Справа № 405/9069/18
Суддя: Іванова Л. А.
Дата ухвалення: 2019-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 405/9069/18
Провадження № 2-а/405/265/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2019 року. Ленінський районний суд м. Кіровограда у складі:

головуючого судді Іванової Л.А.

при секретарі Тюпі Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кропивницькому у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу № 405/9069/18 за адміністративним позовом ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) до інспектора поліції роти № 3 батальйону № 2 в Одеській області лейтенанта поліції Скалацького Ярослава Володимировича (вул. Академіка Корольова, 5, м. Одеса) про визнання дій неправомірними та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Ленінського районного суду м. Кіровограда з адміністративним позовом до відповідача інспектора поліції роти № 3 батальйону № 2 в Одеській області лейтенанта поліції Скалацького Я.В., в якому (позові) просить скасувати постанову серії ВР № 210271 від 14.12.2018 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесену інспектором поліції роти № 3 батальйону № 2 в Одеській області лейтенантом поліції Скалацьким Я.В., якою його (ОСОБА_1.) притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що 14.12.2018 року він (позивач) керуючи автомобілем Toyota Hilux, номерний знак НОМЕР_1, рухаючись по вул. Середньофонтанська в м. Одесі виконував поворот ліворуч на зелений сигнал додаткової секції світлофора на вул. Пироговська. Враховуючи, що на вулиці було мінус два градуси морозу (-2С), вага автомобіля складала 2 т., швидкість руху - 50 км/год. та, в разі екстреного гальмування була можливість заносу автомобіля і могла трапитись аварійна обстановка, він (позивач) керуючись п. 8.11 Правил дорожнього руху, продовжив рух. Позивач відзначив, що навіть якби йому (позивачу) вдалося зупинити автомобіль шляхом екстреного гальмування, він (автомобіль) зупинився б посеред перехрестя, чим завадив би руху автомобілям ,які рухались з інших напрямків.

При цьому, відповідачем було винесено постанову з приводу того, що він (позивач) керуючи автомобілем Toyota Hilux, номерний знак НОМЕР_1, в м. Одеса проїхав перехрестя на вимкнуту додаткову секцію світлофору. Також позивач зазначив, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення відповідачем було проігноровано його (позивача) пояснення та пояснення свідка ОСОБА_3, який знаходився у зазначеному транспортному засобі в якості пасажира, про те, що в дійсності подія адміністративного правопорушення не мала місця. У постанові інспектором не зазначено, яким чином було виявлене правопорушення, якими доказами підтверджується факт порушення ним (позивачем) Правил дорожнього руху.

Крім того, позивач також зазначив, що в п. 2 оскаржуваної постанови місце розгляду справи, зазначене як: вул. Середньофонтанська, м. Одеса, що не відповідає дійсності так як справа взагалі не розглядалась, а постанова була вручена йому (позивачу) відповідачем за адресою: вул. Пироговська, 27, м. Одеса.

За наведених обставин, позивач вважає, що дії відповідача щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення та винесення оскаржуваної постанови, - є неправомірними, а винесену відносно нього (позивача) постанову ВР № 210271 від 14.12.2018 року такою, яка підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі.

Ухвалою від 26.12.2018 року вищевказаний адміністративний позов було залишено без руху, в зв'язку з тим, що позивачем до матеріалів позову було додано копію оскаржуваної постанови, яка непридатна для читання, та надано позивачу строку для усунення недоліку тривалістю десять днів з дня вручення позивачу копії зазначеної ухвали.

Недолік, зазначений в ухвалі від 26.12.2018 року, позивачем було усунено.

Ухвалою від 12.02.2019 року відкрито провадження у справі за вказаним вище адміністративним позовом та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Копія ухвали від 12.02.2019 року отримана відповідачем 19.02.2019 року, що підтверджується підписом уповноваженої особи місця роботи відповідача у рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення, яке міститься в матеріалах даної справи.

Відзив на адміністративний позов та/чи заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадженнявід відповідача не надходило.

Клопотання про проведення розгляду справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін від сторін по справі до суду не надходили.

