Справа № 466/2458/19
Суддя: Невойт П. С.
Дата ухвалення: 2019-05-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 466/2458/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 травня 2019 року м.Львів

Шевченківський районний суд м.Львова

в складі: головуючого - судді Невойта П.С.,

секретаря судових засідань ОСОБА_1,

справа №466/2458/19

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові адміністративну справу за позовною заявою Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області до Головного територіального управління юстиції у Львівській області про визнання протиправними дій державного виконавця та скасування постанови про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження,

за участю представника позивача ОСОБА_2,

у с т а н о в и в :

в провадженні Шевченківського районного суду м.Львова перебуває позовна заява Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області до Головного територіального управління юстиції у Львівській області про визнання дій державного виконавця протиправними та скасування постанови від 13.03.2019 про стягнення витрат виконавчого провадження №57896957 та ВП №57896867.

В обґрунтування позовної заяви покликається на те, що Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області 18.03.2019 одержано постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області від 13.03.2019 ВП №57896867 та постанову від 13.03.219 ВП №57896957 про стягнення витрат виконавчого провадження в розмірі 255,52грн.

Позивач вважає, що дії державного виконавця неправомірні, оскільки рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконується органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Крім того, позивач зазначає, що рішення Шевченківського районного суду м.Львова №466/1582/17 від 23.04.2018 виконана в добровільному порядку ще до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження від 12.12.2018, про що свідчить розпорядження №194671 від 02.07.2018 та рішення №4294/03.11-42 від 20.12.2018, а тому стягнення витрат на проведення виконавчих дій у сумі 255,52 грн. є безпідставним.

Ухвалою від 26.03.2019 прийнято адміністративну позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у адміністративній справі.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 позовні вимоги підтримала позовні вимоги, просила позов задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, хоча належним чином повідомлявся про дату та час судового засідання, що стверджується рекомендованими повідомленнями, що повернулися на адресу суду та долучені до матеріалів справи, причин неявки суду не повідомив.

26.04.2019 на адресу суду представником відповідача ОСОБА_3, який діє на підставі довіреності від 21.01.2018 №1067 /арк. спр.19/ подано клопотання про закриття провадження за позовною заявою, оскільки порушено правила підсудності.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та з'ясувавши її дійсні обставини, суд приходить до такого висновку.

Суд встановив, що Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області 18.03.2019 одержано постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області від 13.03.2019 ВП№57896867 та постанову від 13.03.2019 ВП№57896957 про стягнення витрат виконавчого провадження в розмірі 255,52грн.

Так, рішення Шевченківського районного суду м.Львова №466/1582/17 від 23.04.2018 у справі за позовною заявою ОСОБА_4 до Головного Управління пенсійного фонду України у Львівській області про визнання дій неправомірними, зобовязання до вчинення дій виконане позивачем, про що свідчить розпорядження №194671 від 02.07.2018 та лист №4294/03.11-42 від 20.12.2018 /арк.спр.23-24/.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ст.3 Закону України «Про виконавче провадження» підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України; судові накази; ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом; виконавчих написів нотаріусів; посвідчень комісій по трудових спорах, що видаються на підставі відповідних рішень таких комісій; постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди; постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом; рішень інших державних органів та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами; рішень Європейського суду з прав людини з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", а також рішень інших міжнародних юрисдикційних органів у випадках, передбачених міжнародним договором України; рішень (постанов) субєктів державного фінансового моніторингу (їх уповноважених посадових осіб), якщо їх виконання за законом покладено на органи та осіб, які здійснюють примусове виконання рішень.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Частиною 2 ст.6 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Механізм виконання рішень про стягнення коштів державного або місцевих бюджетів або боржників, прийнятих судами, а також іншими державними органами (посадовими особами) передбачений Порядком виконання рішень про стягненя коштів державного та місцевих бюджетів, або боржників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 року №845.

Пунктом 3 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів, або боржників встановлено, що рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

В ст.72 КАС України вказано, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Представник відповідача у своєму клопотанні від 26.04.2019 просить суд закрити провадження у справі, оскільки скаргу подано з порушення правил підсудності.

Суд звертає увагу, що п.5 статті 287 КАС України визначено, що адміністративні справи з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень, ухвалених місцевим загальним судом як адміністративним судом, розглядаються місцевим загальним судом як адміністративним судом, який видав виконавчий лист.

Суд встановив, що рішення від 23.04.2018 року ухвалено Шевченківським судом м.Львова як адміністративним судом, позивач при зверненні до суду з даним позовом не порушив правил підсудності, а тому підстав для закриття провадження у справі немає.

З урахуванням вищенаведеного можна зробити висновок, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані.

Таким чином, виходячи із заявлених позовних вимог, ненаданням відповідачем відзиву на позовну заяву, встановлених обставин справи, аналізу положень чинного законодавства, суд дійшов висновку, що слід визнати дії головного державного виконавця протиправними та скасувати постанову про стягнення виконавчого збору.

На основі вищевикладеного, керуючись, ст. ст. 5, 9, 77, 139, 242-246, 295, 382 КАС України, суд, -

у х в а л и в:

позовну заяву Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області до Головного територіального управління юстиції у Львівській області про визнання протиправними дій державного виконавця та скасування постанови про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження - задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_5

Скасувати постанову від 13.03.2019 про стягнення виконавчих витрат у виконавчому провадженні №57896957 та постанову від 13.03.2019 про стягнення виконавчих витрат у виконавчому провадженні №57896867.

Позивач: Головне управління Пенсійного Фонду України у Львівській області, , 79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10.

Відповідач: Головне територіальне управління юстиції у Львівській області, , 79000, м. Львів, пл. Шашкевича, 1.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції, а особою, яка не була у судовому засіданні - з моменту отримання копії рішення.

Повний текст рішення складений 02.05.2019.

Суддя ОСОБА_6