Справа № 620/997/19
Суддя: Клопот С.Л.
Дата ухвалення: 2019-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 травня 2019 року м.Чернігів Справа № 620/997/19

Чернігівський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Клопота С.Л., розглянувши в письмовому провадженні справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа: Чернігівський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Міністерства оборони України та просить:

1. Визнати неправомірною бездіяльність Міністерства оборони України щодо порушення строків розгляду його заяви про призначення одноразової грошової допомоги по інвалідності, які передбачені ч. 2 п. 13 Порядку № 975.

2. Визнати неправомірним та скасувати рішення Міністерства оборони України від 22 березня 2019 року № 37 виражене у формі Протоколу засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум в частині відмови ОСОБА_1 у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням III групи інвалідності пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велись бойові дії.

3. Зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку з встановленням йому III групи інвалідності пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велись бойові у розмірі у розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму (пп. 4 п. 2 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей»).

Свої позовні вимоги мотивує тим, що бездіяльність Міністерства оборони України щодо порушення строків розгляду його заяви про призначення одноразової грошової допомоги по інвалідності, які передбачені ч. 2 п. 13 Порядку № 975, полягає у розгляді цієї заяви на протязі строку більшого чим 1 місяць, з дня отримання такої заяви.

Протиправність рішення Міністерства оборони України від 22 березня 2019 року № 37 виражене у формі Протоколу засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум в частині відмови ОСОБА_1 у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням III групи інвалідності пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велись бойові дії, позивач вмотивував тим, що таке рішення винесено необгрунтовано, без повного та глибокого дослідження і оцінки обставин справи та поданих документів, що порушує його соціальні права та охоронювані законом інтереси.

Ухвалою судді від 11.04.2019 відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного провадження (у письмовому провадженні). Також установлено відповідачу 15-денний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позов.

Від відповідача у становлений ухвалою суду строк надійшов відзив на позов, в якому він просив відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

Від третьої особи у становлений ухвалою суду строк надійшли пояснення по справі, в яких він просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що у задоволенні позову має бути відмовлено, враховуючи таке.

Судом встановлено, що в період з 29 вересня 1982 року по 20 листопада 1984 року позивач проходив дійсну військову службу в збройних силах СРСР. В тому числі приймав особисту участь в бойових діях на території Афганістану, що підтверджується відповідним записом у його військовому квитку.

В грудні місяці 2015 року позивач пройшов судово-медичну експертизу у Київському міському клінічному бюро медичних експертиз. За висновком спеціаліста від 21 грудня 2015 року № 2584/ж, наявні на тілі позивача рубці є наслідком загоєння ран, що могли утворитися в наслідок осколкових поранень, які виникли внаслідок розривної дії снаряду, могли бути спричинені в період проходження служби під час виконання бойових дій в 1984 році.

В січні 2016 року позивач пройшов обстеження медико-соціальною експертною комісією.

Відповідно до довідки до акту огляду МСЕК серії АВА № 019964 від 29 січня 2016 року позивачу вперше було встановлено причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

Відповідно до довідки до ату огляду МСЕК серії АВА № 019964 позивачу була вперше встановлена 3 група інвалідності.

Відповідно до довідки до ату огляду МСЕК серії АВБ № 037158 від 24 січня 2017 року та серії АВБ № 055399 від 10 січня 2018 року позивачу була повторно встановлена ІІІ група інвалідності. Причина інвалідності: поранення, ЗЧМТ- контузія головного мозку, МВТ і захворювання пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велись бойові дії.

23 січня 2018 року позивач отримав безтермінове посвідченні інваліда війни 3 групи.

22 січня 2019 року позивач звернувся на адресу Сновського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки з заявою про виплату йому одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІІ групи інвалідності пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велись бойові дії.

23 січня 2019 року, за вих. № 201, Сновський територіальний центр комплектування та соціальної підтримки направив заяву позивача, з доданими документами, на адресу Чернігівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

29 січня 2019 року, за вих. № 5/384с, Чернігівський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки направив заяву про призначення одноразової грошової допомоги та додані документи на адресу МО України для її розгляду за належністю.

Інформація про розгляд заяви, на протязі місячного терміну, на адресу позивача не надійшла.

07 березня 2019 року позивач звернувся на адресу Департаменту фінансів МО України з листом, в якому просив повідомити про результати розгляду його заяви про призначення одноразової грошової допомоги.

25 березня 2019 року, за вих. N 0290/К-469/449, Департамент фінансів МО України направив на адресу позивача повідомлення про результати розгляду заяви. До повідомлення було додано витяг з протоколу засідання комісії МО України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 22 березня 2019 року № 37 , відповідно до п. 34 якого у призначенні позивачу одноразової грошової допомоги по інвалідності було відмовлено.

Підставою відмови було вказано: « Не подання документів про причини та обставини поранення (травма каліцтва), який передбачено пунктом 11 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги..., затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975».

