Справа № 620/475/19
Суддя: Баргаміна Н.М.
Дата ухвалення: 2019-05-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 травня 2019 року Чернігів Справа № 620/475/19

Чернігівський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Баргаміної Н.М., розглянувши у письмовому провадженні в приміщенні суду справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, Прилуцького обєднаного управління Пенсійного фонду України, Управління праці та соціального захисту населення Прилуцької міської ради про визнання протиправними дій, скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (далі відповідач 1), Прилуцького обєднаного управління Пенсійного фонду України (далі відповідач 2), Управління праці та соціального захисту населення Прилуцької міської ради (далі відповідач 3) про скасування рішення Управління праці та соціального захисту населення Прилуцької міської ради від 29.08.2017 про скасування виданої позивачу довідки про внутрішньо переміщену особу та рішення комісії (протокол від 12.09.2017 № 24) про припинення позивачу всіх соціальних виплат; визнання протиправною та дискримінаційною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області в особі Прилуцького обєднаного управління Пенсійного фонду України щодо призупинення виплати пенсії позивачу; зобовязання Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області в особі Прилуцького обєднаного управління Пенсійного фонду України відновити виплату пенсії позивачу з 01.05.2017 та виплатити виниклу заборгованість.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що органами Пенсійного фонду України протиправно припинено з 01.05.2017 виплату пенсії у зв'язку з закриттям банківських рахунків та скасуванням дії виданої на ім'я позивача довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. Вказує, що перелік підстав припинення виплати пенсії є вичерпним та передбачений частиною першою статті 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», однак у органів Пенсійного фонду України не було законних підстав для припинення виплати пенсії. Також зазначає, що банківський рахунок, на який здійснюється виплата пенсії, ним не закривався.

Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області подало відзив на позов, в якому просило відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог, оскільки позивач не звертався до головного управління з заявою встановленої форми про призначення пенсії, а його пенсійна справа не передавалась для взяття на облік. Водночас вказує, що виплата пенсії позивачу здійснювалась на підставі довідки про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України, району проведення антитерористичної операції чи населеного пункту, розташованого на лінії зіткнення, виданої Управлінням праці та соціального захисту населення Прилуцької міської ради 27.07.2016 за № НОМЕР_1. Також зазначає, що за повідомленням Прилуцького обєднаного управління Пенсійного фонду України позивачу було призупинено виплату пенсії з травня 2017 року у звязку з закриттям ним банківського рахунку, на який проводилось зарахування пенсії, а на підставі рішення комісії по призначенню усіх видів державної соціальної допомоги від 12.09.2017 № 24 позивачу припинено нарахування та виплату пенсії з вересня 2017 року.

Прилуцьке обєднане управління Пенсійного фонду України подало відзив на позов, в якому просило відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог та зазначило, що оскільки довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № НОМЕР_1 від 27.07.2016 була анульована, законні підстави для поновлення виплати позивачу пенсії за віком відсутні.

Управління праці та соціального захисту населення Прилуцької міської ради подало відзив на позов, в якому просило відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог та зазначило, що внутрішньо переміщена особа зобовязана повідомляти про зміну свого місця проживання структурний підрозділ з питань соціального захисту населення за новим місцем проживання протягом 10 днів з дня вибуття до нового місця проживання. Вказує, що державним соціальним інспектором було проведено обстеження матеріально-побутових умов сімї позивача, в ході якого встановлено, що позивач перебував за межами України більше ніж 60 днів.

Позивачем було подано відповідь на відзиви відповідачів, в якому позивач просив позов задовольнити в повному обсязі, вказав, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання. Зазначає, що відповідач 3 обмежував його права та свободи, передбачені Конституцією України. Крім того, вказує, що припиняючи нарахування та виплату пенсії за відсутності передбачених законами України підстав та повноважень, було порушено його право на отримання пенсії.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 є громадянином України, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, та згідно пенсійного посвідчення отримує пенсію за віком (а.с. 14, 15, 17, 18).

На підставі довідки № НОМЕР_1 від 27.07.2016 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (а.с. 16) позивач перебуває на обліку та отримує пенсію в Прилуцькому обєднаному управлінні Пенсійного фонду України.

