Справа № 601/360/19
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2019-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2019 року Львів № 857/4473/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді - Мікули О. І.,

суддів- Качмара В. Я., Курильця А. Р.,

з участю секретаря судового засідання - Федчук М. Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в залі суду апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у Тернопільській області Департаменту патрульної поліції на рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 27 березня 2019 року у справі за адміністративним ОСОБА_2 до Управління патрульної поліції у Тернопільській області Департаменту патрульної поліції, Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про скасування постанови у справі про притягнення до адміністративної відповідальності,-

суддя в 1-й інстанції - Білосевич Г. С.,

час ухвалення рішення - 27.03.2019 року, час не зазначено,

місце ухвалення рішення - м. Кременець,

дата складання повного тексту рішення - 27.03.2019 року,

в с т а н о в и в:

Позивач - ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до відповідачів - Управління патрульної поліції у Тернопільській області Департаменту патрульної поліції, Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, в якому просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення ДПО18 № 234644 від 13 лютого 2019 року, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП.

Рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області від 27 березня 2019 року позов задоволено. Скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ДПО18 № 234644 від 13 лютого 2019 року, якою на ОСОБА_2 накладено адміністративне стягнення у виді 255 гривень штрафу, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрито.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, відповідач - Управління патрульної поліції у Тернопільській області Департаменту патрульної поліції оскаржило його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки тому факту, що позивач дійсно здійснив зупинку автомобіля у забороненому місці, чим порушено вимоги пп. «е» п.15.9 ПДР України, що підтверджується фотофіксацією вказаного порушення, а тому оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення винесена з дотриманням норм чинного законодавства. Просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову, якою у задоволенні позову відмовити.

Відзив на апеляційну скаргу позивачем поданий не був. Відповідно до ч.4 ст.304 КАС України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Учасники справи в судове засідання не прибули, хоча про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином, тому суд вважає можливим проведення розгляду справи в їх відсутності за наявними у справі матеріалами, та на основі наявних у ній доказів, згідно з ч.4 ст.229 КАС України без фіксування судового засідання технічними засобами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що постановою серії ДПО18 № 234644 від 13 лютого 2019 року у справі про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП та накладено штраф у розмірі 255 грн.

Із змісту оскаржуваної постанови вбачається, що позивач 13 лютого 2019 року о 11 год. 55 хв. у м. Кременець по вул. Вишнівецькій, керуючи транспортним засобом марки «Рено Логан» д.н.з. ВО 9858ВЕ, здійснив зупинку ближче 30 м від місця для висадки пасажирів громадського транспорту, чим порушив вимоги пп. «е» п.15.9 ПДР України.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, а тому постанова ДПО18 № 234644 від 13 лютого 2019 року про накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 255 грн. підлягає скасуванню, а провадження у справі - закриттю.

Такий висновок суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідає нормам матеріального права та фактичним обставинам справи і є правильним, законним та обґрунтованим, виходячи з такого.

Згідно зі cт.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ст.251 КУпАП передбачає, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

З матеріалів справи вбачається, що позивача притягнено до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, а саме: здійснення зупинки транспортного засобу ближче 30 м від місця для висадки пасажирів громадського транспорту, що є порушенням вимоги пп. «е» п.15.9 ПДР України.

Відповідно до ч.5 ст.14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Ч.1 ст.122 КУпАП передбачає, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно з п. 8.4 ПДР України дорожні знаки поділяються на групи, зокрема заборонні знаки, які запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.

Відповідно до розділу 33 ПДР України дорожній забороняючий знак 3.34 "Зупинку заборонено" передбачає заборону зупинки і стоянки транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу).

Згідно з п.п. 15.1, 15.2 ПДР, зупинка і стоянка транспортних засобів на дорозі повинні здійснюватись у спеціально відведених місцях чи на узбіччі. За відсутності спеціально відведених місць чи узбіччя або коли зупинка чи стоянка там неможливі, вони дозволяються біля правого краю проїзної частини (якомога правіше, щоб не перешкоджати іншим учасникам дорожнього руху).

Пп. «е» п.15.9 ПДР України передбачає, що зупинка забороняється ближче 30 м від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, а коли їх немає - ближче 30 м від дорожнього знака такої зупинки з обох боків.

Ст.72 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Колегія суддів звертає увагу на те, що у матеріалах справи міститься лише постанова у справі про адміністративне правопорушення від 13 лютого 2019 року, якою позивача визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

При цьому, надана Управлінням патрульної поліції у Тернопільській області Департаменту патрульної поліції фотофіксація порушення позивачем ПДР України, на думку колегії суддів, не є належним доказом, оскільки з такого вбачається лише фіксування транспортного засобу, разом з тим, відсутня дата здійснення цього фото, не зафісовано відстань від зупинки громадського транспорту та будь-які інші дані, які дають змогу ідентифікувати місцезнаходження транспортного засобу.

Таким чином, належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, зокрема, фото- відеозапис, яким зафіксовано адміністративне правопорушення, відповідач не надав.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідачем не доведено факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, а тому постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії ДПО18 № 234644 від 13 лютого 2019 року щодо накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 255 грн. підлягає скасуванню, а провадження у справі - закриттю.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції з вищенаведених мотивів.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що способи судового захисту порушених прав, свобод або законних інтересів осіб у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності визначені ст.286 КАС України.

Так, відповідно до ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Вказаний перелік судових рішень, які може приймати суд першої інстанції у цій категорії справ, є вичерпний.

З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про підставність позовних вимог, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст.316 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст.229, 242, 243, 250, 271, 272, 286, 310, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у Тернопільській області Департаменту патрульної поліції залишити без задоволення, а рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 27 березня 2019 року у справі № 601/360/19 - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий- суддя О. І. Мікула
судді В. Я. Качмар
А. Р. Курилець