Справа № 804/2821/18
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2018-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

25 жовтня 2018 року м. Дніпросправа № 804/2821/18

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Сафронової С.В. (доповідач),

суддів: Мельника В.В., Чепурнова Д.В.,

за участю секретаря судового засідання Царьової Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративно суду від 07 червня 2018 року (суддя Дєєв М.В. м. Дніпро, повний текст рішення складено 07.06.2018 року)

у адміністративній справі № 804/2821/18 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, про визнання протиправним рішення, його скасування, зобов'язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в:

У квітні 2018 року ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернулась через свого представника до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі по тексту - відповідач або Управління), в якому просила визнати протиправним рішення Кам'янського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області № 82 від 18.12.2017 року про відмову у поновленні виплати пенсії за віком; зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області перерахувати розмір та поновити виплату пенсії за віком ОСОБА_1, починаючи з 07.10.2009 року, як непрацюючому пенсіонеру, інваліду II групи, з врахуванням всього стажу та заробітної плати для обчислення пенсії, але в розмірі не меншому ніж прожитковий мінімум для непрацездатних осіб, з нарахуванням компенсації втрати частини доходів, з підвищенням та індексацією пенсії відповідно до ст.ст. 27, 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», доплатою до пенсії за понаднормативний стаж відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», надбавкою до пенсії як дитині війни, здійснити осучаснення пенсії відповідно до пенсійної реформи України, починаючи з 01.10.2017 року.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративно суду від 07.06.2018 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

ОСОБА_1 через свого представника, не погодившись з рішенням суду першої інстанції подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати рішення суду та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Свої вимоги обґрунтовує тим, що судом не надано належної оцінки нормам чинного законодавства, висновки суду не відповідають обставинам справи, що призвело до прийняття невірного рішення. Апелянт вказує, що відповідно до ч. 1 ст. 44 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» заява про призначенні (перерахунок) пенсії або про її відстрочення та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально. ОСОБА_1 зазначає, що не перебуває на обліку в будь-якому територіальному органі Пенсійного фонду України. Позивачка знята з обліку в УПСЗН м. Кролевець в зв'язку із виїздом на постійне проживання за кордон. Вказує, що обґрунтованими і легітимними є її сподіваннями та очікування можливості ефективного здійснення певного права, як прямо гарантованого, так і опосередкованого (того, яке випливає з інших прав). Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 14 вересня 2016 року № 672-р схвалено стратегію модернізації та розвитку Пенсійного фонду України на період до 2020 року, зокрема, впроваджено заходи обслуговування громадян незалежно від місця їх реєстрації. Апелянт вказувала, що проживаючи в Ізраїлі, як громадянка України, вона має такі ж самі конституційні права, як й інші громадяни цієї держави, оскільки Конституція України та пенсійне законодавство України не допускають обмеження права на соціальний захист, зокрема, права на отримання пенсії за ознакою місця проживання. Вказувала, що профільним порядком визначено, що при переїзді пенсіонера на постійне або тимчасове проживання до іншої адміністративно-територіальної одиниці орган, що призначає пенсію не пізніше трьох робочих днів з дня одержання заяви надсилає запит про витребування пенсійної справи до органу, що призначає пенсію, за попереднім місцем проживання (реєстрації) пенсіонера.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції вказував, що ключовою нормою для виплати пенсії є зазначення у заяві про поновлення виплати фактичного місця проживання в межах України, так як позивач постійно проживає за межами України поновити та виплачувати йому пенсію як громадянину України Пенсійний фонд не має змоги. Для поновлення виплати пенсії передбачена окрема процедура, за якою пенсіонер повинен надати до управління певні документи самостійно звернутись з відповідною заявою. Останнє місце реєстрації позивача було місто Кролевець Сумської області, звернення з заявою про поновлення виплати пенсії має бути здійснене за останнім місцем перебування. Поновлення виплати пенсії можливе за умови подання відповідної заяви за останнім місцем перебування на обліку. Суд першої інстанції вказував, що ОСОБА_1 не перебувала на обліку у Кам'янському об'єднаному УПФУ Дніпропетровської області та не отримував пенсію від цього пенсійного органу. Законодавством передбачено подання заяви про поновлення виплати пенсії особі її представником, проте не за місцем проживання останнього, а за місцем перебування такої особи на обліку як отримувача пенсії. У випадку зміни пенсіонером місця проживання подання заяви про поновлення виплати пенсії за новим місцем проживання можливе лише після витребування органом ПФУ за новим місцем проживання пенсійної справи з органу ПФУ, де особа отримувала пенсію до цього. При цьому, заяву про запит на надіслання пенсійної справи пенсіонер повинен подати особисто. Суд першої інстанції не вбачав підстав для зобов'язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області перерахувати розмір та поновити виплату пенсії за віком ОСОБА_1, починаючи з 07.10.2009 року, оскільки у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області позивач на обліку як одержувач пенсії, не перебуває.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є громадянкою України і має право на одержання пенсії, яка призначена на підставах та у порядку, встановленому Законом України «Про пенсійне забезпечення» та Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та іншим законодавством України, дійсним на час призначення пенсії. У 1999 році позивач виїхала на постійне проживання до Держави Ізраїль, до виїзду проживала у АДРЕСА_1