Управлінням праці та соціального захисту населення Прилуцької міської ради 29.08.2017 на підстави листа Прилуцького обєднаного управління Пенсійного фонду України № 3957/16 від 21.08.2017, акту обстеження № 261 від 29.08.2017, статті 12 Закону України «Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» прийнято рішення про скасування довідки внутрішньо переміщеної особи (а.с. 57).

Згідно витягу з протоколу № 24 від 12.09.2017 комісією з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, які здійснили реєстрацію місця проживання на території Прилуцького району Чернігівської області, було прийнято рішення про припинення всіх соціальних виплат, зокрема, ОСОБА_1.

В подальшому позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області з заявою щодо виплати пенсії, на яку відповідачем 1 було повідомлено, що Прилуцьким обєднаним управлінням Пенсійного фонду України позивачу було призупинено виплату пенсії з травня 2017 року у звязку з закриттям ним банківського рахунку, на який проводилось зарахування пенсії, а 13.09.2017 до Прилуцького обєднаного управлінням Пенсійного фонду України надійшло рішення Управлінням праці та соціального захисту населення Прилуцької міської ради від 29.08.2017 про скасування довідки та рішення комісії (протокол від 12.09.2017 № 24) про припинення всіх соціальних виплат (а.с. 12-13).

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.

Згідно статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Частинами першою та третьою статті 4 цього Закону передбачено, що факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону. Для отримання довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи така особа звертається із заявою до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад за місцем проживання у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини другої статті 7 вищевказаного Закону Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв'язання проблем, пов'язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.

Пунктами 1, 2 Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 № 509 «Про облік внутрішньо переміщених осіб» (далі Порядок № 509), встановлено, що довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є документом, який підтверджує факт внутрішнього переміщення і взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. Для отримання довідки повнолітня або неповнолітня внутрішньо переміщена особа звертається особисто, а малолітня дитина, недієздатна особа або особа, дієздатність якої обмежена, - через законного представника із заявою про взяття на облік, форму якої затверджує Мінсоцполітики, до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад.

Згідно пункту 7-1 Порядку № 509 у разі наявності підстав, передбачених статтею 12 Закону, МВС, Національна поліція, ДМС, СБУ, Адміністрація Держприкордонслужби, Мінфін подають уповноваженому органу відповідну інформацію для прийняття рішення щодо зняття з обліку внутрішньо переміщених осіб. Рішення про скасування дії довідки відповідно до статті 12 Закону приймається керівником уповноваженого органу за місцем проживання особи та надається їй протягом трьох днів з дати прийняття такого рішення або надсилається на адресу місця проживання, зазначену в довідці. Уповноважений орган на підставі прийнятого рішення невідкладно вносить до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб запис про скасування дії довідки.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» підставою для скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та внесення відомостей про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб є обставини, за яких внутрішньо переміщена особа: 1) подала заяву про відмову від довідки; 2) скоїла злочин: дії, спрямовані на насильницьку зміну чи повалення конституційного ладу або на захоплення державної влади; посягання на територіальну цілісність і недоторканність України; терористичний акт; втягнення у вчинення терористичного акту; публічні заклики до вчинення терористичного акту; створення терористичної групи чи терористичної організації; сприяння вчиненню терористичного акту; фінансування тероризму; здійснення геноциду, злочину проти людяності або військового злочину; 3) повернулася до покинутого місця постійного проживання; 4) виїхала на постійне місце проживання за кордон; 5) подала завідомо недостовірні відомості.

Внутрішньо переміщені особи користуються тими ж правами і свободами відповідно до Конституції, законів та міжнародних договорів України, як і інші громадяни України, що постійно проживають в Україні. Забороняється їх дискримінація при здійсненні ними будь-яких прав і свобод на підставі, що вони є внутрішньо переміщеними особами (стаття 14 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб»).

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 № 637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» (у редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин) установлено, що призначення та продовження виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, субсидій та пільг за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування внутрішньо переміщеним особам здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 № 509. Поновлення або припинення соціальних виплат здійснюється публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» на підставі рішення комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, утвореної районними, районними у м. Києві і Севастополі державними адміністраціями, виконавчими органами міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад згідно з Порядком здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 № 365.

