій справ, заяв або клопотань учасників справи цим Кодексом встановлено строк розгляду менше десяти днів, повістка має бути вручена у строк, достатній для прибуття особи до суду для участі в судовому засіданні.

Вважається, що повістку вручено посадовій чи службовій особі, яка є учасником судового процесу, якщо її доставлено за адресою місця служби цієї особи в порядку, встановленому частиною восьмою цієї статті.

Розписку про одержання повістки (повістку у разі неможливості вручити її адресату чи відмови адресата її одержати) належить негайно повернути до адміністративного суду. У разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності встановлено статтею 286 КАС України.

Відповідно до частини 1 статті 286 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій ч бездіяльності суб'єкта владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вріжуться місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.

За приписами ст. 268 КАС України у справах, визначених статтями 273 - 277, 280 - 283, 285 - 289 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур'єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв'язку (ч. 1 ст. 268 КАС України).

Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду (ч. 2 ст. 268 КАС України).

Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій (ч. 3 ст. 268 КАС України).

Судом апеляційної інстанції встановлено, та підтверджено матеріалами справи, що 25 липня 2018 року ОСОБА_3 звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора роти №3 батальйону Управління патрульної служби в Полтавській області лейтенант поліції Грома Дениса Юрійовича.

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04.12.2018 відкрито провадження у даній справі, тобто із сплином понад чотирьох місяців з моменту надходження позовної заяви до суду.

В матеріалах справи відсутні жодні докази направлення судом першої інстанції на адресу відповідача копії позовної заяви, а також докази повідомлення сторін у справі, зокрема, відповідача про дату, час та місце розгляду справи.

Таким чином, доводи скаржника про порушення судом першої інстанції норм процесуального права знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Відповідно до статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Однак, вказаним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині.

Відповідно до частини 1 статті 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 317 КАС України порушення норм процесуального права є обов'язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення суду, якщо: справу розглянуто адміністративним судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, допущено неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 317, 321,322, 327, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу інспектора роти №3 батальйону Управління патрульної служби в Полтавській області лейтенанта поліції Грома Дениса Юрійовича - задовольнити.

Рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 лютого 2019 року - скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_3 до інспектора роти №3 батальйону Управління патрульної служби в Полтавській області лейтенант поліції Грома Дениса Юрійовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - відмовити.

Постанова набирає законної сили 03.05.2019 та за приписами частини 3 статті 272 КАС України є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий - суддя Т.І. Ясенова

суддя А.В. Суховаров

суддя О.В. Головко