Справа № 160/913/19
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2019-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

06 травня 2019 року м. Дніпросправа № 160/913/19
(суддя Дєєв М.В. м. Дніпро)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чередниченка В.Є. (доповідач),

суддів: Іванова С.М., Панченко О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2019 року про повернення позовної заяви у справі №160/913/19 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Криворізької міської ради Дніпропетровської області про визнання протиправним та нечинним рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 29 січня 2019 року звернувся до суду з позовом до Криворізької міської ради Дніпропетровської області згідно з яким, просить визнати протиправним та нечинним рішення відповідача №3728 від 24 червня 2015 року «Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Кривого Рогу» з моменту його прийняття.

Позов обґрунтовано тим, що оскаржуване рішення підлягає скасуванню, оскільки при розробленні технічної документації з нормативної грошової оцінки землі були використані недостовірні дані, які були штучно завищені та покладені в основу розрахунку, що призвело до неправомірного та суттєвого завищення вартості земель міста. Зазначає про те, що сама технічна документація з нормативної грошової оцінки земель міста Кривого Рогу оскарженню окремо від рішення №3728 від 24.06.2015 року, яким її затверджено не підлягає, оскільки не є нормативно-правовим актом.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2019 року позовну заяву повернуто позивачу.

Ухвала суду мотивована тим, що позивач звернувся до суду з цим позовом після спливу шестимісячного строку для звернення до суду, встановленого ч. 2 ст. 122 КАС України. При цьому, відсутні підстави для задоволення заяви позивача про поновлення пропущеного строку для звернення до адміністративного суду із позовом, оскільки підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду, наведені в цій заяві, є неповажними.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції позивач оскаржив її до апеляційного суду з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, що із складовими технічної документації позивач ознайомився 15.01.2019 року будучи потерпілим у кримінальному провадженні. Посилається на висновки Верховного суду України зроблені у постанові від 21.06.2016 року прийнятої у справі №522/7868/13-а згідно з якою технічна документація має гриф обмеження доступу «Для службового користування», документацію з цим грифом заборонено опубліковувати в засобах масової інформації. Припущення про те, що позивач мав дізнатися та усвідомити неминучий вплив на свої права, обов'язки та інтереси з дня опублікування рішення не відповідає обставинам справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 99 КАС України (в редакції чинній на час виникнення спірних відносин) адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 2 статті 99 КАС України (в редакції чинній на час виникнення спірних відносин) встановлено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 122 КАС України (в редакції після 15 грудня 2017 року) позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, вирішальним щодо визначення строків звернення до адміністративного суду є встановлення факту, коли та за яких обставин позивач дізнався про порушення своїх прав, свобод та інтересів та зміг вчинити дії, направлені на їх відновлення.П

При цьому, початок шестимісячного строку визначено альтернативно - це день, коли особа:

1) дізналася або 2) повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Зазвичай ці два моменти збігаються, але це не обов'язково. Тому при визначенні початку цього строку передусім до уваги береться момент, коли особа фактично дізналася про наявність відповідного порушення.

Йдеться не про те, коли особа з'ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням, а про те, коли вона дізналася про ці рішення, дії чи бездіяльність.

З матеріалів справи вбачається, що 24.06.2015 року Криворізькою міською радою Дніпропетровської області було прийнято рішення №3728 «Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Кривого Рогу», яким визначено середню вартість 1 кв.м земель міста станом на 01.01.2014 року у розмірі 270,60 грн., рішення набрало чинності 01.01.2016 року.

Зазначене рішення оприлюднене - 01.07.2015 року на офіційній сторінці Криворізької міської ради, що підтверджується посиланням https://so.kr.gov.ua/ua/treezas_so/pg/_d1/ та має загальний доступ.

Судом першої інстанції встановлено та під час апеляційного розгляду справи підтверджено, що оскаржуване рішення опубліковано за посиланням https://so.kr.gov.ua/ua/treezas_so/pg/_d1/ разом з усіма додатками, а саме: результати профакторної оцінки при визначенні комплексного індексу цінності території (додаток 1); визначення зонального коефіцієнта Км2 та грошової оцінки 1 кв.м землі в межах економіко-планувальних зон (додаток 2); грошову оцінку земель різного функціонального призначення (грн. за 1 кв. м) у розрізі економіко-планувальних зон (додаток 3); - опис меж економіко-планувальних зон міста Кривого Рогу (додаток 4); нормативну грошову оцінку 1 га землі сільськогосподарського призначення в межах міста за агровиробничими групами ґрунтів (додаток 5), при цьому саме зазначена у вказаних додатках інформація застосовується у визначенні нормативної грошової оцінки земель суб'єктів господарювання.

