Справа № 2140/1919/18
Суддя: Шевчук О.А.
Дата ухвалення: 2019-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2019 р.м.ОдесаСправа № 2140/1919/18
Головуючий в 1 інстанції: Дубровна В.А.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі: головуючої судді - Шевчук О.А.,

суддів: Бойка А.В., Осіпова Ю.В.,

при секретарі Жигайлової О.Е.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Олешківського районного відділу управління Державної міграційної служби України в Херсонській області на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2018 року, ухвалене у відкритому судовому засіданні о 16:13 год. в м. Херсоні, повний текст рішення виготовлений та підписаний 05.12.2018 р., по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Олешківського районного відділу управління Державної міграційної служби України в Херсонській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2018 року позивач звернулась до суду з адміністративним позовом до відповідача, в якому просила визнати протиправним та скасувати рішення №30/4321 від 23.08.2018 року Олешківського районного відділу Управління державної міграційної служби України в Херсонській області про відмову в оформленні (видачі) посвідки на постійне проживання громадянці Республіки Узбекистан ОСОБА_1;

- зобов'язати Олешківський районний відділ Управління державної міграційної служби України в Херсонській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про видачу посвідки на постійне проживання.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що отримавши у серпні 2018 р. дозвіл на імміграцію в Україну на підставі п.3 ч.3 ст. 4 Закону України "Про імміграцію", вона звернулася до Олешківського РВ УДМС в Херсонській області з заявою про видачу посвідки на постійне проживання. Проте, 23.08.2018 р. отримала рішення про відмову в оформленні (видачі) посвідки на постійне проживання з посиланням на пп. 3 п. 62 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 р. № 321. При цьому, позивач вказує, що жодних роз'яснень з приводу того, які саме дані, отримані з баз даних Реєстру та картотек не підтверджують надану позивачем інформацію, ані в оскаржуваному рішенні, ані у відповідь на подальші звернення позивачу не роз'яснено.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2018 року позовну заяву задоволено.

Не погоджуючись з таким рішенням, відповідач надав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення (постанову), яким повністю відмовити в задоволенні позовних вимог. Доводами апеляційної скарги зазначено, що Олешківським відділом УДМС спільно з відділом у справах іноземців та осіб громадянства УДМС на виконання вимог положень Наказу № 304 та вимог Порядку № 33 проведено перевірку матеріалів справи на особу ОСОБА_1 за базою «Аркан», якою встановлено, що ОСОБА_1 перетинала державний кордон у період з 01.01.2017 по 23.08.2018 за двома різними паспортами (використовує два паспортні докумени) громадянина Республіки Узбекистан, що оформлені з різним зазначенням англійською мовою імені заявниці, а саме: виїзд з України через КПП «Бориспіль» 13.04.2017 за паспортом серії НОМЕР_2 (дійсний до 26.05.2029), оформленим на дані «ОСОБА_1», та в'їзд 21.05.2017 через КПП «Гоптівка» за паспор: громадянина Республіки Узбекистан серії НОМЕР_3 (дійсний до 26.04.2027) на «ОСОБА_1». Також апелянт зазначає, що перевіркою за базою «Аркан», у ОСОБА_1 було виявлено два дійсних паспортних документа громадянки Республіки Узбекистан, за якими вона перетинала державний кордон, що в свою чергу передувало порушенню нею строків тимчасового перебування і знаходження на території України «нелегально», керуючись вимогами підпункту 3 пункту 62 Порядку № 321, 23.08.2018 начальником Олешківського РВ УДМС прийнято рішення № 30/4321 про відмову в оформленні посвідки на постійне проживання ОСОБА_1. Крім того, апелянт зазначає, що питання надання дозволу чи відмови в дозволі на імміграцію в Україні, скасування такого дозволу та прийняття рішень про відмову в оформленні (видачі) посвідки на постійне проживання в Україні відноситься виключно до компентенції ДМС.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначає, що при вирішенні даної справи необхідно врахувати той факт, що на території України постійно проживає її син ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, у зв`язку з чим реалізація оскаржуваного рішення призведе до роз`єднання малолітньої дитини з її матірю, що згідно положень ст.. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.9 Конвенції про права дитини (ратифікована постановою ВР УРСР від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ), ст. ст. 11, 14 Закону України «Про охорону дитинства» є недопустимим.

