Справа № 1940/1534/18
Суддя: Коваль Роман Йосипович
Дата ухвалення: 2019-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2019 рокуЛьвів№ 857/1929/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Коваля Р.Й.,

суддів Гуляка В.В.,

Ільчишин Н.В.,

з участю секретаря судового засідання Дідик Н.С.,

позивача ОСОБА_2,

представника відповідача та третьої особи Мельника Т.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Львові апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2018 року (прийняте у м. Тернополі суддею Мірінович У.А.; складене у повному обсязі 27 грудня 2018 року) в адміністративній справі № 1940/1534/18 за позовом ОСОБА_2 до Департаменту патрульної поліції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції, про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2018 року ОСОБА_2 звернувся із вказаним позовом до Тернопільського окружного адміністративного суду, у якому просив:

- визнати протиправним і скасувати наказ Департаменту патрульної поліції № 882 від 02.07.2018 в частині притягнення його до дисциплінарної відповідальності у виді звільнення зі служби;

- визнати протиправним і скасувати наказ Департаменту патрульної поліції № 663 о/с від 09.07.2018 в частині звільнення його зі служби;

- поновити його на службі в поліції;

- стягнути з Департаменту патрульної поліції на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що перебуваючи у відрядженні у м. Києві, він у неробочий час проводив власне дозвілля на власний розсуд, при цьому не посягав на права та свободи інших громадян, не вчиняв будь-якої матеріальної чи моральної шкоди, в тому числі своїми діями не підривав авторитет Національної поліції. Також звернув увагу на те, що під час проведення службового розслідування допитані особи, а саме: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 не підтвердили те, що позивач поводив себе зухвало, агресивно, принижував честь та гідність громадянки ОСОБА_9, а лише зазначили, що позивач можливо перебував в стані алкогольного сп'яніння, враховуючи зовнішні ознаки останнього. Таким чином, комісія з проведення службового розслідування дійшла висновку про те, що він поводив себе зухвало, агресивно, принижував честь та гідність громадянки ОСОБА_9 лише з пояснення самої особи останньої без будь-яких інших належних доказів.

Додатково зазначив, що його огляд на стан алкогольного сп'яніння проводився всупереч Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України від 09.11.2015 №1452/735, яка зареєстрована в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 за № 1413/27858 (далі - Інструкція № 1452/735), так як такий огляд проводився зі спливом двох годин з моменту виявлення підстав його проведення. Зазначив, що пояснення від нього відбиралися тоді, як зазначено у висновку службового розслідування, коли він перебував в стані алкогольного сп'яніння, чим порушено статтю 15 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» від 22.02.2006 № 3460-IV (далі - Закон № 3460-IV).

Він також звернув увагу на те, що відповідно до частини десятої статті 14 цього Закону при визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо. Проте, комісія з проведення службового розслідування при визначенні позивачу дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби з Управління патрульної поліції в Тернопільській області ДПП не встановлювала жодних обставин, які визначені частиною десятою статті 14 Закону № 3460-IV, в тому числі не врахувала, що такий вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2018 року позов задоволено.

Не погодившись із цим рішенням, його оскаржив Департамент патрульної поліції, який вважає, що підставою для скасування оскаржуваного рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права. Тому просив скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що видання на підставі висновку службового розслідування від 02.07.2018 оскаржених наказів, згідно яких звільнено позивача зі служби з Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції за пунктом 6 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII) здійснені на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У судовому засіданні представник апелянта підтримав вимоги апеляційної скарги із аналогічних підстав; просить апеляційну скаргу задовольнити. Позивач, вважаючи рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судом, ОСОБА_2 проходив службу в управлінні патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції (далі - ДПП) на посаді поліцейського роти № 1 батальйону, маючи спеціальне звання - капрал поліції.

На підстав наказу ДПП № 773 від 07.06.2018 «Про відрядження працівників Департаменту патрульної поліції» позивач з 10.06.2018 по 06.07.2018 був відряджений до м. Києва з метою тренувань та участі в урочистому заході з нагоди святкування третьої річниці дня Національної поліції України (а.с. 37).

