Справа № 754/6305/18
Суддя: Мазур А.С.
Дата ухвалення: 2019-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

07 травня 2019 року № 754/6305/18

Окружний адміністративний суд міста Києва в складі судді Мазур А.С., розглянувши у спрощеному позовному провадженні (письмовому провадженні) адміністративну справу:

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві

про зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Деснянського районного суду м. Києва звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного Управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в якому просив суд: зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві провести перерахунок призначеної з 06.09.1994 пенсії в розмірі 58% від сум грошового забезпечення військовослужбовців станом на 01.01.2008; сплатити суму недоплати пенсії в розмірі 10 564, 24 грн., що утворилася внаслідок неправомірних дій органів Пенсійного фонду України в м. Києві на 13.01.2015 та зробити розрахунки та сплатити суми недоплат, що утворились після 01.01.2015; зробити розрахунки та сплатити суми недоплат, що утворились після вступу в силу Постанови Кабінету міністрів України № 355 від 23.04.2012 «Про збільшення розмірів пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби,та деяких інших осіб»; зобов'язати відповідача в п'ятиденний термін з дня отримання рішення, подати до суду звіт про виконання судового рішення разом з таблицею розрахунку або іншого документа, яким обчислюють перерахований розмір пенсії, а також повідомити позивача про дату виконання виплат згідно з судовим рішенням.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 18.05.2018 адміністративну справу передано за підсудністю до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 05.07.2018 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду згідно з ч. 1 ст. 257 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є пенсіонером, який був звільнений в запас за станом здоров'я та отримує пенсію як військовозобов'язаний. З 06.09.1994 йому було призначено пенсію у розмірі 58 % грошового забезпечення військовослужбовця. На час призначення пенсії позивачу було збільшено розмір пенсії за вислугу років за рахунок 5 % відповідного грошового забезпечення, як особі, яка брала участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби та віднесена до 2-ї категорії. Після прийняття постанов Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу», від 13.02.2008 № 45 «Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», та внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 р. № 393» позивачу було здійснено перерахунок пенсії, та змінено відсоток від грошового забезпечення з 58 % на 53 %. З такими змінами позивач не погоджується, та вважає, що через це не доотримує пенсійне забезпечення.

Уповноважений представник відповідача направив до суду відзив на позовну заяву, в якому проти задоволення позовних вимог заперечував у повному обсязі, вважаючи, що відповідно до ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ» від 09.04.1992 № 2262-ХІІ (надалі - Закон № 2262) перерахунку підлягають усі призначені за цим Законом пенсії у зв'язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв'язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством. Для цього, у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку, профільні міністерства та відомства повинні надати до органів Пенсійного фонду України інформацію та довідку для перерахунку, чого зроблено не було.

Позивачем було надано відповідь на відзив, яка фактично за змістом є заявою про збільшення позовних вимог. У вказаній заяві він наполягає на тому, що в результаті перерахунку не може бути змінено відсоток від грошового забезпечення та прагне збільшити суму коштів, що підлягає стягненню з відповідача.

Розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до наказу Міністерства оборони України від 05.05.1994 № 051 позивач був звільнений з військової служби у запас, його вислуга років у збройних силах становила на момент звільнення: календарна - 20 р. 6 міс., у пільговому обчисленні - 21 р. 2 міс.

З 06.09.1994 позивач перебуває на обліку та отримує пенсію за вислугу років згідно Закону № 2262-ХІІ, під час проходження служби брав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і віднесений до 2 категорії, про що у нього наявне відповідне посвідчення.

Станом на 01.01.2007 загальний розмір пенсії позивача становив 1031,73 грн. та разом з надбавками складав 58 % грошового забезпечення (вислуги років - 21 р., з урахуванням участі на ЧАЕС), що підтверджується розрахунком пенсії за вислугу років по пенсійній справі ФА 113398, сформованому 13.11.2014.

Починаючи з 01.01.2008 у зв'язку зі зміною грошового забезпечення військовослужбовців відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», постанови Кабінету Міністрів України від 23.04.2012 № 355 «Про збільшення розмірів пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» позивачу було проведено перерахунки пенсії і її розмір поступово збільшено. При цьому відсоток грошового забезпечення було змінено на 53 %, оскільки він включав лише вислугу років - 21 р. без урахування участі на ЧАЕС, надбавка до пенсії як ліквідатору 2 категорії ЧАЕС залишилась при перерахунку як складова, включена до загального розміру пенсії. Зазначені обставини підтверджуються розрахунками пенсії по пенсійній справі ФА 113398, сформованими 22.01.2015, 21.01.2018, 24.04.2018, 15.05.2018 та листами Головного Управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 04.02.2015 № 1959/12/Л-175, 04.03.2015 № 4377/12/Л-175/1, 27.03.2015 № 6223/12/Л-175/2/Л-175/3, 27.04.2018 № 16410/03/Л-3178.

