Справа № 300/373/19
Суддя: Остап'юк С.В.
Дата ухвалення: 2019-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" травня 2019 р. справа № 300/373/19

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Остап'юка С.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу, -

ВСТАНОВИВ:

20.02.2019 ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області, Державної фіскальної служби України про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) за № Ф-87555-53 від 12.11.2018 зі сплати єдиного внеску за 2017 рік та за 3 квартали 2018 року в загальному розмірі 15 812, 63 гривень.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 25.02.2019 позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області, Державної фіскальної служби України про визнання незаконною та скасування вимоги про сплату боргу залишено без руху та надано позивачу десятиденний строк для усунення її недоліків.

06.03.2019 позивач вимоги ухвали від 25.02.2019 про залишення позовної заяви без руху виконав, в тому числі відмовився від позовних вимог до Державної фіскальної служби України.

11.03.2019 ухвалою суду відкрито провадження за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області (далі - відповідач) про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу, а справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Позивач заявлені позовні вимоги щодо предмета спору обґрунтовує тим, що ним з 18.07.2016 зупинено адвокатську діяльність, подано до територіального контролюючого органу заяву та відповідні документи про припинення платника податків, з моменту зупинення своєї адвокатської діяльності доходів не отримує як самозайнята особа. Однак, відповідач, всупереч Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», вимогою про сплату боргу (недоїмки) за № Ф-87555-53 від 12.11.2018 нарахував суму єдиного внеску в розмірі 15 812, 63 гривень. Вважає оскаржувану вимогу протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому позовних вимог не визнав. Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач вказує на те, що позивач з 26.01.2009 позивач перебуває на обліку в Надвірнянській об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління Державної фіскальної служби України в Івано-Франківській області як самозайнята особа. Позивач в порушення вимог Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» Порядку обліку платників єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та Положення про реєстр страхувальників, затверджених наказом Міністерства фінансів України за № 1162 від 24.11.2014, не дотримався відповідної процедури зняття з обліку в контролюючому органі як адвокат, внаслідок чого оскаржуваною вимогою про сплату боргу за №Ф-87555-53 від 12.11.2018 відповідачем нараховано єдиний внесок за 2017 рік в розмірі 8 448 гривень та за 3 квартали 2018 року в розмірі 7 371, 54 гривень.

Позивач 05.04.2019 суду надав відповідь на відзив, з викладом своїх пояснень щодо наведених відповідачем у відзиві заперечень.

Відповідач правом на подання заперечення на відповідь позивача на відзив не скористався.

Суд, розглянувши у відповідності до вимог статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників, дослідивши докази і письмові пояснення, викладених у заявах по суті справи, встановив наступне.

Рішенням Івано-Франківської обласної кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури ОСОБА_1 видано свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю за № 664 від 21.10.2008.

З 26.01.2009 позивач перебуває на обліку в Надвірнянській об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління Державної фіскальної служби України в Івано-Франківській області як особа, яка провадить незалежну професійну діяльність.

18.07.2016 зупинено право ОСОБА_1 на заняття адвокатською діяльністю згідно поданої ним заяви від 18.07.2016, що підтверджується копіями витягу з Єдиного реєстру адвокатів від 19.02.2019 та довідкою Ради адвокатів Івано-Франківської області від 25.01.2017 за № 10 (а. с. 18, 29).

29.03.2017 позивачем подано до Надвірнянської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби України в Івано-Франківській області заяву про припинення платника податків (а. с. 17).

28.04.2017 позивач подав Надвірнянській об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління Державної фіскальної служби України в Івано-Франківській області податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2016 рік, звітність про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2016 рік, розрахунок зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб та військового збору з доходів, отриманих самозайнятою особою за 2016 рік, відповідно до яких відсутні будь-які грошові зобов'язання щодо обліку та сплати податків та зборів (а. с. 60 - 62).

12.11.2018 Головним управлінням Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-87555-53, якою зобов'язано позивача сплати єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в розмірі 15 812, 63 гривень (а. с. 9).

Позивач, вважаючи вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-87555-53 від 12.11.2018 протиправною, звернувся до суду.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до підпункту 14.1.226 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України самозайнята особа - платник податку, який є фізичною особою - підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності.

Незалежна професійна діяльність - участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, приватних виконавців, адвокатів, арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою - підприємцем та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб.