Відповідно до п.11 ч.6 ст.12 КАС України дана справа є справою незначної складності.

Відповідно до ч.1 ст.310 КАС України апеляційний розгляд здійснюється колегією суддів у складі трьох суддів за правилами розгляду справи судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, встановлених цією главою.

Особи, що беруть участь у справі, про дату, час і місце судового розгляду були сповіщені належним чином відповідно до ст. 124-130 КАС України, в судове засідання не з'явились, враховуючи що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 2 ст. 313 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін.

Згідно ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є громадянкою Республіки Узбекистан, що підтверджується копією паспорту НОМЕР_3, виданим 27.04.2017 р.

10.08.2018 р. Олешківським РВ Управління ДМС України в Херсонській області видано дозвіл на імміграцію в Україну № 30/4098 громадянці Республіки Узбекистан ОСОБА_1 на підставі п.3 ч.3 ст. 4 Закону України "Про імміграцію", дійсний до 10.08.2019 р.

15.08.2018 р. ОСОБА_1 звернулася до Олешківського РВ УДМС в Херсонській області з заявою для оформлення посвідки на постійне проживання, яка зареєстрована за вх. № 36/344.

23.08.2018 р. начальником Олешківського РВ УДМС України в Херсонській області Скибінською Г.М. прийнято рішення № 30/4321 про відмову громадянці Республіки Узбекистан ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженці України, в оформленні (видачі) посвідки на постійне проживання на підставі підпункту 3 пункту 62 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 р. № 321.

Вважаючи рішення про відмову в оформленні (видачі) посвідки на постійне проживання в Україні протиправним, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що в ході розгляду даних спірних правовідносин відповідачем не доведено правомірність прийнятого рішення про відмову в оформленні (видачі) посвідки на постійне проживання громадянину Республіки Узбекистан ОСОБА_1 від 23.08.2018 р. № 30-4321, а тому дійшов висновку, що дане рішення відповідача фактично призвело до безпідставного позбавлення гарантованого Конституцією України права громадянина іншої держави на постійне проживання в Україні.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" іноземець - особа, яка не перебуває у громадянстві України і є громадянином (підданим) іншої держави або держав.

Посвідка на постійне проживання - документ, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує право на постійне проживання в Україні.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про імміграцію» імміграція - це прибуття в Україну чи залишення в Україні у встановленому законом порядку іноземців та осіб без громадянства на постійне проживання.

Іммігрант - іноземець чи особа без громадянства, який отримав дозвіл на імміграцію і прибув в Україну на постійне проживання, або, перебуваючи в Україні на законних підставах, отримав дозвіл на імміграцію і залишився в Україні на постійне проживання.

Дозвіл на імміграцію - рішення, що надає право іноземцям та особам без громадянства на імміграцію.

Відповідно до ст.11 Закону України «Про імміграцію» особі, яка постійно проживає за межами України і отримала дозвіл на імміграцію, дипломатичне представництво чи консульська установа України за її зверненням оформляють довгострокову візу. Зазначена особа в'їжджає на територію України в порядку, встановленому законодавством України.

Після прибуття іммігранта в Україну він повинен звернутися протягом п'яти робочих днів до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері імміграції, із заявою про видачу йому посвідки на постійне проживання. До заяви мають додаватися копія паспортного документа заявника із проставленою в ньому довгостроковою візою та копія рішення про надання дозволу на імміграцію.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері імміграції, протягом тижня з дня прийняття заяви видає іммігранту посвідку на постійне проживання.

Особі, яка перебуває на законних підставах в Україні і отримала дозвіл на імміграцію, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері імміграції, видає посвідку на постійне проживання протягом тижня з дня подання нею відповідної заяви.

Порядок оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 321 від 25.04.2018 року. (далі - Порядок №321)

Відповідно до п. 1 Порядку № 321 посвідка на постійне проживання (далі - посвідка) є документом, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує право на постійне проживання в Україні.

