Справа № 592/3616/19
Суддя: Гуцал М.І.
Дата ухвалення: 2019-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2019 р.Справа № 592/3616/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Гуцала М.І.,

Суддів: Донець Л.О. , Бенедик А.П. ,

за участю секретаря судового засідання Лисенко К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 08.04.2019, головуючий суддя І інстанції: Хитров Б.В. (повний текст складено 08.04.19) по справі № 592/3616/19

за позовом ОСОБА_1

до Інспектора роти № 1 батальйону патрульної поліції в м. Бориспіль Управління патрульної поліції у Київській області лейтенанта поліції Бабіча Івана Ярославовича

про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1, позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора роти № 1 батальйону патрульної поліції в м Борисполі Управління патрульної поліції у Київській області Бабіча Івана Ярославовича (далі - інспектор, відповідач), в якому просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія НК № 375533 від 24.02.2019 про застосування до позивача, ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 680 грн. 00 коп. та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми відмовлено у задоволенні адміністративного позову.

Не погодившись з таким рішенням позивач, ОСОБА_1, звернувся до суду з апеляційною скаргою, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права та просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове судове рішення яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що в діях позивача не вбачається порушення ПДР України, а саме: п. 31.1, оскільки при наявності тріщини на вітровому склі експлуатація автомобіля не заборонена Правилами дорожнього руху . Вказує, що відповідно до п. 31.5 ПДР України у разі виникнення в дорозі несправностей, зазначених у п. 31.4 цих Правил, водій повинен вжити заходів для їх усунення, а якщо це зробити неможливо - рухатися якомога коротшим шляхом до місця стоянки або ремонту.

Також зазначає, що відповідач порушив процедуру перевірки технічного стану колісного транспортного засобу, перебрав на себе повноваження для проведення контролю технічного стану КТЗ, визначеного ДСТУ 3649:2010, діяв за відсутності протоколу контролю технічного стану КТЗ, який є обов'язковим при застосуванні ДСТУ.

За приписами ст. 268 КАС України у справах, визначених статтями 273 - 277, 280 - 283, 285 - 289 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур'єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв'язку (ч. 1 ст. 268 КАС України).

Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду (ч. 2 ст. 268 КАС України).

Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій (ч. 3 ст. 268 КАС України).

Колегія суддів визнала за можливе розглянути справу з урахуванням положень ч. 4 ст. 229 та ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Розглянувши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів, переглядаючи судове рішення у даній справі в межах доводів апеляційної скарги у відповідності до ч.1 ст. 308 КАС України, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

В ході судового розгляду встановлено, що 24.02.2019 ОСОБА_1 керував автомобілем Mersedes-Benz Sprinter 318 CDI, д.н.з. НОМЕР_1, рухався в напрямку з м. Києва до м. Суми.

24.02.2019 о 14:45 год. в. Київській області м. Бориспіль вул. Горбатюка, 2, відповідачем було зупинено позивача, що керував ТЗ, який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, у зв'язку з тим, що має технічні несправності, а саме: тріщину на вітровому склі в зоні дії склоочисників, чим порушив ДСТУ 3649-2010, п.31.1 ПДР України, та скоїв правопорушення передбачене ч. 2 ст.121 КУпАП. На підставі вказаного відповідачем по відношенню ОСОБА_1 було винесено постанову серії НК № 375533 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 680 грн. 00 коп.

Вважаючи незаконною вказану постанову позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що факт порушення правил дорожнього руху, та складання постанови серія НК № 375533 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 121 КУпАП зафіксовано на нагрудну відеокамеру інспектора патрульної поліції, відеозаписи містяться в матеріалах справи.

Суд першої інстанції прийшов до висновку, що позивач дійсно скоїв адміністративне правопорушення за яке був притягнений до адміністративної відповідальності, а тому дії відповідача є правомірними.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством.

У статті 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов'язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб'єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

Відповідно до ч. 2 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення порушення керування водієм транспортним засобом, який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, що має несправності, передбачені частиною першою цієї статті, або технічний стан і обладнання якого не відповідають вимогам стандартів, правил дорожнього руху і технічної експлуатації - тягне за собою накладення штрафу в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Зі змісту наведеної норми вбачається, що ч. 2 ст. 121 КУпАП передбачає відповідальність, зокрема, за наявності технічного стану який не відповідає вимогам стандарту.

Закон України «Про дорожній рух» регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов'язки і відповідальність суб'єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об'єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання (далі - міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та об'єднань).

Відповідно до ст. 14 вказаного Закону учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів.

До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, велосипедисти, погоничі тварин.

Учасники дорожнього руху зобов'язані, у тому числі, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306 затверджено Правила дорожнього руху (далі - ПДР України).

Відповідно до положень ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» водій транспортного засобу зобов'язаний перевірити перед вирушенням у дорогу технічний стан транспортного засобу та стежити за ним у дорозі.

Згідно з положеннями Державного стандарту України 3649:2010 «Колісні транспортні засоби. Вимоги щодо безпечності технічного стану та методи контролювання» затвердженого Наказом Держспоживстандарту України від 28 грудня 2010 року № 630 (далі - ДСТУ 3649:2010), а саме п. 6.8.5: на вітровому склі колісного транспортного засобу не дозволено сколи чи тріщини в зоні роботи склоочисників.

Згідно з положеннями п. 1.1 розділу І ДСТУ 3649:2010: цей стандарт поширюється на колісні транспортні засоби категорій М, MG, N, NG, О, призначені для перевезення вантажів та (або) пасажирів, а також на КТЗ, які за своєю конструкцією та обладнанням призначені для виконання спеціальних робочих функцій або призначені для перевезення пасажирів чи вантажів певних категорій на дорогах загального користування.

Пунктом 31.1 ПДР України передбачено, що технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.

В той же час, технічний стан транспортного засобу позивача та його обладнання не відповідає вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху.

Зокрема, зі змісту наявних у матеріалах справи відеозапису, що містяться на диску (а.с. 23), а також фотографії «Фото тріщини» (а.с. 9) вбачається, що на вітровому склі автомобіля Mersedes-Benz Sprinter 318 CDI, д.н.з. НОМЕР_1 наявні тріщини, у тому числі у зоні роботи склоочисників.

В свою чергу, з урахуванням пояснень позивача, який не спростовує наявність тріщини на лобовому склі, колегія суддів вважає що факт порушення позивачем п.п.31.1 ПДР України є доведеним, а відповідачем правомірно накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у розмірі 680 грн. 00 коп. згідно ч. 2 ст. 121 КУпАП.

За викладених обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, прийнятим із дотриманням вимог норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому підстави для зміни або скасування рішення суду відсутні.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).

Керуючись ст. 243, ст. 286, ст. 310, ст. 316, ст. 321 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 08.04.2019 року по справі № 592/3616/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя (підпис)М.І. Гуцал
Судді(підпис) (підпис) Л.О. Донець А.П. Бенедик
Повний текст постанови складено 06.05.2019.