Справа № 444/3816/18
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2019-05-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2019 рокуЛьвів№ 857/3725/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Глушка І.В., Коваля Р.Й.

за участі секретаря судового засідання: Омеляновської Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Львівської митниці ДФС,

на рішення Жовківського районного суду Львівської області від 27 лютого 2019 року (суддя - Ясиновський Р.Б., час ухвалення - 12:48, місце ухвалення - м.Жовква, дата складання повного тексту - 04.03.2019 року),

в адміністративній справі №444/3816/18 за позовом ОСОБА_2 до Львівської митниці ДФС,

про скасування постанови,

встановив:

У грудні 2018 року позивач ОСОБА_2 звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача Львівської митниці ДФС, в якому просив скасувати постанову про порушення митних правил №6728/20900 від 27.11.2018 року, винесену заступником начальника Львівської митниці ДФС в справі про порушення митних правил за ст.470 ч.3 МК України та накладення на позивача стягнення у розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян на суму 8500 грн..

Відповідач позовних вимог не визнав, в суді першої інстанції подав відзив на адміністративний позов, просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 27 лютого 2019 року позов задоволено. Скасовано постанову про порушення митних правил №6728/20900 від 27.11.2018 року, винесену заступником начальника Львівської митниці ДФС в справі про порушення митних правил з приводу ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

З цим рішенням суду першої інстанції від 27.02.2019 року не погодився відповідач Львівська митниця ДФС та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що оскаржене рішення суду винесене з невідповідністю висновків суду обставинам справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що 03.11.2018 року близько 19 год. 50 хв. в зону митного контролю МАПП «Рава-Руська» Львівської митниці ДФС, смугою руху «червоний коридор» заїхав сідельний тягач з напівпричепом реєстраційні номерні знаки НОМЕР_1/НОМЕР_2 з вантажем «Машини пральні, побутові, автоматичні, нові - вагою 11720 кг». В ході митного контролю було встановлено, що вказаний товар переміщується у митному режимі «Транзит» до митного органу призначення на кордоні і мав бути доставлений в термін до 22.10.2018 року водієм перевізника в СФГ «КЛЕН» ОСОБА_2. Статтею 191 МК України передбачено, що перевізники зобов'язані у строк, встановлений ст.95 МК України, доставляти товари до митного органу призначення та подавати передбачені законодавством документи на них. Таким чином, позивач ОСОБА_2 перевищив, встановлений ст.95 МК України строк доставки товарів та транспортних засобів, що перебувають під митним контролем, до митного органу призначення більше ніж на 10 діб. Зазначені дії мають ознаки порушення передбаченого ч.3 ст.470 МК України. Також зазначає апелянт, що суд першої інстанції помилково взяв до уваги твердження позивача про те, що зміг виконати доставку вантажу та прибути в зону митного контролю лише 03.11.2018 р., у зв'язку з відсутністю в період з 13.10.2018 р. по 30.10.2018 р. у ПВД «Львів» дозволів «Польща-Євро 5». Вважає апелянт, що у такому випадку водій СФГ «КЛЕН» ОСОБА_2 міг звернутись для отримання відповідного дозволу до іншого пункту видачі дозволів. Таким чином, суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржене рішення суду від 27.02.2019 року та прийняти нову постанову суду, якою відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Згідно ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що дану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, з врахуванням наступного.

Судом апеляційної інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що постановою в справі про порушення митних правил №6728/20900/18 від 27.11.2018 року позивача ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч.3 ст.470 МК України та накладено адміністративне стягнення розміром 500 неоподаткованих доходів громадян на суму 8500 грн. (а.с. 8-9).

Вказана постанова від 27.11.2018 року винесена за результатами розгляду протоколу про порушення митних правил №6728/20900/18 від 03.11.2018 р. та матеріалів справи про порушення митних правил щодо ОСОБА_2 за ч.3 ст.470 МК України (а.с. 12-13, 14).

Із змісту вказаних матеріалів справи про порушення митних правил видно, що 03.11.2018 р. близько 19 год. 50 хв. в зону митного контролю МАПП «Рава-Руська» Львівської митниці ДФС, смугою руху «червоний коридор» заїхав сідельний тягач напівпричепом реєстраційні номерні знаки НОМЕР_3/НОМЕР_2 з вантажем «Машини пральні побутові, автоматичні, нові- вагою - 11720кг».

