Справа № 320/505/19
Суддя: Панченко Н.Д.
Дата ухвалення: 2019-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

07 травня 2019 року 320/505/19

Суддя Київського окружного адміністративного суду Панченко Н.Д., розглянувши в місті Києві у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Гранд Бурже" про зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

до суду звернулось Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Гранд Бурже", в якому просить суд зобов'язати відповідача припинити дії, які перешкоджають здійсненню державного нагляду (контролю), а саме, допустити посадових осіб позивача до здійснення перевірки щодо додержання вимог законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки на об'єкті, розташованому за адресою: Київська обл., м. Буча, в межах бульвару Леоніда Бірюкова, вул. Вишнева, вул. Степана Бендери (вул. Бірюкова, 2-А).

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем протиправно чиняться перешкоди у доступі посадових осіб позивача до здійснення перевірки щодо додержання вимог законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки.

Ухвалою суду від 19.02.2019 відкрито спрощене провадження в даній адміністративній справі без проведення судового засідання. Учасникам справи було запропоновано вчинити певні процесуальні дії у встановлений судом строк.

У відзиві на позовну заяву відповідачем зазначено, що про проведення позапланової перевірки він дізнався із ухвали суду про відкриття провадження у справі та матеріалів позовної заяви, оскільки жодних інших документів ним не було отримано від позивача.

Також відповідач вказав, що звертатися до суду з метою реалізації своїх функцій орган державної влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, має право лише у передбачених законом випадках, а саме - відповідальність за невиконання законних вимог посадових осіб центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань цивільного захисту, нагляду та контролю за станом захисту територій від надзвичайних ситуацій природного та техногенного характеру, передбачена статтею 188-16 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

При цьому, з 10.03.2017 втратив чинність пункт 9 наказу МВС України від 02.11.2015 № 1337 «Деякі питання проведення перевірок щодо додержання суб'єктом господарювання вимог законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки», який наділяв посадових осіб ДСНС України або її територіальних органів правом звертатися у встановленому законом порядку до суду у випадку недопущення посадових осіб ДСНС України або її територіальних органів до проведення перевірки в цілому чи до окремих приміщень об'єкта перевірки, яка здійснюється в установленому законодавством порядку, з вимогою щодо зобов'язання суб'єкта господарювання забезпечити допуск до здійснення перевірки в цілому або частини приміщень об'єкта перевірки.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

Зі змісту позовної заяви та доданих до неї матеріалів судом з'ясовано, що 03.12.2018 Головним управлінням ДСНС України у Київській області був виданий наказ за №1226, яким вирішено провести позапланову перевірку додержання та виконання ТОВ "Гранд Бурже" вимог законодавства у сфері цивільного захисту, пожежної та техногенної безпеки.

06 грудня 2018 року на підставі посвідчення (направлення) від 03.12.2018 № 6312 інспекторами Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області було здійснено вихід за адресою: Київська область, місто Буча, в межах бульвару Леоніда Бірюкова, вул. Вишнева, вул. Степана Бендери (вул. Бірюкова, 2-а) з метою проведення позапланової перевірки щодо додержання Товариством з обмеженою відповідальністю "Гранд Бурже" вимог у сфері цивільного захисту, пожежної і техногенної безпеки.

Однак, відповідно до тверджень позивача, його посадові особи не були допущені до проведення позапланової перевірки, про що був складений відповідний акт від 06.12.2018.

При цьому, як вбачається із змісту наявних документів, місцезнаходження відповідача є Київська область, місто Ірпінь, вулиця Соборна 105 Б, водночас позапланові заходи були проведені позивачем за адресою: Київська обл., м. Буча, в межах бульвару Леоніда Бірюкова, вул. Вишнева, вул. Степана Бендери (вул. Бірюкова, 2-А).

Жодних доказів повідомлення відповідача про проведення позапланового заходу як за адресою Київська обл., м. Буча, в межах бульвару Леоніда Бірюкова, вул. Вишнева, вул. Степана Бендери (вул. Бірюкова, 2-А) так і за адресою: Київська область, місто Ірпінь, вулиця Соборна 105 Б, матеріали справи не містять.

Суду також не надано жодних ідентифікаційних даних щодо особи, яка за твердженням позивача, не допустила його посадових осіб до перевірки.

Відсутність такої інформації унеможливлює забезпечити повний та об'єктивний розгляд справи.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.

Пунктом 5 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: на публічно-правові спори, зокрема, за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб'єкту законом.

Відповідно до частини четвертої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України суб'єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду виключно у випадках, визначених Конституцією та законами України.