Відповідно до посвідчення НОМЕР_1 від 26.11.1993 року виданого УПСЗН м. Кролевець Сумської області, ОСОБА_1 призначена пенсія у зв'язку інвалідністю, встановленою пожиттєво. Призначену пенсію позивачка отримувала до моменту виїзду за кордон України, і пенсія їй не виплачувалась за час її проживання за межами України, хоча згідно картки платника податків, ОСОБА_1 є зареєстрованою з 04.03.1998 року та до наступного часу у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків.

11.12.2017 року позивач через уповноваженого представника звернулась до Кам'янського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області з заявою про перерахунок та поновлення виплати пенсії, вказувала, що отримувала пенсію за віком з врахуванням інвалідності. Рішенням від 18.12.2017 року за № 82 ОСОБА_1 відмовлено в поновленні виплати пенсії, свою відмову відповідач мотивував тим, що заява про поновлення виплати пенсії подається через представника або особисто пенсіонером за місцем проживання (реєстрації), вказано, що пенсіонером не надано документу, що засвідчує особу та проживання (реєстрацію), вік, заява про поновлення виплати пенсії подається пенсіонером особисто до органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії, а не за місцем реєстрації довіреної особи.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 16 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» застрахована особа має право на отримання пенсійних виплат на умовах і в порядку, передбачених цим Законом.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49, ч. 1 ст. 51 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України. Рішенням Конституційного суду України від 07.10.2009 року п. 2 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визнаний неконституційним. У разі виїзду пенсіонера на постійне місце проживання за кордон пенсія, призначена в Україні, за заявою пенсіонера може бути виплачена йому за шість місяців наперед перед від'їздом, рахуючи з місяця, що настає за місяцем зняття з обліку за місцем постійного проживання. Під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Проте, рішенням Конституційного суду України №25-рп/2009 було встановлено, що положеннями п. 2 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» держава, всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб, право на соціальний захист поставила в залежність від факту укладення Україною з відповідною державою міжнародного договору з питань пенсійного забезпечення. Таким чином, держава всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб, що мають право на отримання пенсії у старості, на законодавчому рівні позбавила цього права пенсіонерів у тих випадках, коли вони обрали постійним місцем проживання країну, з якою не укладено відповідного договору. Виходячи із правової, соціальної природи пенсій право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов'язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні; держава відповідно до конституційних принципів зобов'язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, - в Україні чи за її межами.

Оскільки, з 07.10.2009 року норма п. 2 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» була визнана неконституційною, а згідно ч.2 ст.49 цього Закону поновлення виплати пенсії повинно здійснюватися за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з'ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати, пенсійні органи зобов'язані були відновити право позивачки на отримання раніше призначеної їй пенсії ще у жовтні 2009 року, що повністю узгоджується з положеннями ч. 2 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», якою чітко визначено, що пенсія призначається довічно або на період, протягом якого пенсіонер має право на виплату пенсії відповідно до цього Закону.

Вказаною вище нормою Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» також визначено, що виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону, а відповідно до положень ч.2 ст. 47 цього Закону пенсія може виплачуватися за довіреністю, порядок оформлення і строк дії якої визначається законом, і виплата пенсії за довіреністю здійснюється протього усього періоду дії довіреністі за умови поновлення пенсіонером заяви про виплату пенсії за довіреністю через кожний рік дії такої довіреності.