15.06.2018 до ДПП у телефонному режимі надійшла інформація від працівників Національної академії внутрішніх справ (далі - НАВС) щодо порушення службової дисципліни позивачем, який тимчасово проживав у гуртожитку НАВС № 5, кімнаті АДРЕСА_1.

У зв'язку з цим відповідач видав наказ № 2685 від 15.06.2018 «Про призначення та проведення службового розслідування», яким призначив службове розслідування за фактом порушення службової дисципліни позивачем, проведення якої доручив відповідній комісії. Також, цим наказом відсторонено позивача від виконання службових обов'язків на період проведення службового розслідування (а.с. 38).

За підсумками службового розслідування складено висновок від 02.07.2018, у якому встановлено порушення позивачем пунктів 1, 2 частини першої статті 18 Закону № 580-VIII, другої, третьої, шостої, восьмої та десятої пункту 1, частини четвертої пункту 1 розділу IV Правил етичної поведінки поліцейських, статті 38 Закону України «Про запобігання корупції», що виразилось у зухвалій, агресивній поведінці, приниженні честі та гідності громадянки, використанні нецензурної лексики у громадському місці 15.06.2018 в стані алкогольного сп'яніння.

Керуючись пунктом 8 частини першої статті 12 Закону № 3460-IV комісія з проведення службового розслідування вирішила поліцейського роти № 1 батальйону УПП в Тернопільській області ДПП капрала поліції ОСОБА_2 звільнити зі служби в поліції (а.с. 18-23).

На підставі зазначеного висновку відповідач видав наказ № 882 від 02.07.2018 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», яким наказано звільнити позивача зі служби в поліції. (а.с. 16)

На підставі цього наказу відповідач видав наказ № 663 о/с від 09.07.2018 «По особовому складу», згідно якого капрала поліції ОСОБА_2 поліцейського роти № 1 батальйону звільнено зі служби з управління патрульної поліції в Тернопільській області ДПП за пунктом 6 частини першої статті 77 Закону № 580-VIII (а. с. 17).

Вважаючи зазначені накази незаконними, апелянт оскаржив їх до суду.

Приймаючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції мотивував його тим, що відповідач не довів належними та допустимими доказами факту виявлення порушення позивачем, що виразилось у зухвалій, агресивній поведінці, приниженні честі та гідності громадянки, використанні нецензурної лексики у громадському місці 15.06.2018 в стані алкогольного сп'яніння, а також те, що відповідач неналежним чином провів службове розслідування, як це визначено Інструкцією № 230 та Законом № 3460-IV, а звільнення позивача із займаної посади, як крайній захід дисциплінарного впливу не відповідає тяжкості вчиненого проступку.

Проте, колегія суддів апеляційного суду вважає такі висновки суду першої інстанції помилковими, виходячи з таких підстав.

Відповідно до абзаців першого - третього, шостого - десятого пункту 1 Розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВСА України № 1179 від 09.11.2016 (далі - Правила) під час виконання службових обов'язків поліцейський повинен:

неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;

професійно виконувати свої службові обов'язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами;

поважати і не порушувати права та свободи людини, до яких, зокрема, відносяться права: на життя; на повагу до гідності; на свободу та особисту недоторканність;

виявляти повагу до гідності кожної людини, справедливо та неупереджено ставитися до кожного, незважаючи на расову чи національну приналежність, мову, стать, вік, віросповідання, політичні чи інші переконання, майновий стан, соціальне походження чи статус, освіту, місце проживання, сексуальну орієнтацію або іншу ознаку;

поводитися стримано, доброзичливо, відкрито, уважно і ввічливо, викликаючи в населення повагу до поліції і готовність співпрацювати;

контролювати свою поведінку, почуття та емоції, не дозволяючи особистим симпатіям або антипатіям, неприязні, недоброму настрою або дружнім почуттям впливати на прийняття рішень та службову поведінку;

мати охайний зовнішній вигляд, бути у встановленій формі одягу;

дотримуватися норм ділового мовлення, не допускати використання ненормативної лексики.

Відповідно до пункту 3 Розділу IV за будь-яких обставин і відносно будь-якої людини як у робочий, так і в неробочий час поліцейський зобов'язаний дотримуватися норм професійної етики.

