Справа № 804/2146/18
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2019-05-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

02 травня 2019 року м. Дніпросправа № 804/2146/18
(суддя Голобутовский Р.З., м. Дніпро)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чередниченка В.Є. (доповідач),

суддів: Іванова С.М., Панченко О.М.,

за участю секретаря судового засідання Чорнова Є.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2018 року у справі №804/2146/18 за позовом ОСОБА_1 до головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання наказу про звільнення неправомірним, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 26.03.2018 року звернувся до суду з позовом до головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, згідно з яким, просить

- визнати наказ начальника відповідача № 313 від 09.10.2017 року по особовому складу в частині звільнення позивача, з яким ознайомлено 12.03.2018 року, з посади слідчого відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності СУ ГУНП в Дніпропетровській області за п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про національну поліцію» (звільнення зі служби у порядку виконання накладеного дисциплінарного стягнення) - протиправним та скасувати його;

- визнати наказ начальника відповідача № 3910 від 21.09.2017 року в частині накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції слідчого відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності СУ ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1, з яким ознайомлено 12.03.2018 року - протиправним та скасувати його;

- зобов'язати відповідача поновити негайно позивача на службі на посаді слідчого відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності СУ ГУНП в Дніпропетровській області;

- зобов'язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу грошове та речове забезпечення за встановленими нормами за весь час вимушеного прогулу.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що до нього було протиправно застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції за пунктом 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію», оскільки із суті витягів з наказів відповідача № 3910 від 21.09.2017 року та № 313 від 09.10.2017 року його було звільнено за відсутності вироку суду, який встановив його вину у вчинені злочину та набрав би законної сили.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2018 року у задоволені адміністративного позову відмовлено повністю.

Рішення суду мотивовано тим, що обставини вчинення позивачем дисциплінарного проступку у вигляді отримання неправомірної вигоди позивачем, який є доведеним став підставою для притягнення його до дисциплінарної відповідальності у формі звільнення зі служби. При цьому тяжкість застосування до позивача виду дисциплінарного стягнення відповідає вчиненому дисциплінарному проступку.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції позивач оскаржив його до апеляційного суду з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити повністю.

В апеляційній скарзі зазначає про те, що факт порушення кримінального провадження по обвинуваченню у скоєнні злочину, обрання запобіжного заходу, не може бути доказом порушення Присяги працівника поліції, та посилається на безпідставне звільнення його за відсутності вироку суду відносно нього.

За заявою позивача від 26.03.2018 року провадження у справі, ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 28 серпня 2018 року, було зупинено та ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 22 квітня 2019 року поновлено.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що позивач перебував на службі в органах внутрішніх справ з 10.08.2009 року по 06.11.2015 року, наказом № 1 о/с з 07.11.2015 року був прийнятий на службу до поліції та призначений слідчим Самарського відділення поліції Дніпропетровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області та на момент звільнення займав посаду слідчого відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого управління Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області.

23.08.2017 року військовою прокуратурою Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України, в рамках проведення досудового розслідування за кримінальним провадженням №0000258, відкритого за ч. 3 ст. 368 КК України, задокументовано протиправну діяльність слідчого відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності СУ ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1, який підозрювався в вимаганні та отримані від громадянина ОСОБА_2 неправомірної вигоди в сумі 10000 доларів США за не притягнення останнього до кримінальної відповідальності за ч. 3 ст. 191 КК України.

24.08.2017 року позивачу повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України та обрано запобіжний захід - тримання під вартою з правом внесення застави у розмірі 600000 грн.

Наказом ГУНП в Дніпропетровській області від 05.09.2017 року № 3655 «Про призначення службового розслідування» проведено службове розслідування, за результатами якого зроблено висновки, що позивач 23.08.2017 року був затриманий під час отримання неправомірної вигоди від громадянина ОСОБА_2 у вигляді коштів у сумі 10000 доларів США за не притягнення останнього до кримінальної відповідальності за ч. 3 ст. 191 КК України та закриття кримінального провадження.

Відповідно до висновку службового розслідування, затвердженого начальником ГУНП в Дніпропетровській області від 21.09.2017 року, члени комісії вважають за доцільне за порушення службової дисципліни, що виразилось недотриманні принципів діяльності поліцейського та вчиненні дій не сумісних з вимогами, що пред'являються до професійно-етичних якостей поліцейських, накласти на позивача дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

З огляду на викладене, пунктом 1 наказу ГУНП в Дніпропетровській області від 21.09.2017 року № 3910 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» позивача звільнено зі служби в Національній поліції України.

З метою реалізації наказу про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності 09.10.2017 року ГУНП в Дніпропетровській області прийнято наказ № 313 о/с про звільнення позивача зі служби в поліції відповідно до пункту 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію».

Правомірність та обґрунтованість вказаних рішень відповідача та зобов'язання відповідача поновити позивача на службі з виплатою грошового забезпечення за час вимушеного прогулу є предметом спору переданого на вирішення суду.

