Справа № 440/4201/18
Суддя: Донець Л.О.
Дата ухвалення: 2019-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2019 р. Справа № 440/4201/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Донець Л.О.,

Суддів: Бенедик А.П. , Гуцала М.І. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтер'єр Плюс С" на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 18.12.2018 року (головуючий суддя І інстанції: Л.О. Єресько) по справі № 440/4201/18

за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю "Інтер'єр Плюс С"

до Головне управління ДФС у Полтавській області

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

26.11. 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Інтер'єр Плюс С» (далі - позивач) звернувся до суду з позов до Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області (далі - відповідач), в якому просить суд визнати протиправним та скасувати рішення Комісії відповідача від 04.05.2018 року №679662/41720073; №679664/41720073; від 05.05.2017 року №683555/41720073, яка діє у складі відповідача та приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/ розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі по тексту - ЄРПН) або відмову в такій реєстрації; зобов'язати відповідача зареєструвати податкові накладні №207 від 07.12.2017 року; №355 від 12.12.2017 року, №396 від 13.12.2017 року позивача днем подання таких податкових накладних.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 18.12.2018 року у позовну заяву повернуто позивачеві.

Позивач, не погодившись з судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати і направити справу до суду першої інстанції для продовження її розгляду.

В обґрунтування своїх доводів апеляційної скарги, позивач посилається на неврахування судом першої інстанції фактичних обставин справи, що призвело до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції вважає, що апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що 29.12.2017 року позивачем направлено на реєстрацію в ЄРПН податкові накладні №207 від 07.12.2017 року; №355 від 12.12.2017 року, №396 від 13.12.2017 року.

29.12.2017 року відповідачем зупинено реєстрацію даних податкових накладних.

За підсумками розгляду пояснень та/або копій документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію в ЄРПН рішеннями Комісії відповідача від 04.05.2018 року №679662/41720073; №679664/41720073; від 05.05.2017 року №683555/41720073, відмовлено позивачу в реєстрації податкових накладних в ЄРПН.

За результатами адміністративного оскарження прийняті рішення Комісії відповідача від 21.05.2018 року №5696/41720073/2, №5697/41720073, №5802/41720073/2 рішення Комісії відповідача від 04.05.2018 року №679662/41720073; №679664/41720073; від 05.05.2017 року №683555/41720073 залишені без змін.

Суд першої інстанції, повертаючи позовну заяву, дійшов до висновку що те, що позивачем пропущений без поважних причин, передбачений ч.4 ст.122 КАС України строк звернення до суду, оскільки позивач скористався правом на досудове оскарження, тому до даного спору слід застосовувати тримісячний строк звернення до суду з позовом.

Судом першої інстанції перевага застосування норм КАС України перед нормами ПК України обумовлюється відсутністю суперечностей між вказаними нормами.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

У відповідності до ч.1 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частина 3 статті 122 КАС України зазначає, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

На підставі ч.4 ст.122 КАС України якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов'язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб'єкта владних повноважень.

Якщо рішення за результатами розгляду скарги позивача на рішення, дії або бездіяльність суб'єкта владних повноважень не було прийнято та (або) вручено суб'єктом владних повноважень позивачу у строки, встановлені законом, то для звернення до адміністративного суду встановлюється шестимісячний строк, який обчислюється з дня звернення позивача до суб'єкта владних повноважень із відповідною скаргою на рішення, дії або бездіяльність суб'єкта владних повноважень.

Пунктом 56.18 ст. 56 ПК України з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення - рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.

Рішення контролюючого органу, оскаржене в судовому порядку, не підлягає адміністративному оскарженню.

Процедура адміністративного оскарження вважається досудовим порядком вирішення спору.

При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов'язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Пунктом 56.19 ст. 56 ПК України визначено, що у разі коли до подання позовної заяви проводилася процедура адміністративного оскарження, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов'язання протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження відповідно до пункту 56.17 цієї статті.

Згідно з Пунктом 102.1 ст.102 ПК України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов'язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов'язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов'язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов'язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

У разі подання платником податку уточнюючого розрахунку до податкової декларації контролюючий орган має право визначити суму податкових зобов'язань за такою податковою декларацією протягом 1095 днів з дня подання уточнюючого розрахунку.

Аналізуючи викладені вище норми, колегія суддів дійшла до висновку про те, що КАС України передбачає можливість встановлення іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду, а також спеціального порядку обчислення таких строків. Такі спеціальні строки мають перевагу в застосуванні порівняно із загальними строком звернення до адміністративного суду, визначеним частиною 2 статті 122 цього Кодексу, а також скороченими строками визначеними, зокрема, частиною 4 статті 122 КАС України.

Наведені вище пункти 56.18 та 56.18 статті 56 ПК України регулюють ті самі правовідносини, однак по різному унормовують ті самі правовідносини і при цьому суперечать один одному.

Колегія суддів, вважає, що в даному випадку слід керуватися правилами п.56.21 ст.56 ПК України, та застосовувати до даного спору більш тривалий строк для звернення до суду - 1095 днів, ніж п.56.19 ст.56 ПК України - місячний термін.

Так, пункт 56.21 ст.56 ПК України каже, що разі коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів, або коли норми одного і того ж нормативно-правового акта суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

Аналогічна позиція висловлена у постанові Верховного суду від 14.02.2019 року у справі №813/4921/17.

Згідно з частиною 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За обставинами справи, позивачем подана позовна заява до суду - 26.11.2018 року, тоді як оскаржується рішення відповідача датовані - 04.05.2018 роком, тобто в межах 1095 днів.

Виходячи із вищевикладеного, колегія суддів, погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що позивачем не допущено пропуску строку звернення до суду, тому висновок суду першої інстанції про повернення з цих підстав позовної заяви є помилковим.

За вищевказаних обставин, колегія суддів дійшла до висновку про те, що судом першої інстанції неправильно тлумачено закон, а саме: ч.4 ст.122 КАС України, п.56.18, п.56.19 ст.56 ПК України, тому судове рішення - підлягає скасуванню, а апеляційна скарга - задоволенню.

Згідно до п.5 ч.1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення і направити справу для розгляду до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтер'єр Плюс С" - задовольнити.

Ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 18.12.2018 по справі № 440/4201/18 - скасувати і направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Л.О. Донець
Судді А.П. Бенедик М.І. Гуцал
Повний текст постанови складено 06.05.2019 року.