Справа № 200/4208/19-а
Суддя: Чучко В.М.
Дата ухвалення: 2019-05-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 травня 2019 р. Справа№200/4208/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Чучка В.М., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Покровського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій незаконними, скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2019 року ОСОБА_1 (далі за текстом - позивач) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Покровського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (надалі - Покровське УПФУ, відповідач) про визнання незаконними дії щодо відмови в призначенні пенсії, викладені в рішенні від 06.01.2019 року та його скасування, зобов'язання повторно розглянути заяву про призначення пенсії незалежно від віку згідно ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», врахувавши підземний стаж за періоди роботи: на шахті «Красноармійська-Західна №1» з 22.02.1991 року по 08.06.1993 року; у Шахтобудівельному управлінні №12 тресту «Красноарміськшахтобуд» з 25.11.1993 року по 11.05.1994 року; на шахті «Красноармійська-Західна №1» з 01.09.1994 року по 28.08.2003 року; у ВАТ «Шахтобудмонтажному управлінні №1» з 08.02.2005 року по 20.05.2008 року; у ТОВ «Вуглетехник» з 03.06.2008 року по 01.12.2008 року; у ВАТ «Вугільна компанія «Шахта «Красноармійська-Західна №1» з 22.12.2008 року по 11.10.2018 року.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії незалежно від віку згідно ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та надав повний пакет необхідних документів на підтвердження права на отримання пенсії. Рішенням Управління від 06 січня 2019 року позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком за відсутністю необхідного пільгового стажу, оскільки до пільгового стажу не зараховано період роботи на шахті «Красноармійська-Західна №1» з 22.02.1991 року по 08.06.1993 року; у Шахтобудівельному управлінні №12 тресту «Красноарміськшахтобуд» з 25.11.1993 року по 11.05.1994 року; на шахті «Красноармійська-Західна №1» з 01.09.1994 року по 28.08.2003 року; у ВАТ «Шахтобудмонтажному управлінні №1» з 08.02.2005 року по 20.05.2008 року; у ТОВ «Вуглетехник» з 03.06.2008 року по 01.12.2008 року; у ВАТ «Вугільна компанія «Шахта «Красноармійська-Західна №1» з 22.12.2008 року по 11.10.2018 року. Позивач вважає дії відповідача незаконними та такими, що порушують норми Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 28 березня 2019 року відкрито провадження у справі № 200/4208/19-а, за правилами спрощеного позовного провадження, без проведення судового засідання та повідомлення осіб (виклику) учасників справи, поновлено строк звернення до суду з даним позовом. В ухвалі було запропоновано відповідачу у п'ятнадцятиденний строк з моменту отримання ухвали про відкриття провадження у справі надати суду відзив на позовну заяву зі всіма доказами на його підтвердження, які наявні у відповідача.

У відзиві на позов від 17 квітня 2019 року представник відповідача зазначив, що до пільгового стажу позивача не зараховано: період роботи у Шахтобудівельному управлінні №12 тресту «Красноарміськшахтобуд» з 25.11.1993 року по 11.05.1994 року зараховано до пільгового стажу за фактично відпрацьований час під землею згідно довідки про підземні спуски, виданої ПАТ «Шахтоуправління «Покровське» від 03.10.2018 року №217, не враховані періоди роботи у ВАТ «Шахтобудмонтажному управлінні №1» з 08.02.2005 року по 20.05.2008 року в якості гірничо-монтажника підземного, оскільки довідкою підприємства від 21.06.2017 року №319 та наказами «Про підсумки атестації робочих місць за умови праці» не підтверджується зайнятість повний робочий день під землею, також в довідці не вказана посада директора, у ТОВ «Вуглетехник» з 03.06.2008 року по 01.12.2008 року в якості гірничо-монтажника підземного, так як атестацію робочих місць за умови праці, право на пенсію підтверджено як робітникам зайнятим на підземних роботах 50 і більше процентів робочого часу в обліковому періоді, у зв'язку з чим, через відсутність необхідного стажу 25 років позивачу було відмовлено в призначенні пенсії. Таким чином, представник УПФ вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

19 квітня 2019 року до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено, що всі спірні періоди роботи позивача на підприємствах з повним робочим днем під землею відображені в його трудовій книзі, проте Пенсійний фонд не взяв це до уваги, не обґрунтував підстави відмови в призначенні пенсії, отже рішення від 06.01.2019 року є незаконним та підлягає скасуванню.

За приписами частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні, справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення сторін.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, перебуває на обліку в Покровському УПФУ, 12.10.2018 року звернувся до Управління з заявою про призначення пенсії згідно ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (а.с. 15, 49).

