Справа № 580/1163/19
Суддя: П.Г. Паламар
Дата ухвалення: 2019-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2019 року справа № 580/1163/19

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Паламаря П.Г.,

за участю секретаря Трегулова Б.Л.,

представника позивача - Барілова С.А.(за довіреністю),

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Пивоварений завод" до Державної служби з безпеки на транспорті в особі управління Укртрансбезпеки у Черкаській області про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернулось товариство з обмеженою відповідальністю "Пивоварений завод" (вул. Благовісна, 436, м. Черкаси, 18030, далі - позивач) з позовом до Державної служби з безпеки на транспорті в особі Управління Укртрансбезпеки у Черкаській області (вул. Хрещатик, 223, м. Черкаси, 18001, далі - відповідач), в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову від 26.02.2019 №034911.

06.05.2019 перейдено до розгляду справи в письмовому провадженні.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що у березні 2019 року отримав постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 034911 від 26.02.2019. Позивач стверджує, що при проведенні перевірки транспортного засобу марки Isuzu ДНЗ НОМЕР_2 перевіряючі невірно встановили перевізника. Відповідно до наданих ТТН послуги з перевезення здійснював ФОП ОСОБА_2 За вказаних обставин ТОВ "Пивоварений завод" не використовував автомобіль для перевезень, а отже не є перевізником в розумінні положень Закону України "Про автомобільний транспорт", тому оскаржена постанова є протиправною та підлягає скасуванню.

В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлений позов та просив його задовольнити.

Відповідач у поданому відзиві проти задоволення позову заперечував зазначивши, що на підставі направлення на рейдову перевірку від 14.01.2019 № 010975 та затвердженого щотижневого графіка при проведені рейдової перевірки 15 січня 2019 року, посадові особи Управління Укртрансбезпеки в Черкаській області здійснили перевірку наявності у водія документів, які передбачені законодавством, зокрема, протоколу перевірки та адаптації тахографа. Оскільки вантажний автомобіль марки Isuzu, номерний знак НОМЕР_1, що належить Товариству з обмеженою відповідальністю "Пивоварений завод", має повну масу 8500 кг., то останній повинен обладнуватись діючим та повіреним тахографом. В свою чергу водій ОСОБА_3 під час перевірки 15 січня 2019 року не надав працівникам Управління Укртрансбезпеки у Черкаській області протокол перевірки та адаптації тахографа, що є порушенням статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт". Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством. Таким чином до інших документів, передбачених законодавством, відноситься, зокрема, протокол перевірки та адаптації тахографа, наявність яких передбачена Інструкцією №385. Стосовно доводів позивача про наявність договору №103-18 оренди транспортних засобів від 01 березня 2018 року, укладеного між ТОВ "Роздрібна інфраструктура" та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2, то відповідно до вимог ЦК України договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі. Договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився.

Заслухавши пояснення представника позивача, повно, всебічно, об'єктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії СХМ № 303028 ТОВ "Пивоварений завод" є власником транспортного засобу марки Isuzu NQR 71P, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1.

01.01.2018 року між ТОВ "Пивоварений завод" та ТОВ "Роздрібна інфраструктура" укладено договір № 101-18 оренди транспортних засобів строком терміном дії до 31.12.2020. Згідно додатку до договору позивачем передано транспортні засоби, у тому числі і вказаний автомобіль.

01.03.2018 року між ТОВ "Роздрібна інфраструктура" та ФОП ОСОБА_2 Георгієвич укладено договір № 103-18 суборенди транспортних засобів строком терміном дії до 31.12.2020. Згідно додатку до договору позивачем передано транспортні засоби, у тому числі і вказаний автомобіль.

Управлінням Укртрансбезпеки в Черкаській області проведено перевірку додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт, за результатами якої складено акт №105812 від 15.01.2019, яким зафіксовано, що на автомобільній дорозі Н-16 40км + 170м. порушено вимоги Закону України "Про автомобільний транспорт" автомобіль марки Isuzu NQR 71P, номерний знак НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_3 надавав послуги з перевезення вантажу без оформлення документів, перелік яких визначений ст. 48 ЗУ "Про автомобільний транспорт", а саме без протоколу про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу.

На підставі акту перевірки начальником управління Укртрансбезпеки в Черкаській області В.І. Завгородським винесено постанову № 034911 від 26.02.2019, якою до ТОВ "Пивоварений завод" застосовано адміністративно-господарський штраф у розмірі 1700 грн.

Вирішуючи спір по суті суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 29 Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993 №3353-XII (далі - Закон №3353-XII) до участі у дорожньому русі допускаються транспортні засоби, конструкція і технічний стан яких відповідають вимогам діючих в Україні правил, нормативів і стандартів, що мають сертифікат на відповідність цим вимогам, укомплектовані у встановленому порядку, а у разі, якщо транспортний засіб згідно з цим Законом підлягає обов'язковому технічному контролю, пройшов такий контроль.

Статтею 1 Закону України "Про автомобільний транспорт" від 05.04.2001 № 2344-III (далі - ЗУ № 2344-III) визначено, що автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЗУ № 2344-III основним завданням державного регулювання та контролю у сфері автомобільного транспорту є створення умов безпечного, якісного й ефективного перевезення пасажирів та вантажів, надання додаткових транспортних послуг.