Тобто, з текстом оскаржуваного рішення та його додатками позивач мав можливість ознайомитися саме з дати його опублікування 01.07.2015 року та саме з цієї дати почав свій відлік шестимісячний строк звернення до суду з цим позовом.

Відповідно до частини 2 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Таким чином, суд приймаючи рішення про повернення позовної заяви у зв'язку з визнанням неповажними вказаних позивачем підстав для поновлення строку звернення до адміністративного суду, повинен встановлювати обставини, які стосуються дотримання строку звернення до суду, до яких зокрема слід віднести: початок перебігу строку, момент завершення строку, та наявність (відсутність) обставин які б свідчили про поважність причин пропуску звернення до суду та «добросовісність» заявника.

Під останнім слід розуміти обставини, які свідчать про умисне ігнорування особою, яка звертається до суду правил щодо строків такого звернення в т.ч. і звернення із значним пропуском строку, звернення до суду з пропуском строку з метою отримання «незаконної вигоди», уникнення відповідальності, тощо.

При цьому, згідно з правовою позицією Європейського суду з прав людини, викладеною в своїх рішеннях, строк звернення до суду закріплений в нормах національного законодавства не є абсолютним.

Встановлене законом обмеження строків передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі відносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Правила строку звернення до суду закріплені в нормах КАС України і є свого роду «фільтром», який сприяє формуванню законного і справедливого правосуддя, унеможливлюючи зловживання правом на звернення та стабілізуючи суспільні відносини.

Так, судом встановлено, що з текстом оскаржуваного рішення та його додатками позивач мав можливість ознайомитися саме з дати його опублікування - 01.07.2015 року.

При цьому враховуючи те, що підставою для звернення до суду з цим позовом позивач зазначає свою незгоду саме з розробленою технічною документацією з нормативної грошової оцінки землі, проте позивачем не наведено обставин та не надано доказів на їх підтвердження того, що ним вчинялися будь-які активні дії на ознайомлення з цією документацією після опублікування оскаржуваного рішення - 01 липня 2015 року, в той час як з позовом до суду він звернувся 29 січня 2019 року, тобто через більш ніж три роки.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що у позивача, як фізичної особи-підприємця, яка орендує земельну ділянку у відповідача після прийняття та набрання чинності рішення №3728 від 24 червня 2015 року «Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Кривого Рогу», а саме з 01 січня 2016 року на підставі цього рішення виникли певні правовідносини (зобов'язання), про які позивачу як платнику місцевих податків і зборів було достеменно відомо в період дії цього рішення.

З встановлених обставин, можна зробити висновок про те, що позивач, маючи можливість з 01 липня 2015 року ознайомитися з текстом оскаржуваного рішення та його додатками та будучи платником місцевих податків і зборів в період дії цього рішення зобов'язаний був сплачувати такі податки та збори з урахування цього рішення, проте будь-яких дій спрямованих на подальше оскарження цього рішення до суду протягом 2015-2018 років не вчиняв.

Відсутність доказів того, що позивачем вчинялися активні дії на ознайомлення з текстом розробленої технічної документації з нормативної грошової оцінки після опублікування оскаржуваного рішення - 01.07.2015 року фактично свідчать про те, що позивач відтермінував строк звернення до суду з цим позовом на власний розсуд.

Факт того, що розроблена технічна документація з нормативної грошової оцінки може носити гриф обмеження доступу «Для службового користування» не може бути підставою для поновлення позивачу строку звернення до суду у цій справі, оскільки матеріали справи не містять доказів того, що позивач звертався з вимогою щодо ознайомлення з цією документацією та йому було відмовлено в цьому.

Фактично матеріали справи свідчать про те, що позивач у січні 2019 року звернувся до суду з вимогою скасувати рішення, яке з липня 2015 року разом з додатками є загальнодоступним, та про яке позивачу як платнику місцевих податків і зборів було достеменно відомо, однак ним протягом 2015-2018 років не вчинялися будь-які дії спрямовані на встановлення підстав прийняття такого рішення в тому числі на ознайомлення з розробленою технічною документацією з нормативної грошової оцінки землі та подальшого оскарження такого рішення, що свідчить про стабільність відносин, які регулювало це рішення.

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об'єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому ухвалу суду першої інстанції у цій справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись: пунктом 1 частини 1 статті 315, статтями 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2019 року про повернення позовної заяви у справі №160/913/19 - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених частиною 5 статті 291, пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено 06 травня 2019 року.

Головуючий - суддя В.Є. Чередниченко

суддя С.М. Іванов

суддя О.М. Панченко