Відповідно до п.3 Порядку № 321 посвідка оформляється іноземцям або особам без громадянства, які мають дозвіл на імміграцію в Україну або до прийняття рішення про припинення громадянства України постійно проживали на території України і після прийняття такого рішення залишилися постійно проживати на її території.

Згідно з п. 9 Порядку № 321 оформлення посвідки (у тому числі замість втраченої або викраденої), її обмін здійснюється територіальними органами/територіальними підрозділами ДМС через Головний обчислювальний центр Єдиного державного демографічного реєстру у взаємодії з Державним центром персоналізації документів державного підприємства "Поліграфічний комбінат "Україна" по виготовленню цінних паперів" (далі - Центр).

Відповідно до п.14 Порядку № 321 ДМС має право отримувати інформацію про особу з наявних державних та єдиних реєстрів, інших інформаційних баз, що перебувають у власності держави або підприємств, установ та організацій, в обсязі, необхідному для ідентифікації особи у зв'язку з оформленням посвідки (у тому числі замість втраченої або викраденої), її обміном.

Доступ до зазначеної інформації здійснюється з дотриманням вимог Закону України "Про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах".

У разі відсутності можливості надання ДМС прямого доступу до наявних державних та єдиних реєстрів, інших інформаційних баз, що перебувають у власності держави або підприємств, установ та організацій, або надіслання запитів в електронній формі захищеними каналами зв'язку отримання відомостей про особу здійснюється шляхом надсилання запитів та надання відповідей на них у паперовій формі.

Згідно з п.16 Порядку №321 документи для оформлення посвідки (у тому числі замість втраченої або викраденої), її обміну подаються до державного підприємства, що належить до сфери управління ДМС, центру надання адміністративних послуг (далі - уповноважений суб'єкт), територіальних органів/територіальних підрозділів ДМС, за місцем проживання іноземця або особи без громадянства.

Відповідно до п. 21 Порядку №321 Працівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб'єкта під час приймання документів від іноземця або особи без громадянства перевіряє повноту поданих іноземцем або особою без громадянства документів, зазначених у пунктах 32 - 34 цього Порядку, відповідність їх оформлення вимогам законодавства, своєчасність їх подання, наявність підстав для оформлення та видачі посвідки, наявність відмітки про перетинання державного кордону чи продовження строку перебування або наявність документа, що підтверджує законність перебування/проживання іноземця або особи без громадянства на території України, звіряє відомості про іноземця або особу без громадянства, зазначені в паспортному документі іноземця або документі, що посвідчує особу без громадянства, з даними, що містяться в заяві-анкеті.

Згідно з п.22 Порядку №321 у разі відповідності поданих документів вимогам цього Порядку працівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб'єкта з використанням електронного цифрового підпису та із застосуванням засобів Реєстру формує заяву-анкету (в тому числі здійснює отримання біометричних даних, параметрів). Реєстрація заяви-анкети здійснюється із застосуванням засобів Реєстру під час її формування.

Відповідно до п.32 Порядку №321 для оформлення посвідки іноземець або особа без громадянства подають:

1) паспортний документ іноземця або документ, що посвідчує особу без громадянства, з візою типу D, якщо інше не передбачено законодавством і міжнародними договорами України;

2) документ, що посвідчує особу законного представника, та документ, що підтверджує повноваження особи як законного представника, у разі подання документів законним представником;

3) переклад на українську мову сторінки паспортного документа іноземця або документа, що посвідчує особу без громадянства, з особистими даними, засвідчений у встановленому законодавством порядку;

4) копію рішення про надання дозволу на імміграцію;

5) документ, що підтверджує сплату адміністративного збору, або документ про звільнення від його сплати.

Іноземець або особа без громадянства під час подання документів для оформлення посвідки пред'являють працівникові територіального органу/територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб'єкта оригінали документів, зазначених у підпунктах 1, 2 і 5 цього пункту.

До заяви-анкети додаються оригінали документа, зазначеного у підпункті 3 цього пункту, і документа, що підтверджує сплату адміністративного збору, та копії документів, зазначених у підпунктах 1, 2 і 4 цього пункту, та документа про звільнення від сплати адміністративного збору, засвідчені працівником територіального органу/територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб'єкта шляхом проставлення відмітки "Згідно з оригіналом" та підпису із зазначенням його посади, прізвища, ініціалів та дати.

