Справа № 159/1981/19
Суддя: Логвинюк І. М.
Дата ухвалення: 2019-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2019 рокум. КовельСправа № 159/1981/19

Провадження № 2-а/159/74/19

Ковельський міськрайонний суд Волинської обл. в складі

головуючого судді Логвинюк І. М., розглянувши у судовому засіданні в м. Ковелі Волинської області в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського роти № 3 батальону № 3 УПП у Дніпропетровській області Івановського Максима Сергійовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,
в с т а н о в и в:
Позивач 11.04.19 р. звернувся до суду з вказаним вище адміністративним позовом, просить скасувати як незаконну постанову серії ЕАБ № 103423 від 01.04.19 р., винесену відповідачем як поліцейським про притягнення його до адмінвідповідальності за ст. 132 - 1 КУпАП (далі оскаржувана постанова). Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що оскаржуваною постановою його притягнуто до адмінвідповідальності і накладено адмінстягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн.. Із оскаржуваної постанови вбачається, що він о 15 год. 58 хв. 01.04.19 р. керував автомобілем марки «ДАФ», д/н НОМЕР_1 (далі автомобіль), на 24 км а/д М 18, та перевозив негабаритний вантаж, у якого був відсутній оранжевий маячок автономного живлення, чим порушив п. 22.4 ПДР. Дії відповідача, що полягають у винесенні оскаржуваної постанови, вважає неправомірними, а оскаржувану постанову незаконною, винесеною з порушенням норм матеріального та процесуального права. Оскаржувана постанова винесена на основі неналежного доказу вчинення ним вказаного вище адмінправопорушення. Оскаржувана постанова винесена всупереч вимог ст. ст. 251, 252 КУпАП, без жодних доказів вчинення ним цього правопорушення. Він, дійсно, 01.04.19 р. здійснював рух цим автомобілем по а/д М 18, перевозив вантаж. Покликаючись на положення п. п. 22.4, 30.3 ПДР України, п. 17 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами (далі Правила), затвердженими постановою КМ України від 18.01.01 р. N 30, зазначає, що той транспортний засіб, яким він керував, був укомплектований усім необхідним обладнанням, про що він зазначав під час розгляду справи. Однак його зауваження відповідачем до уваги взято не було. Жоден нормативний документ не передбачає обов`язку водія укомплектовувати негабаритний вантаж оранжевими маячками автономного живлення. Оскаржувану постанову щодо нього винесено у зв`язку з незнанням чинного законодавства посадовими особами УПП. Вважає, що його винуватість у вчиненні правопорушення не доведена. Покликаючись на ст. 33 КУпАП, зазначає, що відповідачем при розгляді справи не проводилась оцінка доказів, хоча його дії не підпадають під поняття адмінпрапвопорушення. Тому вбачає порушення його прав неправомірними діями відповідача. Просить позов задовольнити.

Ухвала суду від 15.04.19 р. про відкриття провадження у справі та призначення розгляду у спрощеному позовному (письмовому провадженні) без виклику сторін, копія позовної заяви з доданими до неї документами отримана відповідачем під розпис 22.04.19 р..

За станом на 06.05.19 р. відзиву на позовну заяву до суду не надійшло.

Суд, дослідивши письмові докази у справі, з`ясувавши обставини справи, приходить до висновку, що позов підставний та не підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 222 КУпАП, розгляд справ про правопорушення, передбачене ст. 132 1 КУпАП, покладено на органи Національної поліції.

За змістом ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобовязані діяли лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За змістом ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності із законом.

Як слідує із змісту ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобіганню правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

При розгляді даної справи суд перевіряє законність і обгрунтованість винесеної постанови на момент її винесення.

Стаття 132 1 КУпАП, дійсно, передбачає адміністративну відповідальність водіїв транспортних засобів за порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів та правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, за що передбачено штраф у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до копії оскаржуваної постанови, наданої суду позивачем, о 15 год. 58 хв. 01.04.19 р. відповідачем як поліцейським на 24 км а/д М 18 у м. Новомосковську Дніпропетровської області було винесено щодо позивача оскаржувану постанову. В останній зазначено, що позивач, о 15 год. 49 хв. 01.04.19 р., перевозив негабаритний вантаж, у якого був відсутній оранжевий маячок автономного живлення, чим порушив п. 22.4 ПДР України та постанову КМ України, чим порушив КМ України № 30 ч. 4 Порушення ПДР проїзду великогабаритних автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами, та вчинив правопорушення, передбачене ст. 132 1 КУпАП. На позивача накладено адмінстягнення у виді штрафу в сумі 510 грн.. Копія оскаржуваної постанови вручена позивачеві під розпис. На копії оскаржуваної постанови у графі «Підпис особи, притягнутої до адмінвідповідальності; запис про відмову від підпису або отримання копії постанови:» мається запис: «автомобіль окомплектований проблисковими маячками».

Відповідно до змісту п. 22.4. ПДР України, 22.4. Вантаж, що виступає за габарити транспортного засобу спереду або ззаду більш як на 1 м, а за шириною перевищує 0,4 м від зовнішнього краю переднього або заднього габаритного ліхтаря, повинен бути позначений відповідно до вимог підп. "з" п. 30.3 цих Правил.