Рішенням Управління від 06 січня 2019 року позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком за відсутністю необхідного пільгового стажу, оскільки до пільгового стажу не зараховано період роботи: період роботи у Шахтобудівельному управлінні №12 тресту «Красноарміськшахтобуд» з 25.11.1993 року по 11.05.1994 року зараховано до пільгового стажу за фактично відпрацьований час під землею згідно довідки про підземні спуски, виданої ПАТ «Шахтоуправління «Покровське» від 03.10.2018 року №217, не враховані періоди роботи у ВАТ «Шахтобудмонтажному управлінні №1» з 08.02.2005 року по 20.05.2008 року в якості гірничо-монтажника підземного, оскільки довідкою підприємства від 21.06.2017 року №319 та наказами «Про підсумки атестації робочих місць за умови праці» не підтверджується зайнятість повний робочий день під землею, також в довідці не вказана посада директора, у ТОВ «Вуглетехник» з 03.06.2008 року по 01.12.2008 року в якості гірничо-монтажника підземного, так як атестацію робочих місць за умови праці, право на пенсію підтверджено як робітникам зайнятим на підземних роботах 50 і більше процентів робочого часу в обліковому періоді (а.с. 54-58).

Разом з тим, в трудовій книжці позивача серії НОМЕР_2 (а.с. 16-23) містяться записи, в тому числі, про роботу:

- № 7: 25.11.1993 року прийнятий в Шахтобудівельне управління №12 тресту «Красноарміськшахтобуд» машиністом підземних установок з повним робочим днем у шахті;

- № 8: 11.05.1994 року звільнений за власним бажанням;

- № 19: 08.02.2005 року прийнятий у ВАТ «Шахтобудмонтажне управління №1» гірничомонтажником підземним 3 розряду з повним робочим днем в шахті;

- № 20: 20.05.2008 року звільнений за власним бажанням;

- № 21: 03.06.2008 року прийнятий у ТОВ «Вуглетехник» на посаду гірничомонтажника підземного з повним підземним робочим днем;

- № 22: 01.12.2008 року звільнений за власним бажанням.

Також, позивачем у якості підтвердження спірних періодів роботи надані: особиста картка, архівні довідки №98 від 25.10.2016 року, №177 та №179 від 25.07.2017 року, виписки з контрольних табелів №177/1 та №177/2 від 25.07.2017 року, накази про прийняття на роботу від 22.11.1993 року та звільнення від 25.05.1994 року, наказ про проведення атестації робочих місць №119 від 30.10.1997 року, довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 21.06.2017 року №319, від 14.03.2019 року №221, від 09.08.2018 року №351, від 12.10.2018 року №703, виписки з наказу про підсумки атестації робочих місць, довідка про підземні виходи від 09.08.2018 року №351/1 (а.с. 24-48).

Встановлені обставини підтверджені матеріалами справи і не є спірними.

Спірним є питання підтвердження: пільгового стажу роботи позивача у Шахтобудівельному управлінні №12 тресту «Красноарміськшахтобуд» з 25.11.1993 року по 11.05.1994 року повний робочий день під землею, у ВАТ «Шахтобудмонтажному управлінні №1» з 08.02.2005 року по 20.05.2008 року, оскільки довідкою підприємства від 21.06.2017 року №319 та наказами «Про підсумки атестації робочих місць за умови праці» не підтверджується зайнятість повний робочий день під землею, також в довідці не вказана посада директора, у ТОВ «Вуглетехник» з 03.06.2008 року по 01.12.2008 року, так як атестацію робочих місць за умови праці, право на пенсію підтверджено як робітникам зайнятим на підземних роботах 50 і більше процентів робочого часу в обліковому періоді.

Вирішуючи даний спір, суд виходить з такого.

За ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав свобод людини є головним обов'язком держави.

На підставі ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як слідує зі ст. 22 Конституції України, конституційні права і свободи ґрунтуються і не можуть бути скасовані.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Статтею 8 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV (далі за текстом - Закон 1058) передбачене право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Положеннями ч. 1 ст. 9 Закону 1058 передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Згідно п.2 Розділу ХУ «Прикінцеві положення» Закону 1058 пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовам праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення» (далі за текстом - Закон 1788).

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Закон України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-XII від 05.11.1991 року (далі - Закон № 1788) відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.

Закон спрямований на те, щоб повніше враховувалася суспільно корисна праця як джерело зростання добробуту народу і кожної людини, встановлює єдність умов і норм пенсійного забезпечення робітників, членів колгоспів та інших категорій трудящих.