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Ч.2 п. 13 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги..., затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 встановлено, що орган наділений повноваженнями на прийняття рішення про призначення такої допомоги, зобов`язаний на протязі 1 місяця, з дня надходження відповідних документів, прийняти рішення про призначення, або у відмові у призначенні такої допомоги.

З поданих суду доказів вбачається, що заява позивача, разом з доданими документами, була направлена Чернігівським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки на адресу МО України 29 січня 2019 року.

Комісія МО України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум своє рішення прийняла 22 березня 2019 року.

Позивач не представив суду доказів часу надходження до органу наділеного повноваженнями на прийняття рішення про призначення такої допомоги його заяви та доданих до неї документів.

За таких обставин, у суду відсутні правові підстави для визнання неправомірною бездіяльність Міністерства оборони України щодо порушення строків розгляду його заяви про призначення одноразової грошової допомоги по інвалідності, які передбачені ч. 2 п. 13 Порядку № 975.

Щодо спору, про правомірність рішення відповідача по суті, суд зазначає наступне.

Протоколом № 37 від 22.03.2016 року засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, прийнято рішення про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , якого 20.11.1984 звільнено зі строкової військової служби та 29.01.2016 під час первинного огляду органами МСЕК визнано особою з інвалідністю III групи внаслідок поранення, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, оскільки позивачем не було додано документів, що свідчили про причини та обставини поранення, який передбачено пунктом 11 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги..., затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975.

Комісією Міністерства оборони України зазначено, що висновок спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи від 21.12.2015 № 2584/Ж, який складено зі слів заявника, та висновок Центральної військово-лікарської комісії від 18.01.2016 № 126, які подано разом з іншими документами, не є документом, що свідчить про обставини поранення (травми, каліцтва).

Відповідно до підпункту 4 пункту 2 статті 16 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

На виконання приписів ч. 2 ст. 16-2 та ч. 9 ст. 16-3 Закону № 2011-XII, постановою Кабінетом Міністрів України від 25.12.2013 № 975 було затверджено "Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві".

Пунктом 1 Порядку № 975 визначено механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.

За приписами статті 16-4 Закону № 2011 призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність або часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста є наслідком:

а) вчинення ним злочину або адміністративного правопорушення;

б) вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння;

в) навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом);

г) подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги.

Аналогічні приписи містяться й в п. 19 Порядку № 975, відповідно до якого призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність чи часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного чи резервіста є наслідком:

- вчинення ним злочину або адміністративного правопорушення; вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння;

- навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом);

- подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги.

З цією метою, пунктом 11 Порядку №975 передбачено подання заявником уповноваженому органу копії документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те. що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.

Пунктом 11 Порядку № 975 встановлено, що військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності - чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу такі документи: заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності; довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності.

До заяви додаються копії:

- постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання;

- документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження;

- сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації;

- документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою).

Відповідно до п. 21.8. Положення затвердженого наказом № 402 «Про затвердження Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України», зазначено, що при медичному огляді військовослужбовців, колишніх військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на збори, які одержали поранення (травму, контузію, каліцтво) до введення в дію Положення про військово-лікарську експертизу та медичний огляд у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 4 січня 1994 року № 2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29 липня 1994 року за № 177/386, і не мають довідки, виданої військовою частиною, можуть бути прийняті до уваги достовірні документи про причини і обставини одержання військовослужбовцем поранення (контузії, травми, каліцтва) (записи про первинне звернення по медичну допомогу із зазначенням обставин одержання поранення (травми), витяг із історії хвороби, матеріали службового розслідування, дізнання, досудового слідства за фактом поранення (травми) та інші медичні або військово-облікові документи).

Відповідно до матеріалів справи висновок спеціаліста судово-медичного експерта від 21.12.2015 № 2584/Ж інформація про поранення взята експертом зі слів особи, що підлягала огляду та документально не підтверджена.

З тексту резолютивної частини висновку, також вбачається, що спеціалістом зроблено припущення, що рубці та наслідки загоєння ран могли утворитись в наслідок осколкових поранень снаряду розривної дії та могли бути спричинені в період проходження позивачем служби , під час виконання бойових дій в 1984 році.

Тобто, висновок виказує лише припущення, як щодо способу завдання тілесних ушкоджень, наслідки яких наявні у позивача, так і щодо часу їх завдання.

Для підтвердження відсутності підстав, за якими одноразова грошова допомога не призначається та не виплачується, особа повинна надати копію документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.

Суд зазначає, що подання зазначених у п. 11 Порядку № 975 документів, при зверненні за призначенням одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення інвалідності, є необхідною умовою для призначення такої допомоги та ґрунтується на необхідності перевірити відсутність обмежень, встановлених уст. 16-4 Закону № 2011-XII (зокрема, коли інвалідність є наслідком вчинення особою дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння; навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров`ю), за наявності яких особа позбавляється права на отримання такої допомоги.