Вирішуючи спірні відносини між сторонами та відмовляючи у задоволені позову повністю, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що спірне рішення відповідача прийнято правомірно.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскарженої постанови, виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як вбачається з тексту наказу Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області №3910 від 21.09.2017 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності…», позивача було притягнуто до дисциплінарної відповідальності за порушення службової дисципліни, а саме вимог статей 7, 8 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22.02.2006 року №3460-IV, пункту 1 частини 1 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VІІІ, Присяги працівника поліції, абзаців 1, 2 пункту 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, що виразилось у недотриманні принципів діяльності поліцейського та вчиненні дій не сумісних з вимогами, що пред'являються до професійно-етичних якостей поліцейських (а.с. 9-10).

Згідно з підпунктом 6 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

За приписами пункту 4 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом акти законодавства застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Пунктом 9 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з прийняттям Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що до набрання чинності Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції» на поліцейських поширюється дія Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України», затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» від 22.02.2006 №3460-IV (далі - Дисциплінарний статут).

Вказаним Дисциплінарним статутом визначається сутність службової дисципліни, обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень.

Так, відповідно до ст. 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Згідно зі ст. 7 Дисциплінарного статуту службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров'я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу; дотримуватися норм професійної та службової етики; берегти державну таємницю; у службовій діяльності бути чесною, об'єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об'єднань та інших юридичних осіб; стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов'язані зі службою; постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють; берегти та підтримувати в належному стані передані їй в користування вогнепальну зброю, спеціальні засоби, майно і техніку.

Аналіз наведених положень Дисциплінарного статуту є підставою для висновку про те, що службова дисципліна полягає у виконанні (дотриманні) законодавчих та підзаконних актів із питань службової діяльності та бездоганному і неухильному додержанні порядку і правил, що такими нормативними актами передбачені.

В свою чергу пунктами 1,2 частини 1 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліцейський зобов'язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов'язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов'язків, наказів керівництва.

Відповідно до абзаців 1, 2 пункту 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179 під час виконання службових обов'язків поліцейський повинен: неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов'язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами;

Дотримання вищезазначених вимог Закону, Дисциплінарного статуту та Правил етичної поведінки поліцейських є обов'язком кожного поліцейського незалежно від того перебуває він під час виконання службових обов'язків чи у позаслужбовий час, що пов'язане з особливостями проходження служби в Національній поліції.

У відповідності до частини 1 статті 59 Закону України «Про Національну поліцію» служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Позивач прийняв присягу працівника поліції та добровільно взяв на себе підвищені вимоги, які пред'являються до працівників поліції при проходженні служби і які він повинен дотримуватися.

Як вбачається з висновку службового розслідування від 21.09.2017 року №4112/02/3-2017 позивачем було допущено порушення службової дисципліни та присяги поліцейського, що виразилось у недотриманні принципів діяльності поліцейського та вчиненні дій не сумісних з вимогами, що пред'являються до професійно-етичних якостей поліцейських (а.с. 11-14).

Так, згідно з висновком зазначеного службового розслідування 23.08.2017 року позивач на автомобілі «Toyota Camry», н.з. НОМЕР_1 за кермом якого був громадянин ОСОБА_3, прибув за місцем роботи заявника: АДРЕСА_1, та посадивши ОСОБА_2 до салону автомобіля, виїхали до лісопосадки розташованої поблизу учбово-тренувальної бази ФК «Дніпро», де заявник підконтрольно передав поліцейському ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 10000 доларів США, які у подальшому були виявлені та вилучені слідчим військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України.

Наявність цих обставин позивачем не оспорюється.

Таким чином, враховуючи зазначені обставини, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що саме за скоєння дисциплінарного проступку до позивача правомірно застосовано стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції. Отже, підстави для задоволення позову відсутні.

При цьому, як вірно зазначено судом першої інстанції доводи позивача, стосовно того, що підставою для звільнення зі служби в поліції є вчинення позивачем злочину, що, в свою чергу, є протиправним, оскільки на час звільнення позивача був відсутній вирок суду, який набрав законної сили, є безпідставними, оскільки, як підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, позивача звільнено не за вчинення злочину, а за порушення службової дисципліни.

Водночас, суд першої інстанції обґрунтовано звернув увагу на те, що під час проведення службового розслідування ГУНП в Дніпропетровській області достовірно встановлено факт підтвердження відомостей, які стали підставою для його призначення. Факт вчинення встановлених розслідуванням дій підриває авторитет і довіру до поліції як органу державної виконавчої влади, який покликаний захищати життя, здоров'я, права і свободи громадян, власність, інтереси суспільства і держави від протиправних посягань.

Щодо інших доводів позивача викладених в апеляційній скарзі які полягають у нерозумінні ним у чому саме «полягало порушення ним Присяги та Закону» слід зазначити, що таке не розуміння не впливає на правильність рішення суду першої інстанції та не є підставою для його скасування.

Згідно з частиною 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Зазначений обов'язок відповідач виконав.

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об'єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому рішення суду першої інстанції у цій справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись: статтями 241-245, 250, пунктом 1 частини 1 статті 315, статтями 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2018 року у справі №804/2146/18 - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених частиною 5 статті 291, пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Вступну та резолютивну частини постанови проголошено 02 травня 2019 року.

Повне судове рішення складено 03 травня 2019 року.

Головуючий - суддя В.Є. Чередниченко

суддя С.М. Іванов

суддя О.М. Панченко