Зваживши доводи, викладені в позові на обґрунтування позовних вимог, враховуючи неподання відповідачем відзиву на позовну заяву, дослідивши докази по справі в їх сукупності, розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи за наявними у справі матеріалами, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист

Положення ст. 5 КАС України є реалізацією ч. 1 ст. 55 Конституції України, яка визначає, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, у разі, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 14.12.2018 року інспектором поліції роти № 3 батальйону № 2 в Одеській області лейтенантом поліції Скалацьким Я.В. винесено постанову серії ВР № 210271 від 14.12.2018 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн.

Вказана постанова мотивована тим, що 14.12.2018 року водійОСОБА_1, керуючи автомобілем Toyota Hilux, номерний знак НОМЕР_1, рухаючись по вул. Середньофонтанська в м. Одесі здійснив проїзд на вимкнену додаткову секцію світлофору, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст.122 КУпАП.

Позивачем оскаржується правомірність винесеного суб'єктом владних повноважень - інспектором поліції роти № 3 батальйону № 2 в Одеській області лейтенантом поліції Скалацьким Я.В. рішення у формі постанови серії ВР № 210271 від 14.12.2018 року.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно доЗакону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затвердженіпостановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

В свою чергу, конкретні правовідносини, які виникли між сторонами, врегульовані нормами Кодексу адміністративного судочинства України, Кодексу України про адміністративні правопорушення, Закону України «Про дорожній рух», Закону України «Про Національну поліцію», Правил дорожнього руху.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Частиною 2 ст. 122 КУпАПпередбачено адміністративну відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Об'єктом цього адміністративного проступку є суспільні відносини у галузі забезпечення безпеки дорожнього руху.

Об'єктивна сторона зазначеного правопорушення виражається, зокрема, у формі порушення правил проїзду перехресть та проїзд на заборонний сигнал світлофора.

Суб'єкт адміністративного проступку - спеціальний (водій транспортного засобу, тобто особа, яка в установленому порядку отримала дозвіл на керування транспортним засобом - водійське посвідчення тощо).

Суб'єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини як у формі умислу, так й формі необережності.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Виходячи із норм, викладених в ст. 77 КАС України, за загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона. При розгляді справи щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає саме на суб'єкта владних повноважень обов'язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

При цьому, окремо слід звернути увагу на те, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 77 КАС України у справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Надаючи оцінку обґрунтованості винесення відповідачем постановисерії ВР № 210271 від 14.12.2018 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн., судом відзначається, що оскаржувана постанова не містить посилання на жодні докази (пояснення свідків, речові докази, показання технічних приладів чи технічних засобів тощо) за результатами оцінки яких відповідач встановив наявність у діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, що в свою чергу об'єктивно позбавляє суд можливості належним чином дослідити докази по справі про адміністративні правопорушення в разі їх наявності та надати їм відповідну правову оцінку на предмет їх належності і допустимості, повноти та достатності для визнання правомірності дій та рішень суб'єкта владних повноважень.

Крім того, судом окремо відзначається, що оскаржувана постанова не містить посилання на положення (пункт(ти) Правил дорожнього руху, невиконання яких відповідачем інкримінується позивачу.

З огляду на зазначене, беручи до уваги твердження позивача про те, що він 14.12.2018 року, керуючи транспортним засобом Toyota Hilux, номерний знак НОМЕР_1, в дорожніх умовах та обстановці, які склалися по вул. Середньофонтанська в м. Одесі, - вимог Правил дорожнього руху не порушував та діяв відповідно до положень п. 8.11 Правил дорожнього руху, якими передбачено, що водіям, які в разі ввімкнення жовтого сигналу або підняття регулювальником руки вгору не можуть зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому пунктом 8.10 цих Правил, не вдаючись до екстреного гальмування, дозволяється рухатися далі за умови забезпечення безпеки дорожнього руху, при цьому, зазначені твердження позивача не спростовані відповідачем шляхом надання суду належних та допустимих доказів, на підставі чого суд приходить до висновку, що постанова серії ВР № 210271 від 14.12.2018 року в справі про адміністративне правопорушення, винесена суб'єктом владних повноважень - інспектором поліції роти № 3 батальйону № 2 в Одеській області лейтенантом поліції Скалацьким Я.В. не містить достатніх та беззаперечних доказів порушення позивачем ОСОБА_1 вимог Правил дорожнього руху, та, як наслідок, вчинення ним адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 122 КУпАП, більш того, вина позивача не підтверджується будь-якими іншими, передбаченими процесуальним законом доказами.

