Справа № 522/20422/18
Суддя: Білоус О.В.
Дата ухвалення: 2019-05-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

03 травня 2019 року

Київ

справа №522/20422/18

адміністративне провадження №К/9901/8816/19

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду

Білоуса О.В., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Приморського районного суду міста Одеси від 22 листопада 2018 року та постанову П'ятого апеляційного адміністративного суду від 20 березня 2019 року у справі за позовом Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області до ОСОБА_2 про продовження строку затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України,

УСТАНОВИВ:

27 березня 2019 року скаржник звернувся до суду касаційної інстанції з вказаною касаційною скаргою.

Ухвалою Верховного Суду від 2 квітня 2019 року касаційна скарга залишена без руху та надано десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги, зокрема сплати судового збору.

Копію ухвали Верховного Суду від 2 квітня 2019 року скаржник отримав 11 квітня 2019 року.

15 квітня 2018 року представник скаржника звернувся до суду із заявою про звільнення від сплати судового збору.

В обґрунтування клопотання представник вказує, що ОСОБА_2 не має змоги сплатити судовий збір, оскільки він змушений був тікати від переслідувань в Афганістані, залишивши все своє майно та витративши на дорогу всі наявні в нього кошти. При зверненні за захистом до ГУ ДМС України в Одеській області 22 травня 2018 року ОСОБА_2 зазначив, що не має джерел існування в Україні і не має коштів для повернення додому. 22 травня 2018 року ОСОБА_2 було поміщено до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, де він перебуває по теперішній час. Під час затримання в пункті, він не мав можливості отримати жодних грошових коштів. Таким чином, на думку представника скаржника, його майновий стан не дозволяє сплатити судовий збір.

Частиною першою статті 133 КАС України встановлено, що суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Відповідно до частини першої статті 8 Закону України від 8 липня 2011 року №3674-VI «Про судовий збір» (в редакції, чинній на момент звернення з касаційною скаргою) враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім'ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров'ю.

Частиною другою цієї ж статті встановлено, що суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Комплексний аналіз указаних законодавчих положень дає підстави для таких висновків.

Звільнення від сплати судового збору (відстрочення, розстрочення його сплати або зменшення його розміру) з підстав, передбачених статтею 133 КАС України та статтею 8 Закону України «Про судовий збір», є прерогативою суду, який вирішує питання відкриття провадження (прийняття заяви, скарги тощо).

Зазначені норми є диспозитивними і встановлюють не обов'язок, а повноваження суду звільнити особу від сплати судового збору (відстрочити, розстрочити його сплату або зменшити його розмір).

Звільнення від сплати судового збору на певній стадії судового процесу не створює пільг щодо його сплати на інших його стадіях чи в інших судових провадженнях.

При цьому, суд вирішуючи питання про звільнення особи від сплати судового збору (відстрочення, розстрочення його сплати або зменшення його розміру) обмежений статтею 8 Закону України «Про судовий збір», в якій зазначено вичерпний перелік підстав для вказаних процесуальних дій.

Так, з метою недопущення порушень прав скаржника, ухвалою Верховного Суду від 2 квітня 2019 року йому надано можливість надати докази сплати судового збору або належні та допустимі докази на підтвердження свого майнового стану, як підстави для звільнення від сплати судового збору (відстрочення, розстрочення або зменшення розміру).

Однак, на виконання вимог ухвали суду, скаржник будь-яких доказів не додав.

За приписами частини другої статті 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

За правилами частини шостої статті 332 КАС України питання про повернення касаційної скарги суд касаційної інстанції вирішує протягом десяти днів з дня надходження касаційної скарги або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Враховуючи, що скаржник не усунув недоліків касаційної скарги, зокрема, не сплатив судовий збір за її подання, а також не подав належних та допустимих доказів щодо звільнення від сплати судового збору (відстрочення, розстрочення його сплати або зменшення його розміру), скарга підлягає поверненню.

Керуючись статтями 169, 248, 332 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Приморського районного суду міста Одеси від 22 листопада 2018 року та постанову П'ятого апеляційного адміністративного суду від 20 березня 2019 року повернути скаржнику.

Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи. Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами.

Роз'яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і оскарженню не підлягає.

Суддя О.В.Білоус