Частиною четвертою статті 46 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, громадські об'єднання, юридичні особи, які не є суб'єктами владних повноважень, можуть бути відповідачами лише за адміністративним позовом суб'єкта владних повноважень: 1) про тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності громадського об'єднання; 2) про примусовий розпуск (ліквідацію) громадського об'єднання; 3) про затримання іноземця або особи без громадянства чи примусове видворення за межі території України; 4) про встановлення обмежень щодо реалізації права на свободу мирних зібрань (збори, мітинги, походи, демонстрації тощо); 5) в інших випадках, коли право звернення до суду надано суб'єкту владних повноважень законом.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори за зверненням суб'єкта владних повноважень, в яких можуть бути відповідачами фізичні та юридичні особи, в чітко визначених законами України випадках.

Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 09 жовтня 2012 року у справі № 21-177а12, 22 вересня 2015 року у справі № П/811/3781/14 та постановах Верховного Суду від 06 березня 2018 року у справі № 826/7962/16, 06 червня 2018 року у справі № П/811/289/16, 13 червня 2018 року у справі № 815/332/17 та 22 серпня 2018 року у справі № 818/1735/17.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов'язки та відповідальність суб'єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначено Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» № 877-V від 05.04.2007 (надалі за текстом - Закон № 877-V).

Відповідно до частини четвертої статті 4 Закону № 877-V, виключно законами встановлюються органи, уповноважені здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності.

Пунктом 1 частини першої статті 67 Кодексу цивільного захисту України визначено, що до повноважень центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки віднесено здійснення державного нагляду (контролю) у сфері техногенної та пожежної безпеки, цивільного захисту щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства органами та суб'єктами господарювання, аварійно-рятувальними службами, зазначеними у статті 65 цього Кодексу.

Аналогічні положення закріплено у частині другій статті 68 Кодексу цивільного захисту України, згідно з якою у разі встановлення порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створює загрозу життю та здоров'ю людей, посадові особи центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сферах техногенної та пожежної безпеки, звертаються до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, споруд, окремих приміщень, випуску та реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту у порядку, встановленому законом.

Відповідно до п. 1 Положення про Державну службу України з надзвичайних ситуацій, затвердженого ПКМ України від 16.12.2015 № 1052 (далі - Положення № 1052), Державна служба України з надзвичайних ситуацій (ДСНС) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра Внутрішніх Справ і який реалізує державну політику у сфері цивільного захисту, захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій та запобігання їх виникненню, ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій, рятувальної справи, гасіння пожеж, пожежної та техногенної безпеки, діяльності аварійно-рятувальних служб, а також гідрометеорологічної діяльності.

Відповідно до п.п. 2 п. 3 Положення № 1052, основними завданнями ДСНС є здійснення державного нагляду (контролю) за додержанням і виконанням вимог законодавства у сфері цивільного захисту, пожежної та техногенної безпеки, діяльності аварійно-рятувальних служб.

Пунктом 7 Положення № 1052 закріплено, що ДСНС здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи.

З аналізу вищенаведених правових норм вбачається, що Головне управління служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області, як орган Державної служби України з надзвичайних ситуацій, уповноважений здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері техногенної та пожежної безпеки.

Разом з тим суд звертає увагу, що у статті 70 Кодексу цивільного захисту України визначено лише підстави для звернення центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, об'єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів.

Інших випадків, коли повноваження органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки здійснюються шляхом звернення до суду Кодекс цивільного захисту України не передбачає.

Закон не наділяє орган виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, правом звертатися до суду з позовами про зобов'язання юридичних чи фізичних осіб забезпечити посадовим особам ДСНС доступ до перевірки, адже це право і обов'язок визначені законом.

Так, згідно частини першої статті 8 Закону № 877-V, орган державного нагляду (контролю) в межах повноважень, передбачених законом, під час здійснення державного нагляду (контролю) має право: вимагати від суб'єкта господарювання усунення виявлених порушень вимог законодавства; вимагати припинення дій, які перешкоджають здійсненню державного нагляду (контролю); відбирати зразки продукції, призначати експертизу, одержувати пояснення, довідки, документи, матеріали, відомості з питань, що виникають під час державного нагляду (контролю), у випадках та порядку, визначених законом; надавати (надсилати) суб'єктам господарювання обов'язкові для виконання приписи про усунення порушень і недоліків; застосовувати санкції до суб'єктів господарювання, їх посадових осіб та вживати інших заходів у межах та порядку, визначених законом.