Як наслідок, судом не встановлено, з яких саме міркувань виходив відповідач інспектор поліції роти № 3 батальйону № 2 в Одеській області лейтенант поліції Скалацький Я.В., визнаючи позивача винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, та у порушенні ним (позивачем) вимог Правил дорожнього руху, зокрема, як зазначено у постанові серія серії ВР № 210271 від 14.12.2018 року про те, що порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху виразилося у здійсненні проїзду на вимкнену додаткову секцію світлофору, яким чином давав оцінку та досліджував обставини, на підставі яких прийшов до такого висновку та виніс постанову по справі про адміністративне правопорушення, притягнувши позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, у зв'язку з чим та за наведених вище обставин суд дійшов висновку про обґрунтованість твердження позивача про безпідставність винесеної відповідачем відносно нього постанови і накладення адміністративного стягнення за відсутності в його діях складу зазначеного адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідачем при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не проведено всебічного, повного та об'єктивного з'ясування всіх обставин справи, на підставі чого адміністративний позов підлягає задоволенню, постанова в справі про адміністративне правопорушення серії ВР № 210271 від 14.12.2018 року відносно ОСОБА_1, як така, що винесена суб'єктом владних повноважень інспектором поліції роти № 3 батальйону № 2 в Одеській області лейтенантом поліції Скалацьким Я.В. в порушення вимог ст.ст. 245, 251, 280, 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, підлягає скасуванню, а провадження в справі про адміністративне правопорушення, - закриттю.

Щодо твердження позивача про порушення відповідачем вимог ст. 276 КУпАП щодо місця розгляду справи про адміністративне правопорушення, судом відзначається наступне.

Відповідно до положень ч. 1, ч. 2 ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. Справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, статтями 121 - 126 цього Кодексу, можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників.

Згідно з офіційним тлумаченням положенню частини першої статті 276 КУпАП, наданим Рішенням Конституційного Суду України від 26.05.2015 року № 5-рп/2015 положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке передбачає, що «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи зміст ч. 1, ч. 2 ст. 276 КУпАП та Рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 року № 5-рп/2015, судом відзначається, що розгляд відповідачем справи про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП за адресою: вул. Середньофонтанська, м. Одеса, - є правомірним, оскільки зазначене місце, яке є місцем вчинення ОСОБА_1 дій, які кваліфіковано відповідачем, як адміністративне правопорушення, - перебуває в межах адміністративно-територіальної одиниці (м. Одеса), на яку поширюється юрисдикція відповідного органу патрульної поліції в м. Одесі, уповноваженого законом розглядати вищевказану справу про адміністративне правопорушення, в зв'язку з чим доводи позивача щодонеправомірності дій відповідача по розгляду справи про адміністративне правопорушення, зокрема, щодо місця такого розгляду, є безпідставними, відповідно, підстави для визнання протиправними дій відповідача, - відсутні.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 5, 6, 9, 72, 77, 132, 139, 241, 242, 244, 245, 246, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України № 2147-VIII від 03.10.2017року, ч. 2 ст. 122, ст.ст. 251, 254, 256, 283, 288, 289 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Правилами дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України № 10 від 10.10. 2001 року, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) до інспектора поліції роти № 3 батальйону № 2 в Одеській області лейтенанта поліції Скалацького Ярослава Володимировича (вул. Академіка Корольова, 5, м. Одеса) про визнання дій неправомірними та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення про накладення адміністративного стягнення, - задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ВР № 210271 від 14.12.2018 року, винесену інспектором поліції роти № 3 батальйону № 2 в Одеській області лейтенантом поліції Скалацьким Я.В., якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн.

Справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, - закрити.

В іншій частині позов ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження з підстав, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 295 КАС України.

Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції, яким є Третій апеляційний адміністративний суд, через Ленінський районний суд м. Кіровограда.

Суддя

Ленінськогорайонногосуду

м. Кіровограда Л.А.Іванова