Так, згідно положень ст.46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. При цьому, частиною другою вказаної статі, чітко визначено, що нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Посилання відповідача на те, що пенсія виплачується лише тим особам, які вказали у заяві фактичне місце проживання в межах України є безпідставним, оскільки ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено нарахування пенсії на визначений особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством, та може виплачуватися за довіреністю, порядок оформлення і строк дії якої визначаються законом.

Відповідно до пункту 2.8 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005р. №22-1 поновлення виплати пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюються за документами, що є в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на дату призначення пенсії.

Згідно п 4.8. Порядку заява про призначення пенсії з усіма поданими документами та рішенням про призначення пенсії зберігаються в окремій пенсійній справі на кожного пенсіонера. Пенсійні справи зберігаються в органах, що призначають пенсії, за місцем проживання (реєстрації) або за місцем перебування пенсіонерів.

Судова колегія наголошує, що проживаючи в Ізраїлі, як громадянка України, позивачка має такі ж самі конституційні права, як й інші громадяни цієї держави, оскільки Конституція України та пенсійне законодавство України не допускають обмеження права на соціальний захист, зокрема, права на отримання пенсії за ознакою місця проживання. Відсутність законодавчо визначеного порядку подання громадянами України заяв про призначення пенсії у випадку постійного проживання за межами України, не може бути підставою для позбавлення таких осіб права на соціальний захист, що встановлене Конституцією України.

Згідно п. 1 розділу ІІ Положення про організацію прийому та обслуговування осіб, які звертаються до органів Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.07.2015 року № 13-1, прийом громадян здійснюється протягом робочого часу органу Пенсійного фонду без поділу за територіальним (зональним, дільничним) принципом в межах території обслуговування відповідного органу Пенсійного фонду. Прийом та обслуговування здійснюються незалежно від взяття на облік (місця проживання, перебування) особи на території обслуговування відповідного органу Пенсійного фонду з питань: надання загальної інформації про умови, порядок призначення, перерахунку, виплати пенсій, сплату обов'язкових платежів, адміністрування яких здійснюється органами Пенсійного фонду, ведення обліку (коригування відомостей) про осіб, які підлягають загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню; одержання інформації з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб Державного реєстру); реєстрації користувача на веб-порталі; ведення електронних пенсійних справ - щодо виду пенсії, суми призначеної пенсії з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, дати виплати та закінчення виплати пенсії, оподаткування та інших утримань. З інших питань, в тому числі щодо даних пенсійної справи, прийом та обслуговування здійснюються в органі Пенсійного фонду за місцем проживання, перебування особи.

Оскільки у позивачки відсутнє місце реєстрації постійного проживання на території Україні, звернення її представника із заявою про призначення пенсії до Кам'янського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області, тобто за місцем проживання представника позивачки - не суперечить нормам чинного законодавства, яким пенсіонерам надано право на отримання пенсії через свого представника, якому надано , оформлену у визначеному законом порядку.

Що стосується дати, з якої підлягає поновлення позивачу виплати пенсії, колегія суддів зазначає про те, що саме рішенням Конституційного Суду України № 25-рп/2009 від 07.10.2009 року пункт 2 частини 1 статті 49, друге речення статті 51 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» щодо припинення виплати пенсії пенсіонерам на час постійного проживання за кордоном у разі, якщо Україна не уклала з відповідною державою міжнародний договір з питань пенсійного забезпечення і якщо згода на обов'язковість такого міжнародного договору не надана Верховною Радою України було визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним).

Отже, з 07.10.2009 року порядок виплати пенсії громадянам, які виїхали на постійне місце проживання за кордон, регулюється нормами Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» з урахуванням рішення Конституційного Суду України щодо неконституційності положень п. 2 ч. 1 ст. 49, другого речення ст. 51 Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування», і відповідно, у позивачки виникло право на поновлення раніше призначеної пенсії саме з 07.10.2009 року.