Пунктом 4 Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 № 365 (у редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин) соціальні виплати внутрішньо переміщеним особам призначаються і виплачуються структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад, територіальними органами Пенсійного фонду України, робочими органами Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, центрами зайнятості (далі - органи, що здійснюють соціальні виплати) за місцем їх фактичного проживання/перебування, незалежно від факту реєстрації місця проживання/перебування.

Згідно з пунктом 2 Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 № 365 (який був чинний на час виникнення спірних правовідносин та в подальшому постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.06.2017, залишеною без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 04.07.2018, у справі № 826/12123/16, визнаний нечинним) контроль за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам здійснюють структурні підрозділи з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - структурні підрозділи з питань соціального захисту населення) шляхом відвідування не рідше ніж один раз на шість місяців фактичного місця проживання/перебування внутрішньо переміщеної особи, про що складається акт обстеження матеріально-побутових умов сім'ї за формою, встановленою Мінсоцполітики.

Пунктами 6 та 7 вищевказаного Порядку передбачено, що за відсутності внутрішньо переміщеної особи за фактичним місцем проживання/перебування представник структурного підрозділу з питань соціального захисту населення або робочої групи робить відповідний запис в акті обстеження матеріально-побутових умов сімї і залишає внутрішньо переміщеній особі повідомлення про необхідність протягом трьох робочих днів зявитися до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення для проходження фізичної ідентифікації. Представник робочої групи протягом одного робочого дня передає акт обстеження матеріально-побутових умов сімї відповідному структурному підрозділу з питань соціального захисту населення. У разі коли внутрішньо переміщена особа протягом трьох робочих днів не зявилася до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення, такий підрозділ надсилає їй рекомендованим листом повторне повідомлення про необхідність протягом трьох робочих днів зявитися для проходження фізичної ідентифікації. Водночас структурний підрозділ з питань соціального захисту населення робить запит до Держприкордонслужби щодо виїзду внутрішньо переміщеної особи за кордон, на тимчасово окуповану територію України або до населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Також пунктами 8 та 9 вказаного Порядку встановлено, що Держприкордонслужба протягом пяти робочих днів безоплатно подає структурному підрозділу з питань соціального захисту населення на його запит інформацію про виїзд внутрішньо переміщеної особи за кордон, на тимчасово окуповану територію України або до населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, із зазначенням кількості днів такої відсутності протягом 90 днів, які передують даті подання відповідного запиту. За наявності підстав для скасування довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, визначених статтею 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», що підтверджується письмовою інформацією Держприкордонслужби, МВС, СБУ, Національної поліції, ДМС, Мінфіну, Держфінінспекції, Держаудитслужби та інших органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування, громадських обєднань, волонтерських, благодійних організацій, інших юридичних і фізичних осіб, що надають допомогу внутрішньо переміщеним особам, керівник структурного підрозділу з питань соціального захисту населення приймає рішення про скасування такої довідки.

Пунктами 10, 11, 12 вищезазначеного Порядку передбачено, що структурний підрозділ з питань соціального захисту населення вносить на розгляд комісії протягом трьох робочих днів з дня надходження інформації, зазначеної у пункті 8 цього Порядку, та відповідно до акта обстеження матеріально-побутових умов сімї подання про припинення соціальної виплати. Комісія протягом пяти календарних днів розглядає подання про припинення соціальних виплат та приймає відповідне рішення. Соціальні виплати припиняються у разі: 1) наявності підстав, передбачених законодавством щодо умов призначення відповідного виду соціальної виплати; 2) встановлення факту відсутності внутрішньо переміщеної особи за фактичним місцем проживання/перебування згідно з актом обстеження матеріально-побутових умов сім'ї; 3) отримання рекомендацій Мінфіну щодо фактів, виявлених під час здійснення верифікації соціальних виплат; 4) скасування довідки внутрішньо переміщеної особи з підстав, визначених статтею 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб»; 5) отримання інформації від Держприкордонслужби, МВС, СБУ, Мінфіну, Національної поліції, ДМС, Держфінінспекції, Держаудитслужби та інших органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування.