Оригінали документів, зазначених у підпунктах 1 і 2 цього пункту, та документа про звільнення від сплати адміністративного збору повертаються іноземцеві або особі без громадянства.

Згідно з п. 37 Порядку №321 Ідентифікація особи здійснюється на підставі даних, отриманих з баз даних Реєстру, та відомчої інформаційної системи ДМС.

Перевірка законності перебування іноземця або особи без громадянства на території України здійснюється з використанням засобів інтегрованої міжвідомчої інформаційно-телекомунікаційної системи щодо контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон, "Аркан" або шляхом надсилання запитів до Адміністрації Держприкордонслужби, відповідь на які Адміністрація Держприкордонслужби надає протягом трьох робочих днів з дня надходження такого запиту.

Згідно з п.38 Порядку №321 рішення про оформлення посвідки приймається територіальним органом/територіальним підрозділом ДМС за результатами ідентифікації іноземця або особи без громадянства, перевірки поданих документів та відсутності підстав для відмови в її видачі.

Згідно з п. 62 Порядку №321 територіальний орган/територіальний підрозділ ДМС відмовляє іноземцю або особі без громадянства в оформленні або видачі посвідки, у разі, коли:

1) іноземець або особа без громадянства мають посвідку чи посвідку на постійне проживання (крім випадків обміну посвідки), посвідчення біженця чи посвідчення особи, якій надано додатковий захист, які є дійсними на день звернення;

2) іноземець або особа без громадянства перебувають на території України з порушенням встановленого строку перебування або щодо них діє невиконане рішення уповноваженого державного органу про примусове повернення, примусове видворення або заборону в'їзду;

3) дані, отримані з баз даних Реєстру, картотек, не підтверджують надану іноземцем або особою без громадянства інформацію;

4) встановлено належність особи до громадянства України;

5) за видачею посвідки звернувся законний представник, який не має документально підтверджених повноважень для її отримання;

6) іноземцем або особою без громадянства подано не в повному обсязі або з порушенням строків, визначених пунктами 17 і 18 цього Порядку, документи та інформацію, необхідні для оформлення і видачі посвідки;

7) отримано від Національної поліції, СБУ, іншого державного органу інформацію про те, що дії іноземця або особи без громадянства загрожують національній безпеці, громадському порядку, здоров'ю, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, що проживають в Україні;

8) паспортний документ іноземця або документ, що посвідчує особу без громадянства, підроблений, зіпсований чи не відповідає встановленому зразку, чи належить іншій особі, чи строк його дії закінчився;

9) встановлено факт подання іноземцем або особою без громадянства завідомо неправдивих відомостей або підроблених документів;

10) виявлено факти невиконання іноземцем або особою без громадянства рішення суду чи державних органів, уповноважених накладати адміністративні стягнення, або вони мають інші майнові зобов'язання перед державою, фізичними або юридичними особами, включаючи ті, що пов'язані з попереднім видворенням за межі України, у тому числі після закінчення строку заборони подальшого в'їзду в Україну;

11) в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з п. 63 Порядку №321 копія рішення про відмову в оформленні чи видачі посвідки із зазначенням причин відмови не пізніше ніж через п'ять робочих днів з дня його прийняття видається іноземцеві або особі без громадянства під розписку чи надсилається рекомендованим листом такій особі і приймаючій стороні.

Відповідно до п. 78 Порядку № 321 Рішення про відмову в оформленні, обміні та видачі посвідки, про її скасування може бути оскаржено іноземцем або особою без громадянства в адміністративному порядку або до суду в установленому порядку.

Як вбачається зі змісту оскаржуваного рішення, то підставою для відмови в оформленні (видачі) посвідки на постійне проживання ОСОБА_1 зазначено підпункт 3 пункту 62 Порядку № 321, а саме "дані, отримані з баз даних Реєстру, картотек, не підтверджують надану іноземцем або особою без громадянства інформацію".