Згідно з пунктом 65.2 статі 65 Податкового кодексу України облік самозайнятих осіб здійснюється шляхом внесення до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків записів про державну реєстрацію або припинення підприємницької діяльності, незалежної професійної діяльності, перереєстрацію, постановку на облік, зняття з обліку, внесення змін стосовно самозайнятої особи, а також вчинення інших дій, які передбачені Порядком обліку платників податків, зборів.

Для взяття на облік фізичної особи, яка має намір провадити незалежну професійну діяльність, така особа повинна подати заяву та документи особисто (надіслати рекомендованим листом з описом вкладення) або через уповноважену особу до контролюючого органу за місцем постійного проживання (пункт 65.3 статі 65 Податкового кодексу України).

Пунктом 178.1 статті 178 Податкового кодексу України визначено, що особи, які мають намір здійснювати незалежну професійну діяльність, зобов'язані стати на облік у контролюючих органах за місцем свого постійного проживання як самозайняті особи та отримати довідку про взяття на облік згідно із статтею 65 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 178.2 статті 178 Податкового кодексу України доходи громадян, отримані протягом календарного року від провадження незалежної професійної діяльності, оподатковуються за ставкою, визначеною пунктом 167.1 статті 167 цього Кодексу.

Пунктом 2 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" встановлено, що адвокатська діяльність - це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

При цьому, адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, є самозайнятою особою.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування".

Відповідно до статті 1 вищевказаного Закону, єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування - це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

При цьому, недоїмка - це сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" платниками єдиного внеску є, зокрема, особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.

Порядок обчислення і сплати єдиного внеску встановлено положеннями Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", згідно з частинами 2 та 3 статті 9 якого, обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок. Обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до органів доходів і зборів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Відповідно до частини 8 вказаної статті періодом, за який платники єдиного внеску подають звітність до органу доходів і зборів (звітним періодом), є календарний місяць, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, для яких звітним періодом є календарний рік. У разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця її останнім звітним періодом є період з дня закінчення попереднього звітного періоду до дня державної реєстрації припинення підприємницької діяльності такої фізичної особи.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

Так, особи, які провадять в тому числі адвокатську діяльність та отримують дохід від цієї діяльності, віднесені згідно з пунктом 5 частини 1 статті 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" - до платників єдиного внеску.

Таким чином, необхідними умовами для сплати особою єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування є провадження такою особою, зокрема, незалежної професійної адвокатської діяльності та отримання доходу від такої діяльності.

При цьому, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю лише посвідчує право адвоката на здійснення професійної діяльності, однак не є підставою та доказом здійснення адвокатської діяльності.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 31 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» право на заняття адвокатською діяльністю зупиняється у разі подання адвокатом заяви про зупинення адвокатської діяльності.

Протягом строку зупинення права на заняття адвокатською діяльністю адвокат не має права її здійснювати (частина 5 статті 31 Закону).

Відомості про зупинення права на заняття адвокатською діяльністю вносяться до Єдиного реєстру адвокатів України (частина 6 статті 31 Закону).

Підстави, за наявності яких припиняється право на заняття адвокатською діяльністю шляхом анулювання свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю визначені в статті 32 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Рада адвокатів України забезпечує ведення Єдиного реєстру адвокатів України з метою збирання, зберігання, обліку та надання достовірної інформації про чисельність і персональний склад адвокатів України, адвокатів іноземних держав, які відповідно до цього Закону набули права на заняття адвокатською діяльністю в Україні, про обрані адвокатами організаційні форми адвокатської діяльності. Внесення відомостей до Єдиного реєстру адвокатів України здійснюється радами адвокатів регіонів та Радою адвокатів України (частина 1 статті 17 Закону).

Таким чином, правовим наслідком зупинення права на заняття адвокатською діяльністю є неможливість заняття адвокатською діяльністю на певний строк, у той час як наслідком припинення права на заняття адвокатською діяльністю є неможливість її подальшого здійснення взагалі, у зв'язку з чим анулюється свідоцтво на заняття адвокатською діяльністю.

Як наслідок, Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» розрізняє зупинення та припинення права на заняття адвокатською діяльністю.

Вказані обставини вказують на те, що поняття "зупинення" та "припинення" адвокатської діяльності мають різну юридичну природу, та, відповідно, не є тотожними, з огляду на різний процедурний характер та особливості застосування, а відтак, суд вважає, що дію положень Порядку обліку платників єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України за №1162 від 24.11.2014, який регулює особливості саме припинення незалежної професійної діяльності з відповідними зобов'язаннями, не може бути розповсюджено на спірні відносини щодо зупинення адвокатської діяльності.