Як вже було встановлено судом, Управлінням праці та соціального захисту населення Прилуцької міської ради 29.08.2017 прийнято рішення про скасування довідки внутрішньо переміщеної особи, а комісією з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, 12.09.2017 було прийнято рішення про припинення всіх соціальних виплат, зокрема, ОСОБА_1.

Підставою для скасування довідки внутрішньо переміщеної особи № НОМЕР_1 від 27.07.2016, як вказано в оскаржуваному рішенні від 29.08.2017, слугував акт обстеження головного соціального інспектора Управління праці та соціального захисту населення Прилуцької міської ради № 261 від 29.08.2017.

Управлінням праці та соціального захисту населення Прилуцької міської ради Чернігівської області було надано до суду акт обстеження матеріально-побутових умов сімї № 261 від 29.08.2017, складений за результатами перевірки фактичного місця проживання дружини позивача ОСОБА_2

У вищевказаному акті в графі «VIII. Додаткова інформація (узагальнена інформація щодо нужденості сім'ї або можливості знаходження додаткових джерел для існування)» зазначено, що під час обстеження заявниці з чоловіком ОСОБА_1 за задекларованим місцем проживання не було. Було зясовано, що внутрішньо переміщена особа з 05.04.2017 перебувала за межами України більше, ніж 60 днів.

Щодо посилання на лист Прилуцького обєднаного управління Пенсійного фонду України від 21.08.2017 № 3957/06 з переліком осіб, які відповідно до інформації з Інтегрованої міжвідомчої інформаційно-телекомунікаційної системи щодо контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон, понад 60 днів не перебувають на території України, суд зазначає, що такий лист не може вважатися судом належною інформацією, яка дає обґрунтовані підстави вважати, що внутрішньо переміщена особа повернулася до покинутого місця постійного проживання, оскільки лист не містить в собі жодних даних, крім того, що позивач 05.04.2017 перетинав державний кордон.

Також, в рішенні від 29.08.2017 про скасування довідки внутрішньо переміщеної особи не зазначено конкретної підстави з передбачених частиною першою статті 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», що слугувала для прийняття оскаржуваного рішення, а саме рішення прийнято з порушенням процедури, передбаченої пунктами 6-9 Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 № 365.

Крім того, постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.06.2017 № 826/12123/16, залишеною без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 04.07.2018, положення пунктів 7, 8, 9, 13 Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам та Порядок здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 № 365, та абзац 10 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» від 05.11.2014 № 637 визнано нечинними, оскільки останні не відповідають правовим актам вищої юридичної сили.

Згідно висновків Верховного Суду у постанові від 20.12.2018 у справі № 826/12123/16, суд звертає увагу, що законодавством взагалі не передбачені перевірки інформації про постійне або тимчасове місце проживання пенсіонерів, крім тих, які перебувають на обліку внутрішньо переміщених осіб, шляхом здійснення виходу працівників державних органів за відповідною адресою. Запровадження таких перевірок стосовно пенсіонерів внутрішньо переміщених осіб має ознаки дискримінації.

Тобто, рішенням суду Порядок здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, який був підставою прийняття спірних рішень про скасування довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та рішення про припинення позивачу всіх соціальних виплат, визнано нечинним.

Згідно з частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, враховуючи недоведення правомірності прийняття оскаржуваних рішень, позовні вимоги про скасування рішення Управління праці та соціального захисту населення Прилуцької міської ради від 29.08.2017 про скасування виданої позивачу довідки про внутрішньо переміщену особу та рішення комісії (протокол від 12.09.2017 № 24) про припинення позивачу всіх соціальних виплат підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про визнання протиправною та дискримінаційною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області в особі Прилуцького обєднаного управління Пенсійного фонду України щодо призупинення виплати пенсії позивачу; зобовязання Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області в особі Прилуцького обєднаного управління Пенсійного фонду України відновити виплату пенсії позивачу з 01.05.2017 та виплатити виниклу заборгованість, суд зазначає наступне.