При зверненні до особи поліцейському заборонено бути зверхнім, погрожувати, іронізувати, використовувати ненормативну лексику.

Згідно із статтею 38 Закону України «Про запобігання корупції» від 14 жовтня 2014 року особи, зазначені у пункті 1, підпункті "а" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, під час виконання своїх службових повноважень зобов'язані неухильно додержуватися вимог закону та загальновизнаних етичних норм поведінки, бути ввічливими у стосунках з громадянами, керівниками, колегами і підлеглими.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 18 Закону №580-VIII поліцейський зобов'язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, Законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов'язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов'язків, наказів керівництва.

Згідно із частинами першою, другою статті 19 Закону №580-VIII у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Поряд з цим, пунктом 9 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України від 23 грудня 2015 року № 901-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з прийняттям Закону України «Про Національну поліцію» до набрання чинності Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції» поширено на поліцейських дію Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України».

Службова дисципліна, в розумінні Дисциплінарного статуту, - це дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни (ст.ст. 1, 2 Дисциплінарного статуту).

Статтею 7 Дисциплінарного статуту закріплено обов'язки осіб рядового і начальницького складу, її приписи визначають на чому базується службова дисципліна.

За приписами пункту 8 частини першої статті 12 Дисциплінарного статуту на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень:усне зауваження; зауваження; догана; сувора догана; попередження про неповну посадову відповідність; звільнення з посади; пониження в спеціальному званні на один ступінь; звільнення з органів внутрішніх справ.

Порядок накладення дисциплінарного стягнення встановлено статтею 14 Дисциплінарного статуту, у якій зазначено, що з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. У разі необхідності цей термін може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць.

Порядок проведення службового розслідування встановлюється міністром внутрішніх справ України.

При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо.

У разі притягнення до дисциплінарної відповідальності осіб рядового і начальницького складу, які мають дисциплінарне стягнення і знову допустили порушення службової дисципліни, дисциплінарне стягнення, що накладається, має бути більш суворим, ніж попереднє.

Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

Порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ врегульовано Інструкцією про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 12 березня 2013 року № 230, зареєстрованою Міністерстві юстиції України 2 квітня 2013 року за № 541/23073 (далі - Інструкція).

Пунктом 2.1 Інструкції передбачено, що підставами для проведення службового розслідування є порушення особами рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України службової дисципліни, у тому числі скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень, знищення або втрата службових документів, доручених або охоронюваних матеріальних цінностей, вчинення особами рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України діянь, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, інші події, пов'язані із загибеллю (смертю) осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України чи їх травмуванням (пораненням), а також події, які сталися за участю осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України і можуть викликати суспільний резонанс.

Згідно із п. 2.5 розділу II Інструкції підстави для призначення службового розслідування можуть міститися в службових документах осіб рядового та начальницького складу, матеріалах перевірок, письмових зверненнях громадян України, осіб без громадянства та іноземців, депутатських запитах та зверненнях народних депутатів України, повідомленнях уповноважених органів досудового розслідування, заявах і повідомленнях інших правоохоронних органів, підприємств, установ і організацій незалежно від їх підпорядкування і форм власності, об'єднань громадян, засобів масової інформації або в інших документах, отриманих в установленому законодавством України порядку.

Підставою для проведення службового розслідування є належним чином письмово оформлений наказ уповноваженого на те начальника (п. 2.6 розділу II Інструкції).

Висновком службового розслідування встановлено, що 15.06.2018 близько 02 год. 00 хв. позивач на другому поверсі коридору гуртожитку НАВС № 5 гучно вмикав музику на телефоні, на що чергова гуртожитку ОСОБА_9, зробила йому зауваження. У відповідь чергова гуртожитку почула в свою адресу багато нецензурної лексики. Позивач почав себе вести агресивно, зухвало, принижував її честь та гідність, з чого стало зрозуміло що він знаходиться в стані алкогольного сп'яніння. Чергова гуртожитку викликала працівника НАВС, який перебував на добовому чергуванні. Останній здійснив супровід позивача до його кімнати АДРЕСА_1, де ОСОБА_2 внаслідок алкогольного сп'яніння стало погано та його рвотні маси опинились на стінах та ліжках кімнати. На це сусід по кімнаті ОСОБА_10 поскаржився та просив, щоб його пересилили до іншої кімнати.