Статтею 34 ЗУ № 2344-III визначено, що автомобільний перевізник повинен виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів і забезпечувати умови праці та відпочинку водіїв згідно з вимогами законодавства.

Пунктом 15 "Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті", затвердженого постановою КМУ від 08.11.2006 № 1567 (далі - Порядок №1567) встановлено, що під час проведення рейдової перевірки перевіряється, зокрема, наявність визначених статтями 39, 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом, додержання водієм режиму праці та відпочинку, виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно- правових актів.

Частиною 2 ст. 18 Закону України "Про автомобільний транспорт" визначено, що контроль за роботою водіїв транспортних засобів має забезпечувати належне виконання покладених на них обов'язків і включає організацію перевірок режимів їх праці та відпочинку, а також виконання водіями транспортних засобів вимог цього Закону та законодавства про працю.

Відповідно до пунктів 1.2, 1.3 "Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів", затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 07 червня 2010 року №340, (далі - Положення №340) дане Положення встановлює особливості регулювання робочого часу та часу відпочинку водіїв колісних транспортних засобів та порядок його обліку. Вимоги цього Положення поширюються на автомобільних перевізників та водіїв, які здійснюють внутрішні перевезення пасажирів чи/та вантажів колісними транспортними засобами.

Пунктом 6.1 розділу 6 Положення № 340 визначено, що Автобуси, що використовуються для нерегулярних і регулярних спеціальних пасажирських перевезень, для регулярних пасажирських перевезень на міжміських автобусних маршрутах протяжністю понад 50 км, вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами.

Відповідно до пункту 6.3 Положення №340 водій, що керує ТЗ, який не обладнаний тахографом, веде індивідуальну контрольну книжку водія (додаток 3).

Пунктом 3.3 "Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті", затвердженої наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 24.06.2010 № 385 (далі - Інструкція №385) передбачено, що водій транспортного засобу, обладнаного тахографом: забезпечує правильну експлуатацію тахографа та управління режимами його роботи відповідно до інструкції виробника тахографа; своєчасно встановлює, змінює і заповнює тахокарти та забезпечує їх належне зберігання; має при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом; у разі несправності або пошкодження аналогового тахографа своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці тахокарти, де нанесена сітка з відповідними графічними позначками, інформує про це відповідну посадову особу перевізника, з яким водій перебуває у трудових відносинах (для найманих водіїв).

Відповідно до п. 3.5 Інструкції №385 перевізники: забезпечують водіїв, які відправляються в рейс, необхідною кількістю тахокарт або паперу для роздруківки даних, що відповідають типу тахографа (аналоговий, цифровий); зберігають інформацію, отриману за допомогою тахографа, кожного водія протягом 12 місяців з дати останнього запису, а протоколи перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, свідоцтва про повірку - протягом одного року з дати закінчення терміну їх дії; аналізують інформацію щодо дотримання режимів праці та відпочинку водіїв, отриману за допомогою тахографа, а в разі виявлення порушень вживають заходів щодо недопущення та запобігання виникненню їх в подальшому.

Статтею 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред'являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Абзацом 3 ч. 1 ст. 60 Закону №2344-III встановлено відповідальність автомобільних перевізників за порушення законодавства про автомобільний транспорт у вигляді адміністративно-господарського штрафу у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф.

Аналіз наведених норм законодавства дає підстави для висновку, що штрафи накладаються виключно на автомобільного перевізника.

В контексті наведеного суд зазначає, що спірною постановою штраф застосований до позивача що здійснював перевезення транспортним засобом з порушенням вимог Закону України "Про автомобільний транспорт", однак вищевказаний автомобіль переданий позивачем в оренду товариству з обмеженою відповідальністю "Роздрібна інфраструктура" та далі в суборенду ФОП ОСОБА_2

Крім того, факт здійснення 15.01.2019 перевезень вантажу саме ФОП ОСОБА_2 вантажним транспортним засобом марки Isuzu NQR 71P, номерний знак НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_3, підтверджується товарно-транспортною накладною на перевезення алкогольних напоїв № СМСМ30931 від 20.02.2019.

З огляду на зазначене, суд погоджується з доводами позивача, що він в даному випадку не є автомобільним перевізником в розумінні абз. 18 ч. 1 ст. 1 Закону № 2344-III, що виключає можливість накладення на нього штрафу за проїзд автомобільними дорогами загального користування великоваговим транспортним засобом.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу; в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд при вирішенні спору враховує приписи статті 2 КАС України, відповідно до якої у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

В контексті перелічених положень Кодексу адміністративного судочинства України в ході судового розгляду спору відповідач не довів належними та допустимими доказами правомірність застосування до позивача штрафу.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що використовуючи владні, управлінські функції при вирішенні питання про притягнення до відповідальності позивача, відповідач діяв всупереч вимог Закону, а тому суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Частина 1 ст. 139 КАС України визначає, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. ст. 6, 9, 14, 77, 139, 241-246, 255, 295 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову про застосування адміністративно- господарського штрафу № 034911 від 26.02.2019.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті () на користь ТОВ "Пивоварений завод" () судовий збір в сумі 1921 грн. (одна тисяча дев'ятсот двадцять одна) грн. 00 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду. Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя П.Г. Паламар