Згідно частини першої статті 5 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV) цей Закон регулює відносини, що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Частиною першою статті 47 Закону № 1058-IV встановлено, що пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною ОСОБА_2 України; 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом. Поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з'ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону (стаття 49 Закону № 1058-IV).

Отже, частиною першою статті 49 Закону № 1058-IV визначено перелік підстав припинення виплати пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду, який є вичерпним та передбачає можливість припинення виплати пенсії з інших підстав лише у випадках, передбачених законом.

Згідно наданих суду пояснень відповідача 1 та 2, позивачу припинено виплату пенсії на підставі рішення комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам про припинення всіх соціальних виплат (витягу з протоколу від 12.09.2017 № 24) та рішення від 29.08.2017 про скасування довідки № НОМЕР_1 від 27.07.2016.

Водночас, Законом № 1058-IV не передбачено таких підстав припинення або призупинення виплати пенсії, як закриття банківського рахунку, прийняття рішення про припинення всіх соціальних виплат або скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Конституційний Суд України у рішенні від 07.10.2009 № 25-рп/2009 зауважив, що виходячи із правової, соціальної природи пенсій право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов'язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні; держава відповідно до конституційних принципів зобов'язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, в Україні чи за її межами.

У рішенні у справі «Пічкур проти України», яке набрало статусу остаточного 07.02.2014, Європейський суд з прав людини вказав, що право на отримання пенсії, яке стало залежним від місця проживання заявника, свідчить про різницю у поводженні, яка порушувала статтю 14 Конвенції у поєднанні зі статтею 1 Першого протоколу.

У цих рішеннях Конституційного Суду України та Європейського суду з прав людини застосовано підхід, згідно з яким право на пенсію та її одержання не може бути пов'язане з місцем проживання людини. Такий підхід можна поширити не тільки на громадян, що виїхали на постійне місце проживання до інших держав, а й на внутрішньо переміщених осіб, які мають постійне місце проживання на непідконтрольній Уряду України території. У контексті справи, що розглядається, правовий зв'язок між державою і людиною, який передбачає взаємні права та обов'язки, підтверджується фактом набуття громадянства. Свобода пересування та вільний вибір місця проживання гарантується статтею 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України.

Прилуцьким обєднаним управлінням Пенсійного фонду України не наведено жодних підстав для призупинення/припинення виплати позивачу пенсії, що передбачені Законом № 1058-IV.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема, форми і види пенсійного забезпечення.

За змістом конституційних норм, Кабінет Міністрів України не наділений правом вирішувати питання, які належать до виключної компетенції Верховної ОСОБА_2 України, так само як і приймати правові акти, які підміняють або суперечать законам України.

Водночас, суд зазначає, що непідтвердження фактичного місця проживання не є передбаченою Законом № 1058-IV підставою для припинення виплати пенсії, а постанова Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 № 365 є підзаконним нормативно-правовим актом, який обмежує встановлене законодавством право на отримання пенсії позивачем.

У цьому випадку наявність у позивача статусу внутрішньо переміщеної особи потребує від пенсіонера, на відміну від інших громадян України, здійснення додаткових дій, не передбачених законами щодо пенсійного забезпечення, зокрема ідентифікація особи, надання заяви про поновлення виплати пенсії, яка була припинена органом Пенсійного фонду без законних на те підстав.

При вказаних обставинах, суд приходить до висновку, що припинення виплати позивачу з 01.05.2017 пенсії за віком було здійснено не у спосіб, передбачений Законом № 1058-IV, і відповідач, не здійснюючи таку виплату, допустив протиправну бездіяльність.

При ухваленні рішення у даній справі, яка є типовою, судом враховані правові висновки Верховного Суду, викладені в рішенні від 03.05.2018, за результатами розгляду зразкової справи № Пз/9901/20/18 за позовом ОСОБА_3 до Бахмутського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання неправомірними дій, зобов'язання вчинити певні дії.

З урахуванням зазначеного, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом визнання протиправною бездіяльності Прилуцького обєднаного управління Пенсійного фонду України щодо невиплати позивачу пенсії за віком з травня 2017 року; зобов'язання Прилуцьке обєднане управління Пенсійного фонду України поновити позивачу виплату пенсії за віком з травня 2017 року.