Вказане встановлено з пояснень чергової гуртожитку ОСОБА_9; фахівця 1 категорії НАВС ННІ № 1 ОСОБА_4, який здійснював добове чергування на КПП НАВС з 14.06.2018.

Надалі, як видно з матеріалів справи, т.в.о. інспектора з особливих доручень ВМ УМАЗ ДПП рядовий поліції ОСОБА_8 запропонував позивачу пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння, на що останній погодився.

Висновком Київської міської наркологічної клінічної лікарні «Соціотерапія» за №006408, складеним 15.06.2018 о 14 год. 05 хв., встановлено, що ОСОБА_2 перебуває у стані алкогольного сп'яніння (а.с. 49-50).

18.06.2018 було опитано ОСОБА_2, який пояснив, що 14.06.2018 орієнтовно о 20 год. 00 хв. він прийшов до вказаного гуртожитку в стані алкогольного сп'яніння. У зв'язку з тим, що чергова гуртожитку не захотіла впускати його до приміщення гуртожитку, то між ним та черговою гуртожитку НАВС № 5 ОСОБА_9 відбувся конфлікт, у ході якого він виражався нецензурною лексикою. Надалі, після конфлікту він пішов спати до своєї кімнати. Водночас зазначив, що у вчиненому розкаюється, готовий понести дисциплінарну відповідальність та бажає надалі працювати у Національній поліції.

На підставі викладеного, комісія дійшла висновку, що за порушення службової дисципліни ОСОБА_2 необхідно звільнити зі служби в Національній поліції.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що під час службового розслідування встановлені обставини події та здобуто достатньо доказів порушення службової дисципліни позивачем і зроблено правильний висновок, що 15.06.2018 близько 01 год. 40 хв. позивач в стані алкогольного сп'яніння проявив зухвалу, агресивну поведінку, принизив честь та гідність громадянки, використовуючи нецензурну лексику в громадському місці.

Поведінка апелянта під час цих подій не відповідає етичним нормам поліцейського щодо формування в поліцейських почуття відповідальності перед суспільством і законом за свої дії та бездіяльність, а також не сприяє посиленню авторитету та довіри громадян до поліції, позаяк наявними у справі доказами підтверджується факт грубого порушення службової дисципліни та правил етичної поведінки працівником поліції ОСОБА_2

Колегія суддів апеляційного суду зазначає, що визначення виду дисциплінарного стягнення є виключною компетенцією особи, якій законом надано право притягувати до дисциплінарної відповідальності. До того ж закон не встановлює необхідність послідовного призначення стягнень від менш суворого до більш суворого. Відтак, виходячи з фактичних обставин скоєного проступку та особи порушника, начальник може застосувати до нього будь-яке стягнення на власний розсуд.

Апелянт зазначив, що в умовах реформування системи поліції зазначені факти грубих порушень службової дисципліни унеможливлюють подальше проходження служби вказаним працівником поліції, тому начальник ДПП, керуючись наданими йому службовими повноваженнями, застосував крайній захід дисциплінарного впливу, а саме - звільнення позивача зі служби в поліції за порушення службової дисципліни.

Крім того, як видно із розписки ОСОБА_2 від 09.07.2018, останній зазначив, що в день звільнення на лікарняному чи у відпустці не перебуває, та немає претензій щодо його звільнення з органів Національної поліції.

Зважаючи на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про доведеність обставин, що стали наслідком притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, і як наслідок, законності оскаржуваних наказів, при прийнятті яких відповідач діяв на підставі, у межах повноважень, та у спосіб, що передбачені чинним законодавством.

Тому, підстави для скасування спірних наказів та поновлення позивача на посаді відсутні, а відтак і позовна вимога про стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу також непідлягає задоволенню.

Згідно зі статтею 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, через що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям постанови про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції задовольнити.

Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2018 року в адміністративній справі № 1940/1534/18 скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Р. Й. Коваль
судді В. В. Гуляк
Н. В. Ільчишин
Постанова складена у повному обсязі 26 квітня 2019 року.