Вважаючи дії відповідача протиправними, а своє право порушеним, позивач звернувся із даним позовом до суду.

Розглядаючи адміністративну справу по суті, суд виходить з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту «а» ст. 13 Закону № 2262-XII в редакції, чинній на час призначення пенсії позивачу, пенсії за вислугу років призначались особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які мають вислугу 20 років і більше (пункт "а" статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров'я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.

Крім того, згідно з пунктом «в» статті 13 Закону № 2262-XII в редакції, чинній на час призначення пенсії позивачу, особам, зазначеним у пунктах "а" і "б" цієї статті, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, розмір пенсії за вислугу років збільшується на 10 процентів, а віднесеним до категорій 2, 3 і 4 - на 5 процентів відповідних сум грошового забезпечення.

В подальшому, пунктом 9 Закону України «Про внесення змін до деяких законів України з питань пенсійного забезпечення та соціального захисту військовослужбовців» від 04.04.2006 № 3591-IV (набрав чинності 29.04.2006) було внесено зміни до статті 13 Закону № 2262-ХІІ, зокрема, змінено редакцію пункту «в» вказаної статті, а саме виключено можливість збільшення основної пенсії, у тому числі на 5% відповідних сум грошового забезпечення для осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи категорії 2.

Постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» встановлено нові умови обчислення і структури грошового забезпечення зазначених осіб.

Постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 № 45 затверджено Порядок проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», пунктом 5 якого, в редакції, що діяла на момент перерахунку пенсії позивача, передбачались нові види грошового забезпечення, які враховувались для перерахунку пенсії, при цьому зазначалось, що додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, скасовані чи такі, що не виплачувались на момент виникнення права на перерахунок пенсії за відповідною посадою (посадами), для перерахунку пенсії не враховувались.

Проаналізувавши наведені норми матеріального права, суд приходить до висновку, що оскільки на момент здійснення перерахунку пенсії, а саме з 01.01. 2008 стаття 13 Закону № 2262-ХІІ не передбачала 5 % збільшення пенсії для військовослужбовців, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 2, а інша норма, яка б встановлювала таку доплату, в чинному законодавстві України відсутня, то правові підстав для нарахування наведеної 5% доплати для зазначених військовослужбовців відсутні.

При цьому суд бере до уваги ту обставину, що вищезгадані зміни в законодавстві не призвели до зниження розміру пенсії позивача, а навпаки - призвели до її збільшення, що нівелює засторогу можливого порушення прав позивача.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 21.03.2019 по справі № 275/383/17.

Оцінюючи наявні в справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні позову у зв'язку з тим, що правова норма, яка передбачала збільшення розміру пенсії на 5% особам, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС під час проходження служби втратила чинність після внесення змін до статті 13 Закону № 2262-ХІІ Законом України від 04 квітня 2006 року № 3591-IV «Про внесення змін до деяких законів України з питань пенсійного забезпечення та соціального захисту військовослужбовців». Припинення нарахування доплат до пенсії на 5% відповідних сум грошового забезпечення не може вважатись зменшенням розміру пенсії за вислугу років, оскільки зазначені доплати не є невід'ємною частиною державної пенсії, які виплачувалися таким особам як доплата за статус постраждалих внаслідок аварії на Чорнобильської АЕС та були виключені з положень Закону № 2262-ХІІ.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до пункту «а» ст. 13 Закону № 2262-XII в редакції, чинній на час призначення пенсії позивачу, пенсії за вислугу років призначались особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які мають вислугу 20 років і більше (пункт "а" статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров'я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення. З наказу Міністерства оборони України від 05.05.1994 № 051 слідує, що позивач був звільнений з військової служби у запас саме через стан його здоров'я та мав вислугу років - 21 повний рік, однак відповідачем розраховано 53 % грошового забезпечення, яке складається з 50% - за вислугу 20 років + 3% за кожний рік вислуги понад 20 років, при цьому не обґрунтовано неврахування можливості встановлення позивачу 55 %, як звільненому за станом здоров'я. Разом з цим, це питання не було предметом даного судового розгляду, що не позбавляє позивача процесуальної можливості звернутися з цього питання до відповідача або вирішити в окремому позовному провадженні.

Частиною 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи викладене, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.

Оскільки, позивач звільнений від сплати судового збору, то судові витрати згідно вимог ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 19, 77, 90, 139, 241-246, 255, 262, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити повністю.

Рішення суду відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з підпунктами 15.1., 15.5. пункту 15 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги у паперовій формі до Шостого апеляційного адміністративного суду або через Окружний адміністративний суд міста Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо розгляд справи відбувався у порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суддя А.С. Мазур