Зміст вказаного рішення не містить будь-яких посилань на конкретні бази Реєстру, картотек та їх дані, які б свідчили про надання позивачем недостовірної інформації.

В апеляційній скарзі апелянтом зазначено, що підставою для відмови в оформленні посвідки на постійне проживання ОСОБА_1є той факт, що перевіркою за базою «Аркан» у ОСОБА_1 було виявлено два дійсних паспортних документа громадянки Республіки Узбекистан, за якими вона перетинала державний кордон, що в свою чергу передувало порушенню нею строків тимчасового перебування і знаходження на території України «нелегально».

Судом першої інстанції було встановлено, що дійсно13.04.2017 р. ОСОБА_1 виїхала за межі України за паспортом громадянина Республіки Узбекистан серії НОМЕР_2, а 21.05.2017 р. в'їхала за паспортом громадянина Республіки Узбекистан серії НОМЕР_3, оскільки за національним законодавством Республіки Узбекистан відбулась заміна паспортів за новими зразками.

Як вбачається з довідки Консульського відділу Посольства республіки Узбекистан в Україні від 28.11.2018 р. № 591/2-35, громадянка Республіки Узбекистан ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженка України, обміняла НОМЕР_1, виданий Янгіарікським РУВД Хорезмської області від 27.04.2017 р. взамін старого паспорту НОМЕР_2, виданий Янгіарікським РУВД Хорезмської області від 29.05.2009 р. (а.с. 84).

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, у заяві для оформлення посвідки на постійне проживання від 15.08.2018 р., ОСОБА_1 в якості паспортного документу, що посвідчує особу іноземця, зазначила паспорт громадянина Республіки Узбекистан серії НОМЕР_3, виданий 27.04.2017 р., який діє до 26.04.2027 р. (а.с. 32).

Як вбачається з відповіді на запит Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України (а.с.42) 13.04.2017 р. ОСОБА_1 здійснила перетин кордону у напрямку виїзд 13.04.2017 р. та надала документ НОМЕР_2, а 21.05.2017 р. здійснила в`їзд та надала документ НОМЕР_3.

Щодо посилання апелянта на розбіжності у прізвищі позивачки, зазначеному латинськими літерами у паспорті серії НОМЕР_2, "ОСОБА_1" та паспорті серії НОМЕР_3 "ОСОБА_1", як на одну з підстав відмови в оформленні посвідки на постійне проживання, колегія суддів вважає його необґрунтованим, оскільки паспорт серії НОМЕР_2 на момент виникнення спірних правовідносин, є недійсним, а тому інформація, зазначена у ньому, не має жодного правового значення.

Щодо посилань на порушення ОСОБА_1 строку законного перебування на території України, колегія суддів заначає, що вказана обставина відповідно до підпункту 2 пункту 62 Прядку № 321, є окремою підставою для відмови в оформленні або видачі посвідки.

Проте, оскаржуване рішення від 23.08.2018 р. № 30/4321 про відмову в оформленні (видачі) посвідки на постійне проживання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 р. н., прийнято відповідачем на іншій підставі, а саме "дані, отримані з баз даних Реєстру, картотек, не підтверджують надану іноземцем або особою без громадянства інформацію".

Посилання апелянта на те, що питання надання дозволу чи відмови в дозволі на імміграцію в Україні, скасування такого дозволу та прийняття рішень про відмову в оформленні (видачі) посвідки на постійне проживання в Україні відносяться виключно до компетенції ДМС, колегія суддів вважає помилковими, оскільки рішенням суду першої інстанції зобов'язано апелянта повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про видачу посвідки на постійне проживання

На підставі вищевикладеного, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що рішення Херсонського окружного адміністративного суду ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв'язку з чим підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ч.1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Олешківського районного відділу управління Державної міграційної служби України в Херсонській області - залишити без задоволення.

Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2018 року - залишити без змін.

Відповідно до ст. 325-328 КАС України постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає крім випадків: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Повний текст судового рішення складено 26.04.2019 року.

Головуюча суддя: О.А. Шевчук

Суддя: А.В. Бойко

Суддя: Ю.В. Осіпов