До митного оформлення водієм ОСОБА_2 було повідомлено № електронної декларацій типу ЕК10АА №UА206020/2018/0010016 від 12.10.2018р. та подано наступний комплект документів: рахунок-фактуру № FЕ від 12.10.2018 р., СМR А№ 226670 від 12.10.2018, контрольний талон для проходження по «червоному коридору» серії TDC номер 765721, паспорт громадянина України для виїзду за кордон ЕН952201, виданий 26.05.2011, свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів СХО 987161 від 21.01.2017 та СХО 987156 від 24.01.2017.

У ході митного контролю вказаного товару і транспортного засобу в ЄАІС Держмитслужби, було встановлено, що згідно інформації наявної в електронній базі стосовно митної декларацій ЕК10 АА № UА206020/2018/0010016 від 12.10.2018р., вищевказаний вантаж переміщується у митному режимі «Транзит» до митного органу призначення на кордоні і мав бути доставлений в термін до 22.10.2018р. водієм перевізника водієм в СФГ «КЛЕН» ОСОБА_2.

Одночасно було встановлено відсутність в АСМО «Інспектор» та ЄАІС ДМС України інформації про вивезення з митної території України вказаного товару, станом на 03.11.2018 року.

Тобто, гр. України ОСОБА_2 перевищив встановлений ст.95 МК України транзитний строк доставки товару, що перебував під митним контролем до митного органу призначення терміном більше ніж на 10 діб, чим порушив ч.3 ст.470 МК України.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення адміністративного позову, з врахуванням наступного.

Відповідно до ч.1 ст.458 МК України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред'явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Згідно ч.3 ст.470 МК України, перевищення встановленого ст.95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Статтею 90 МК України визначено, що транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома митними органами України або в межах зони діяльності одного митного органу без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Пункт 3 ч.1 ст.93 МК України передбачає, що товари, транспортні засоби комерційного призначення, що переміщуються у митному режимі транзиту, повинні бути доставленими у орган доходів і зборів призначення до закінчення строку, визначеного статтею 95 цього Кодексу.

Згідно п.1 ч.1 ст.95 МК України, встановлено такі строки транзитних перевезень залежно від виду транспорту, зокрема для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

Матеріалами адміністративної справи підтверджується і визнається учасниками справи, що позивачем ОСОБА_2 03.11.2017 року ввезено у режимі «транзит» на митну територію України через митний пост «Рава-Руська» Львівської митниці ДФС вантаж «Машини пральні побутові, автоматичні, нові- вагою - 11720 кг.».

Термін вивезення (транзиту) вищевказаного товару з митної території України закінчився 22.10.2018 року, однак цей товар не було доставлено до органу доходів і зборів у строк визначений статтею 95 МК України. Станом на час виявлення порушення 03.11.2017 року строк перевищення становив 11 діб.

Судом першої інстанції вірно враховано, що згідно ч.1 ст.460 МК України, вчинення порушень митних правил, передбачених частиною третьою статті 469, статтею 470, частиною третьою статті 478, статтею 481 цього Кодексу, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, а також допущення у митній декларації помилок, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, якщо такі помилки не допускаються систематично (стаття 268 цього Кодексу), не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.

Дана норма чітко визначає умови звільнення особи від відповідальності за перелічені порушення митних правил, якими є: аварія, дія обставин непереборної сили або протиправні дії третіх осіб, що підтверджується відповідними документами.

Визначення понять «обставини непереборної сили» та «аварія» закріплено п.2 розділу VIIІ Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму, затв. наказом Міністерства фінансів України від 31.05.2012 р. №657 (Порядок № 657), відповідно до якого обов'язковою ознакою обставин непереборної сили є надзвичайність та невідворотність. У цьому розділі терміни вживаються в такому значенні: аварія - небезпечна подія техногенного характеру, у зв'язку з якою товари, транспортні засоби, що перебувають під митним контролем, були пошкоджені (зіпсовані, знищені, втрачені тощо) або потребували певного часу для відновлення можливості їх переміщення з метою забезпечення виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи; документальне підтвердження - надання митному органу відповідних документів, що підтверджують факт аварії чи дії обставин непереборної сили; обставини непереборної сили - надзвичайні та невідворотні події, що виникли незалежно від волі особи, зокрема стихійне лихо (землетрус, пожежа, повінь, зсув тощо), сезонне [природне явище (замерзання моря, проток, портів, ожеледиця тощо), введення воєнного чи надзвичайного стану, страйк, громадянські безпорядки, злочинні дії третіх осіб, прийняття рішень законодавчого або і нормативно-правового характеру, обов'язкових для особи, закриття шляхів, проток, каналів, перевалів та інші надзвичайні та невідворотні за таких умов події; факт аварії чи дії обставин непереборної сили - часткове чи повне пошкодження (зіпсуття, знищення, втрата тощо) товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем, або позбавлення можливості виконання відповідною особою передбачених законодавством України з питань державної митної справи або встановлених відповідним митним органом України вимог щодо вчинення відповідних дій із товарами, транспортними засобами, що перебувають під митним контролем.