Водночас, обов`язок перевірити, чи не настала інвалідність за обставин, перелік яких визначений у ст. 16-4 Закону № 2011-ХІІ, покладено на орган, що приймає рішення про призначення та виплату одноразової грошової допомоги.

Отже, позиція Міністерства оборони України, щодо необхідності подання військовослужбовцем, військовозобов`язаним чи резервістом, щодо якого вирішується питання про виплату одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, має легітимну мету, відповідає вимогам законності та не є свавільною.

Щодо того, чи може вважатися витяг з протоколу засідання військово-лікарської комісії, єдино достатнім документом, який свідчить про причини та обставини поранення, суд зазначає наступне.

Відсутність у абзаці 6 п. 11 Порядку № 975 вказівки про якийсь конкретний документ (військово-облікові документи, медична довідка, акт розслідування, архівна довідка, виписка з історії хвороби, тощо), який свідчить про причини та обставини поранення говорить про те, що в кожному конкретному випадку це можуть бути різні документи, які достовірно свідчать про причини та обставини поранення.

Отже, відсутність висновків службового розслідування та акту розслідування не може бути підставою для відмови у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги, за умови, якщо причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) підтверджені іншими документами, що містять достовірні відомості про зазначені обставини.

Водночас, подання до Міністерства оборони України відповідного рішення військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв, яким встановлено, що отримані особою поранення, травма, контузія, захворювання, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, не виключає необхідності подання інших, зазначених у п. 11 Порядку № 975, документів, що свідчать про причини та обставини поранення, травми, контузії та захворювання.

Як свідчить зміст п. 11 Порядку № 975, питання призначення одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення інвалідності, носить заявницький характер, тобто розглядається виключно за ініціативою заявника. Цим же пунктом Порядку встановлено, про необхідність додання до заяви про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності, у тому числі, документа про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.

Водночас, відсутність документів, визначених п. 11 Порядку № 975, зокрема, про причини та обставини поранення (контузії, травми, каліцтва), не встановлює обов`язку Міністерства оборони України для їх витребування та доведення (за відсутності таких документів), що позивач отримав поранення (контузію, травму, каліцтво) при вчиненні кримінального чи адміністративного правопорушення, або у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, оскільки відповідна комісія Міністерства оборони України приймає рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги виключно на підставі документів, які надійшли від обласного військового комісаріату.

З огляду на заявницький характер відносин між особою, яка звертається за призначенням одноразової грошової допомоги, та Міністерством оборони України, обов`язок довести зазначені обставини шляхом подання до комісії Міністерства оборони України достовірних документів про причини і обставини одержання військовослужбовцем поранення (контузії, травми, каліцтва) покладено на заявника. Такий документ не обов`язково повинен мати форму акту про нещасний випадок, складеного за матеріалами розслідування військової частини, або довідки командира військової частини, оскільки до уваги можуть бути взяті інші достовірні документи.

Документами, що свідчать про причини та обставини поранення (контузії, травми, каліцтва),- зокрема про те, що поранення (контузія, травма, каліцтво) не пов`язане з учиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення, не є наслідком учинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, можуть бути лише достовірні документи про причини і обставини одержання військовослужбовцем такого поранення.

З наведеного вище, можна зробити висновок, що надана комісії Міністерства оборони України разом із заявою про виплату одноразово грошової допомоги, копія витягу з протоколу засідання військово-лікарської комісії, не містить достатньої та повної інформації про обставини поранення позивача, що пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

Позивач не додав до своєї заяви жодних архівних довідок з Архіву військово-медичних документів військово-медичного музею Міністерства оборони РФ (Центрального архіву Міністерства оборони РФ) підтверджуючих обставини (факт) отриманих поранень, контузій, травм, іншої інформації.

Також не додано жодних доказів звернення позивача за їх отриманням та допомогою в їх отриманні, до відповідних органів, зокрема до архівних установ Російської Федерації.

Сторінка 9 п. 22. Військового квитка позивача не містить відміток про отримання ним поранень чи контузій, у період проходження служби.

Зважаючи на наведене, суд робить висновок, що рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, оформлене протоколом засідання комісії від 22.03.2019 № 37 прийнято в порядку, у спосіб та в межах наданих законом повноважень.

Відповідно до п. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно - до ч.2 ст.6, ч.2 ст.19 Конституції України, органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 242 КАС України судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Отже, позов є необгрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 227, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Міністерства оборони України (Повітрофлотський просп.,6, м.Київ, 03168), третя особа: Чернігівський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки (вул. Гетьмана Полуботка,68, м.Чернігів, 14013) про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту. Апеляційна скарга, з урахуванням положень підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII ''Перехідні положення'' Кодексу адміністративного судочинства України, подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 07 травня 2019 року.

Суддя С.Л. Клопот