Закон гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв'язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки.

У відповідності до статті 14 Закону № 1788-XII працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на цих роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 20 років. Такий же порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничо-рятувальних частин) на шахтах по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або знаходяться в стадії ліквідації, але не більше 2 років.

Вищевказана норма закону кореспондується із частиною 3 статтею 114 Закону № 1058- IV (чинна редакція) працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.

Відповідно до ст.62 Закону 1788 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно п.2.14 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року №58, якщо працівник має право на пенсію за віком на пільгових умовах, запис у трудовій книжці робиться на підставі наказу, виданого за результатами атестації робочих місць, і має відповідати найменуванню Списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення. Показники, зазначені у цих Списках обов'язково повинні бути підтверджені у карті оцінки умов праці робочого місця за результатами атестації і можуть записуватись у дужках.

Постановою КМУ від 12.08.1993 року № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок № 637).

Відповідно до пункту 20 Порядку № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Тобто, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Таким чином, трудова книжка позивача, зокрема, в частині записів:

- № 7: 25.11.1993 року прийнятий в Шахтобудівельне управління №12 тресту «Красноарміськшахтобуд» машиністом підземних установок з повним робочим днем у шахті;

- № 8: 11.05.1994 року звільнений за власним бажанням;

- № 19: 08.02.2005 року прийнятий у ВАТ «Шахтобудмонтажне управління №1» гірничомонтажником підземним 3 розряду з повним робочим днем в шахті;

- № 20: 20.05.2008 року звільнений за власним бажанням;

- № 21: 03.06.2008 року прийнятий у ТОВ «Вуглетехник» на посаду гірничомонтажника підземного з повним підземним робочим днем;

- № 22: 01.12.2008 року звільнений за власним бажанням,

є належним доказом роботи позивача на вказаних посадах і у наведений період часу.

Отже, період роботи позивача в Шахтобудівельному управління №12 тресту «Красноарміськшахтобуд» машиністом підземних установок з повним робочим днем у шахті з 25.11.1993 року по 11.05.1994 року має бути зараховано до пільгового стажу позивача не за фактично відпрацьований час під землею згідно довідки про підземні спуски, виданої ПАТ «Шахтоуправління «Покровське» від 03.10.2018 року №217, а за повний робочий день у шахті, згідно записам у трудовій книжці.

Відносно атестації робочого місця суд виходить з того, що вказана атестація здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації та розробленими на виконання постанови № 442 Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України (далі Мінпраці) від 1 вересня 1992 року № 41 (далі Методичні рекомендації).

Основна мета атестації, яка випливає із зазначених нормативних актів, полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Згідно з пунктом 4 Порядку проведення атестації та підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років.

Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.

Результати атестації використовуються при встановленні пенсій за віком на пільгових умовах, пільг і компенсацій за рахунок підприємств та організацій, обґрунтуванні пропозицій про внесення змін і доповнень до списків № 1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, а також для розробки заходів щодо поліпшення умов праці та оздоровлення працюючих.

Відповідно до пункту 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Мінпраці від 18 листопада 2005 року № 383 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 1 грудня 2005 року за № 1451/11731), при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

У пункті 4.2 зазначеного Порядку застосування списків йдеться про те, що результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умов і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Атестація має проводитися у передбачені пунктом 4 Порядку проведення атестації строки, а відповідальність за своєчасність та якість її проведення покладається на керівника підприємства, організації.

З урахуванням наведеного, на думку суду відповідачем неправомірно не зарахований до страхового стажу позивача період роботи у ВАТ «Шахтобудмонтажному управлінні №1» з 08.02.2005 року по 20.05.2008 року в якості гірничо-монтажника підземного, оскільки довідкою підприємства від 21.06.2017 року №319 та наказами «Про підсумки атестації робочих місць за умови праці» не підтверджується зайнятість повний робочий день під землею, також в довідці не вказана посада директора, у ТОВ «Вуглетехник» з 03.06.2008 року по 01.12.2008 року в якості гірничо-монтажника підземного, так як атестацію робочих місць за умови праці, право на пенсію підтверджено як робітникам зайнятим на підземних роботах 50 і більше процентів робочого часу в обліковому періоді, оскільки спірні періоди роботи підтверджуються трудовою книжкою позивача, яка є основним документом, що підтверджує стаж роботи, довідками про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній та наказами про проведення атестації робочих місць, а відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації і, відповідно, її документальне оформлення, покладається на керівника підприємства чи організації.