Разом з тим, не підлягає задоволенню вимога позивача про визнання дискримінаційною бездіяльності Прилуцького обєднаного управління Пенсійного фонду України, оскільки згідно частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії; встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень; прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1 - 4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Таким чином, визнання бездіяльності дискримінаційною не є встановленим способом захисту в адміністративному судочинстві.

Також не підлягають задоволенню позовні вимоги до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо припинення позивачу виплати пенсії та зобовязання відновити її виплату, оскільки призначення та припинення виплати пенсії позивачу належить до компетенції Прилуцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України.

Щодо заяви позивача про звернення рішення суду до негайного виконання, суд зазначає, що відповідно до пункту 1 частини першої статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць.

Оскільки, присуджені позивачу виплати є періодичними та здійснюються з Державного бюджету України, рішення підлягає негайному виконанню у межах суми стягнення за один місяць.

Аналогічна правова позиція викладена в рішенні Верховного Суду від 03.05.2018 за результатами розгляду зразкової справи № Пз/9901/20/18.

У відповідності до вимог частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

При подачі позову до суду позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 768,40 грн.

Також ухвалою суду від 05.03.2019 позивачу було відстрочено сплату судового збору за подання до суду позову в розмірі 768,40 грн. до ухвалення судового рішення у справі.

Частиною другою статті 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру фізичною особою встановлюється ставка судового збору в розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно абзацу другого частини третьої статті 6 Закону України «Про судовий збір» у разі коли в позовній заяві обєднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

За приписами статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Враховуючи, що при поданні адміністративного позову судовий збір позивачем було сплачено лише за подання однієї вимоги немайнового характеру, ухвалою суду було відстрочено сплату судового збору в іншій частині позовних вимог до ухвалення судового рішення у справі, а адміністративний позов задоволено частково, суд, у відповідності до приписів статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, дійшов висновку про необхідність стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Управління праці та соціального захисту населення Прилуцької міської ради до спеціального фонду Державного бюджету України на рахунок Чернігівського окружного адміністративного суду судового збору у розмірі 768,40 грн., а за рахунок бюджетних асигнувань Прилуцького обєднаного управління Пенсійного фонду України на користь ОСОБА_1 сплачений ним при поданні позовної заяви судовий збір в розмірі 352,40 грн.

Керуючись статтями 72-74, 77, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 (вул. Промислова, буд. 6, м. Прилуки, Прилуцький район, Чернігівська область, 17500, РНОКПП НОМЕР_2) до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (вул. П'ятницька, 83-А, м. Чернігів, 14005, ), Прилуцького обєднаного управління Пенсійного фонду України (вул. Київська, 224, м. Прилуки, Чернігівська область, 17500, ), Управління праці та соціального захисту населення Прилуцької міської ради (вул. Київська, 281, м. Прилуки, Чернігівська область, 17500, ) про визнання протиправними дій, скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Скасувати рішення Управління праці та соціального захисту населення Прилуцької міської ради від 29.08.2017 про скасування виданої ОСОБА_1 довідки про внутрішньо переміщену особу та рішення комісії (протокол від 12.09.2017 № 24) про припинення ОСОБА_1 всіх соціальних виплат.

Визнати протиправною бездіяльність Прилуцького обєднаного управління Пенсійного фонду України щодо невиплати ОСОБА_1 пенсії за віком з травня 2017 року.

Зобов'язати Прилуцьке обєднане управління Пенсійного фонду України поновити ОСОБА_1 виплату пенсії за віком з травня 2017 року.

В решті позову відмовити.

Звернути до негайного виконання рішення суду в частині присудження виплати пенсії в межах суми стягнення за один місяць.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Прилуцького обєднаного управління Пенсійного фонду України на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 352,40 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління праці та соціального захисту населення Прилуцької міської ради до спеціального фонду Державного бюджету України на рахунок Чернігівського окружного адміністративного суду (рахунок 4033, отримувач УК у м. Чернігові/м. Чернігів/22030101, код ЄДРПОУ - 38054398, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), МФО 899998) судовий збір у сумі 768,40 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 03 травня 2019 року.

Суддя Н.М. Баргаміна