При цьому, статтею 10 Закону № 877-V закріплено, що суб'єкт господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) має право, зокрема, не допускати посадових осіб органу державного нагляду (контролю) до здійснення державного нагляду (контролю), якщо: державний нагляд (контроль) здійснюється з порушенням передбачених законом вимог щодо періодичності проведення таких заходів; посадова особа органу державного нагляду (контролю) не надала копії документів, передбачених цим Законом, або якщо надані документи не відповідають вимогам цього Закону; суб'єкт господарювання не одержав повідомлення про здійснення планового заходу державного нагляду (контролю) в порядку, передбаченому цим Законом; посадова особа органу державного нагляду (контролю) не внесла запис про здійснення заходу державного нагляду (контролю) до журналу реєстрації заходів державного нагляду (контролю) (за наявності такого журналу в суб'єкта господарювання); тривалість планового заходу державного нагляду (контролю) або сумарна тривалість таких заходів протягом року перевищує граничну тривалість, встановлену частиною п'ятою статті 5 цього Закону, або тривалість позапланового заходу державного нагляду (контролю) перевищує граничну тривалість, встановлену частиною четвертою статті 6 цього Закону.

У той же час, нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення закріплено відповідальність суб'єктів господарювання у разі невиконання приписів та постанов, невиконання законних вимог посадових осіб центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про пожежну і техногенну безпеку.

Вказані норми визначають правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов'язки та відповідальність суб'єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю), передбачають право, умови та підстави суб'єкта господарювання не допускати посадових осіб органу державного нагляду (контролю) до здійснення державного нагляду (контролю), однак не встановлюють і не наділяють контролюючі органи повноваженнями звертатися до адміністративного суду з вимогами зобов'язати суб'єкт господарювання допустити посадових осіб до здійснення функції державного контролю.

Суд звертає увагу на те, що питання щодо права органу державного нагляду (контролю) на звернення до суду з позовом про зобов'язання суб'єкта господарювання допустити його посадових осіб до проведення перевірки неодноразово було предметом розглядом у Верховному Суді, зокрема під час вирішення справи №826/853/17 (постанова від 26.09.2018), справи №824/2473/15-а (постанова від 07.09.2018), справи №818/1735/17 (постанова від 22.08.2018).

Згідно правового висновку, викладеного у даних судових рішеннях Верховного Суду, звернення до суду є способом здійснення повноважень відповідного суб'єкта владних повноважень, під час якого суд здійснює попередній судовий контроль, перевіряючи наявність законних підстав для втручання суб'єкта владних повноважень (позивача), а отже запобігаючи можливим порушенням прав, свобод та інтересів фізичних або прав та інтересів юридичних осіб.

Звернення суб'єкта владних повноважень до суду не є способом захисту його прав чи інтересів, оскільки адміністративне судочинство має інше завдання. Суб'єкт владних повноважень, який звертається до суду, повинен обґрунтувати підстави звернення та зазначити їх у позовній заяві. Відсутність цих відомостей свідчить про невідповідність позовної заяви вимогам закону.

У разі встановлення судом відповідних правових підстав для звернення до суду, прямо визначених у Конституції або законах України, суд може відкрити провадження в адміністративній справі за позовом суб'єкта владних повноважень і вирішувати її по суті.

Судовий розгляд у справі за позовом суб'єкта владних повноважень, який подано до суду за відсутності необхідних передумов, не може призвести до виконання завдання адміністративного судочинства - захисту прав фізичних та юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно, якщо суб'єкт владних повноважень звернувся до суду без передбачених законом підстав, і це з'ясовано судом на стадії відкриття провадження, то суд відмовляє у відкритті провадження, оскільки спір не може розглядатися в порядку адміністративного судочинства.

Якщо ці обставини були з'ясовані судом після відкриття провадження, суд закриває провадження у справі. Розгляд таких спорів перебуває поза межами не лише адміністративної юрисдикції адміністративних судів та не належить до юрисдикції жодного іншого суду.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що Головне управління служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області не має правових підстав для звернення до суду для здійснення визначених законом повноважень, тому провадження у даній справі підлягає закриттю.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства суд закриває провадження в адміністративній справі.

Керуючись статтями 19, 170, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Закрити провадження у справі 320/505/19 за позовом Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Гранд Бурже" про зобов'язання вчинити дії.

2. Копію ухвали видати (надіслати) особам, які беруть участь у справі.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або у судовому засіданні у разі неявки учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженнні, набирає законної сили з моменту її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом п'ятнадцяти днів з дня складення повного ухвали.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Панченко Н.Д.