Відповідно до п. 51, п. 54 рішення Європейського суду з прав людини «Пічкур проти України», яке набрало статусу остаточного 07.02.2014 року, право на отримання пенсії як таке стало залежним від місця проживання заявника. Це призвело до ситуації, в якій заявник, пропрацювавши багато років у своїй країні та сплативши внески до системи пенсійного забезпечення, був зовсім позбавлений права на пенсію лише на тій підставі, що він більше не проживає на території України. Користування правами та свободами, визнаними в Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою, у поєднанні зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, якою передбачено право кожної фізичної або юридичної особи мирно володіти своїм майном та закріплено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

З дня набрання чинності рішенням Конституційного Суду України № 25-рп/2009 від 07.10.2009 року щодо неконституційності положень пункту 2 частини першої статті 49, другого речення статті 51 Закону № 1058-ІV виникли підстави для поновлення конституційного права особи на виплату пенсії, виплата якої була зупинена на підставі положень зазначеного Закону. З цього часу управління ПФУ мав відновити виплату пенсії громадянам України, які виїхали на постійне місце проживання за кордон.

Згідно п. 1.5 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005р. №22-1, заява про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії, про виплату пенсії у зв'язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, поновлення виплати пенсії, про припинення перерахування пенсії на банківський рахунок та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, про виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім'ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, про виплату пенсії за довіреністю, термін дії якої більше одного року, через кожний рік дії такої довіреності, подається пенсіонером особисто або його законним представником до органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії, а пенсіонерами, які зареєстровані на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя і не отримують пенсії від уповноважених органів Російської Федерації, - до органу, що призначає пенсію, визначеного Пенсійним фондом України. При цьому у заяві про виплату частини пенсії непрацездатним членам сім'ї особи, яка знаходиться на повному державному утриманні, вказується адреса одержувача цієї частини пенсії.

Таким чином, дійсно, заява має бути подана за місцем перебування на обліку одержувача пенсії. Однак, у випадку ОСОБА_1 необхідно враховувати її постійне проживання в Державі Ізраїль, про що свідчить консульська відмітка про постійне проживання в Ізраїлі в паспорті громадянки України на ім'я ОСОБА_1.

Судова колегія звертає увагу, що відповідно до постанови правління Пенсійного фонду України від 14.12.2015 року № 25-1 «Про деякі питання впровадження електронних пенсійних справ на базі централізованих інформаційних технологій» встановлено, що Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, зареєстрований у Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року № 13-1), застосовується з урахуванням того, що: із заявами про призначення пенсії до управлінь Пенсійного фонду України у Вінницькій, Донецькій, Київській та Херсонській областях, починаючи з 01 січня 2016 року; в Запорізькій, Кіровоградській, Миколаївській, Черкаській, Чернівецькій, Хмельницькій областях та у м. Києві - з 01 червня 2016 року; у Дніпропетровській, Закарпатській, Івано-Франківській, Луганській, Львівській, Полтавській, Тернопільській та Харківській областях - з 01 липня 2016 року; у Волинській, Житомирській, Одеській, Рівненській, Сумській та Чернігівській областях - з 01 серпня 2016 року, можуть звертатися особи, які проживають (зареєстровані) в цих адміністративно-територіальних одиницях, незалежно від території обслуговування таких органів. Таким чином, Пенсійний фонд України передбачає можливість звернення особи із заявою про призначення пенсії до будь-якого управління ПФУ.

Підсумовуючи вищевикладене у сукупності, судова колегія визнає, що права ОСОБА_1 на пенсію, страховий стаж якої набутий на території України та яка є громадянкою України підлягає захисту, і її вимоги у цій справі підлягають задоволенню у повному обсязі.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції слід скасувати та прийняти нове рішення яким позовні вимоги позивача задовольнити.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 315, ч. 1 ст. 317, ст. 321, ст. 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративно суду від 07 червня 2018 року у справі № 804/2821/18 - скасувати та ухвали нове рішення про задоволення позовних вимог.

Визнати протиправним рішення Кам'янського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області № 82 від 18.12.2017 року про відмову у поновленні виплати пенсії за віком.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області перерахувати розмір та поновити виплату пенсії за віком ОСОБА_1, починаючи з 07.10.2009 року, як непрацюючому пенсіонеру, інваліду II групи, з врахуванням всього стажу та заробітної плати для обчислення пенсії, але в розмірі не меншому ніж прожитковий мінімум для непрацездатних осіб, з нарахуванням компенсації втрати частини доходів, з підвищенням та індексацією пенсії відповідно до ст.ст. 27, 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», доплатою до пенсії за понаднормативний стаж відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», надбавкою до пенсії як дитині війни, здійснити осучаснення пенсії відповідно до пенсійної реформи України, починаючи з 01.10.2017 року.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий - суддя С.В. Сафронова

суддя В.В. Мельник

суддя Д.В. Чепурнов