Відповідно до підп. «з» п. 30.3 ПДР України, на відповідних транспортних засобах установлюються такі розпізнавальні знаки (додаток 4), як, зокрема, "Негабаритний вантаж" - сигнальні щитки або прапорці розміром 400 х 400 мм з нанесеними по діагоналі червоними і білими смугами, що чергуються (ширина - 50 мм), а в темну пору доби та в умовах недостатньої видимості - світлоповертачами або ліхтарями: спереду білого кольору, ззаду - червоного, збоку - оранжевого. Знак розміщується на крайніх зовнішніх частинах вантажу, що виступає за габарити транспортного засобу на відстань, більшу ніж це передбачено пунктом 22.4 цих Правил.

Суд враховує, що, згідно з п. 1.10 ПДР України, - темна пора доби це частина доби від заходу до сходу сонця, а у оскаржуваній постанові зазначено, що правопорушення мало місце о 15 год. 49 хв. 01.04.19 р., тобто, не у темну пору доби.

Згідно з Правилами проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами (далі Правила), затвердженими постановою КМ України від 18.01.01 р. N 30, ними встановлено єдині вимоги до проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів з вантажем або без нього автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами.

Як зазначено у п. 4 розділу «Умови і режим проїзду великогабаритних та великовагових т/з» Правил, рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Видача (відмова у видачі, переоформлення, видача дубліката, анулювання) дозволу здійснюється відповідно до Закону України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності" через центри надання адміністративних послуг.

Дозвіл оформлюється уповноваженим підрозділом Національної поліції на підставі погоджувальних документів з власниками вулично - дорожньої мережі, залізничних переїздів, мостового господарства, служб міського електротранспорту, електромереж, електрифікації, електрозв`язку, в яких визначаються умови і режим проїзду зазначених транспортних засобів.

Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.

Таким чином, слід відмітити, що у ч. 4 (п. 4) Правил про обов`язкову наявність оранжевого маячка автономного живлення, не йдеться.

Частини 4 Постанова КМ України, якою затверджено вказані вище Правила, однак, на яку покликається відповідач у оскаржуваній постанові, не містить.

Покликання на порушення КМ України, взагалі є некоректним.

У пункті 18 Правил, дійсно, передбачено, що проблисковий маячок оранжевого кольору встановлюється на транспортному засобі чи на вантажі згідно із вимогами стандартів. Кріплення маячка повинне бути надійним (з урахуванням усіх режимів руху і гальмування) і забезпечувати вільне його бачення усіма учасниками руху.

Однак відповідач у оскаржуваній постанові не покликається на п. 18 Правил, зазначені у ньому стандарти кріплення.

Таким чином суд приходить до висновку, що формулювання того правопорушення що зазначене таким, що вчинене позивачем, не відповідає ні формулюванню вимог п. 22.4 ПДР України, ні формулюванню вимог п. 4 Правил, хоча відповідач покликається саме на такі норм и права.

Відповідно до п. 2 розд. III Інструкції, постанова у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 132 - 1 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Як зазначено у ст. 283 КУпАП «Зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення», розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити, серед іншого,:

найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову;

опис обставин, установлених під час розгляду справи;

зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення;

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про, серед іншого,:

технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався).

Однак судом встановлено, що оскаржувана постанова у порушення вимог ст. 283 КУпАП не містить опису обставин, установлених під час розгляду справи, тобто, суті самого правопорушення.

У оскаржуваній постанові позивачеві як водієві вмінено у вину те, що не визначене як правопорушення п. 22.4 ПДР України, постановою КМ України, правилами.

Відповідно таку постанову не можна визнати законною. Вона підлягає до скасування.

Крім того заслуговують на увагу і доводи позивача у тій їх частині, що під час розгляду справи доказів його винуватості відповідачем здобуто не було.

Так оскаржувана постанова не містить покликання на доказову базу.

Відповідно ж до змісту ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як вбачається із змісту ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Однак, позивач не надав суду доказів на підтвердження такого свого твердження.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що, дійсно, 01.04.19 р. відповідачем було винесено щодо позивача оскаржувану постанову.

У судовому засіданні знайшли своє ствердження доводи позивача у тій їх частині, що відповідачем при винесенні оскаржуваної постанови було порушено норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом. Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Будь яких доказів на підтвердження правомірності винесення оскаржуваної постанови та винуватості позивача у вчиненні наведеного у оскаржуваній постанові адмінправопорушення, відповідачем суду не надано.

За змістом ст. 286 КАС України, позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови). За наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Тому суд вбачає підстави для скасування оскаржуваної постанови, закриття провадження у справі щодо позивача.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 8, 55, ч. 2 ст. 19 Конституції України, ст. 9, 77, 286, 257 - 263 КАС України, ст. ст. 7, 9, ч. 2 ст. 122, ст. ст. 222, 245, 247, 251, 252, 256, 268, 272, 278 КУпАП, суд

вирішив:
Позов задовольнити.

Скасувати постанову серії ЕАБ № 103423 від 01.04.19 р., винесену відповідачем як поліцейським про притягнення до адмінвідповідальності за ст. 132 - 1 КУпАП ОСОБА_1 і накладення адміністративного стягнення у виді адміністративного штрафу в сумі 510 грн..

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 132 - 1 КУпАП закрити.

Рішення суду може бути оскаржена до Восьмого апеляційного адміністративного судупротягом десяти днів з дня її проголошення.

Повне найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , і. н. НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , місце служби суб`єкта владних повноважень: 49000, м. Дніпро, пл. Троїцька, 2 «А».
Головуючий:І. М. Логвинюк