За даних обставин пенсійний орган фактично переклав відповідальність за своєчасне, якісне проведення атестації та належне документальне оформлення на позивача, що є непропорційним заявленій легітимній меті (підтвердження пільгового характеру роботи позивача), тому зазначені дії не можна вважати такими, які вчинені обґрунтовано, добросовісно та розсудливо.

Разом з цим суд виходить з того, що відповідно до ч.3 ст.23 Загальної Декларації прав людини, п.4 ч.1 Європейської Соціальної хартії та ч.3 ст.46 Конституції України кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

На підставі п..4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25 листопада 2005 року, в редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року №13-1) при прийманні документів орган, що призначає пенсію:

1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж.

2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів;

3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Згідно п.4.7 Порядку право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об'єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що рішення відповідача про відмову позивачу в призначенні пенсії на пільгових умовах не відповідає вимогам щодо всебічного, повного та об'єктивного розгляду всіх поданих документів, є неправомірним, а тому суд вважає позовні вимоги про визнання протиправним та скасування цього рішення обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню.

Разом з тим, позовні вимоги позивача про визнання незаконними дії щодо відмови в призначенні пенсії, задоволенню не підлягають, оскільки у спірних правовідносинах належним та повним способом захисту порушених прав позивача є скасування рішення та зобов'язання відповідача повторно розглянути заяву із зарахуванням до пільгового стажу періоди роботи у Шахтобудівельному управлінні №12 тресту «Красноарміськшахтобуд» з 25.11.1993 року по 11.05.1994 року в якості машиніста підземних установок з повним робочим днем у шахті, у ВАТ «Шахтобудмонтажному управлінні №1» з 08.02.2005 року по 20.05.2008 року в якості гірничомонтажника підземного з повним робочим днем у шахті, у ТОВ «Вуглетехник» з 03.06.2008 року по 01.12.2008 року в якості гірничомонтажника підземного з повним підземним робочим днем.

Крім того, позовні вимоги про зобов'язання відповідача врахувати підземний стаж за періоди роботи: на шахті «Красноармійська-Західна №1» з 22.02.1991 року по 08.06.1993 року та з 01.09.1994 року по 28.08.2003 року; у ВАТ «Вугільна компанія «Шахта «Красноармійська-Західна №1» з 22.12.2008 року по 11.10.2018 року задоволенню не підлягають, оскільки зазначені періоди роботи зараховані до пільгового стажу позивача.

Таким чином, у спірних правовідносинах, на думку суду, відповідач діяв з порушенням меж повноважень, визначених Законами України, необґрунтовано та не пропорційно, чим порушив вимоги ст. 18 Конституції України та ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, за якими органи державної влади та органи місцевого самоврядування, в тому числі, зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також обґрунтовано і пропорційно.

А отже, спірне рішення від 06 січня 2019 року не відповідає обставинам справи та нормам матеріального права, а тому є незаконним, необґрунтованим і підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Доказів, які б доводили необґрунтованість заявленого позову, відповідач суду не надав, а отже позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у спосіб захисту права, що визначений позивачем.

Приймаючи до уваги, що позов задоволено частково, у порядку ст. 139 КАС України судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Зважаючи на те, що позивачем при поданні позову сплачено судовий збір у розмірі 768,40 грн., з Покровського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області підлягає стягненню 384,20 грн.

На підстав наведеного, керуючись ст. ст. 32, 139, 243 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов ОСОБА_1 до Покровського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій незаконними, скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Покровського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 від 06 січня 2019 року.

3. Зобов'язати Покровське об'єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 № 8047 від 12.10.2018 року із зарахуванням до пільгового стажу періоди роботи у Шахтобудівельному управлінні №12 тресту «Красноарміськшахтобуд» з 25.11.1993 року по 11.05.1994 року в якості машиніста підземних установок з повним робочим днем у шахті, у ВАТ «Шахтобудмонтажному управлінні №1» з 08.02.2005 року по 20.05.2008 року в якості гірничомонтажника підземного з повним робочим днем у шахті, у ТОВ «Вуглетехник» з 03.06.2008 року по 01.12.2008 року в якості гірничомонтажника підземного з повним підземним робочим днем.

4. В іншій частини позовних вимог - відмовити.

5. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Покровського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (місцезнаходження: вул. Центральна, 13, м. Мирноград, Донецька область, 85323, ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1), судовий збір у розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) гривні 20 копійок.

Судове рішення складено та підписано 02 травня 2019 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або справа розглянута в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Чучко В.М.