Як встановив суд, право позивача на заняття адвокатською діяльністю зупинено на підставі пункту 1 частини 1 статті 31 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", з 18.07.2016 за заявою позивача.

За таких обставин, суд встановив, що з 18.07.2016 позивач не здійснював адвокатської діяльності та не отримував доходу від такої діяльності, оскільки не мав усіх визначених Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" підстав для здійснення адвокатської діяльності, що свідчить про відсутність обов'язку сплати єдиного внеску у нього як самозайнятої особи.

Такий висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду, зазначеній в постанові від 05.11.2018 за результатом розгляду справи №820/1538/17.

Також, Верховний Суд у вказаній постанові від 05.11.2018 висловив свою позицію щодо неврегульованості Податковим кодексом України та Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", особливостей сплати грошових зобов'язань самозайнятою особою у разі зупинення останньою такої діяльності, згідно якої зазначив, що з практики Європейського суду з прав людини, яка сформувалась з питань імперативності правила про прийняття рішення на користь платників податків, слідує, що у разі існування неоднозначності у тлумаченні прав та/чи обов'язків платника податків слід віддавати перевагу найбільш сприятливому тлумаченню національного законодавства та приймати рішення на користь платника податків (справи "Серков проти України" (заява № 39766/05), "Щокін проти України" (заяви № 23759/03 та №37943/06), які відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" підлягають застосуванню судами як джерела права.

Суд не бере до уваги твердження відповідача про те, що позивач в порушення вимог положень Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», Порядку обліку платників єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.11.2014 №1162, Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 14.04.2015 № 435 не дотримався відповідної процедури зняття з обліку в контролюючому органі у разі припинення незалежної професійної діяльності, виходячи з наступного.

Вказані нормативні акти законодавства регулюють порядок зняття з обліку платника податків саме у разі припинення незалежної професійної діяльності. Однак позивач зупинив, а не припинив свою адвокатську діяльність. А тому, посилання відповідача на необхідність дотримання позивачем вказаних норм права у разі зупинення своєї професійної діяльності є помилковими, внаслідок чого допущено порушення норм чинного законодавства.

Щодо твердження відповідача, що позивач не звертався до контролюючого органу із заявою форми №7-ЄСВ про ліквідацію платника податків для зняття з обліку як самозайнятої особи, то суд встановив, що позивач своєчасно подав до відповідача відповідну заяву про припинення платника податків, яка підтверджує факт зупинення ним адвокатської діяльності, а не припинення такої діяльності.

Суд відхиляє посилання відповідача на те, що з 01.01.2017 після набрання чинності змін до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», позивач як самозайнята особа (адвокат) зобов'язаний своєчасно та повному обсязі сплачувати єдиний внесок, навіть якщо ним не отримано дохід (прибуток) у звітному році, виходячи з наступного.

Положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», які набрали чинності з 01.01.2017 не підлягають застосуванню до даних правовідносин, оскільки позивач з 18.07.2016 зупинив свою адвокатську діяльність, а тому з цього часу не здійснює та не отримує жодного доходу від такої діяльності.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За таких обставин, суд вважає, що відповідач безпідставно нарахував позивачу єдиний внесок за 2017 рік в розмірі 8 448 гривень та за 3 квартали 2018 року в розмірі 7 371, 54 гривень, і, як наслідок, оскаржувана вимога про сплату боргу за №Ф-87555-53 від 12.11.2018 є протиправною та підлягає скасуванню.

Враховуючи викладене, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими, а позов таким, що підлягає до задоволення.

Частина 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Документально підтвердженими судовими витратами в даній справі є витрати позивача на сплату судового збору в розмірі 768, 40 гривень, згідно квитанції № 421 від 14.02.2019.

Таким чином, враховуючи, що заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення, суд робить висновок про стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби України в Івано-Франківській області судовий збір в розмірі 768, 40 гривня.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області (індекс 76018, вулиця Незалежності, будинок 20, місто Івано-Франківськ, ) за №Ф-87555-53 від 12.11.2018 про сплату ОСОБА_1 (індекс АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в розмірі 15 812, 63 гривень.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (індекс АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби України в Івано-Франківській області (індекс 76018, вулиця Незалежності, будинок 20, місто Івано-Франківськ, ) сплачений судовий збір в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статтей 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Остап'юк С.В.