Залежно від характеру аварії чи обставин і непереборної сили документи, що підтверджують їх наявність і тривалість дії, можуть видаватися державними органами, місцевими органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, іншими спеціально вповноваженими на це державними органами, а також уповноваженими на це підприємствами, установами та організаціями відповідно до їх компетенції (п.3 розділу VIIІ Порядку № 657).

Якщо факт аварії чи дії обставин непереборної сили має місце на митній території України, особа, відповідальна за виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи щодо товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем (власник товару або уповноважена ним особа, перевізник чи особа, відповідальна за дотримання митного режиму), повинна звернутись до митного органу, в зоні діяльності якого перебувають ці товари, транспортні засоби, із письмовою заявою, яка повинна містити відомості, що надають можливість ідентифікувати товари, транспортні засоби як такі, що перебувають під митним контролем, а також інформацію про час, місце, обставини та наслідки аварії чи дії обставин непереборної сили (п.5 Розділу VIIІ Порядку № 657).

Тобто, даними нормами чітко визначено умови неможливості не включення до строків транзитного перевезення часу дії обставин непереборної сили аварії та/або ліквідації їх наслідків: документальне підтвердження факту аварії або дії обставин непереборної сили; вчасне (до закінчення встановленого строку транзитного перевезення) письмове інформування перевізником найближчого митного органу про обставини події.

Суд апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що при вирішенні питання щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення митних правил за ч.3 ст.470 МК України, слід врахувати обставини про те, що 12.10.2018 року позивач завантажив сідельний тягач: напівпричепом реєстраційні номерні знаки НОМЕР_3/НОМЕР_2 з вантажем «Машини пральні побутові, автоматичні, нові- вагою - 11720кг», 13.10.2018 року прибув до пункту видачі дозволів ПДВ «Львів», проте у зв'язку з відсутністю таких договорів рухатися через кордон не міг. Отримати даний дозвіл позивач зміг згідно живої черги на ПВД «Львів» лише 02.11.2018 року, після чого продовжив виконання доставки вантажу і як наслідок прибув 03.11.2018 року в зону митного контролю МАПП «Рава-Руська».

Факт того, що в період з 13.10.2018 року по 30.10.2018 року ПВД «Львів» видача дозволів Польща - Євро 5 та Польща Транзит - Євро 5 не здійснювалася, оскільки їх не було в наявності, підтверджується листом управління Укртрансбезпеки у Львівській області від 12.12.2018 року №11981/05-29/18 (а.с. 10).

Крім цього, згідно листа СФГ «КЛЕН» №32 від 12.12.2018 року автомобілі СФГ «Клен» здійснювали перевезення вантажів згідно Договорів-заявок від 10.10.2018 року з Івано-Франківська до Республіки Польща. Після завантаження і прибуття автомобілів у пункт видачі дозволів Укртрансбезпеки, а саме ПВД «Львів», водії звернулися з усною заявкою для отримання дозволів, на що їм було повідомлено, що на даний момент дозволи «Польща Євро 5» не видаються у зв'язку з їх відсутністю. Простоюючи і очікуючи на наявність даних дозволів водіями СФГ «Клен» ОСОБА_2 і ОСОБА_5 були перевищені встановлені ст.95 Митного кодексу України транзитні строки доставки товару, що перебував під митним контролем до митного органу призначення терміном більше ніж на 10 діб. Отримати дані дозволи водії змогли згідно живої черги на ПВД «Львів» лише 02.11.2018 року. Після чого змогли далі продовжити виконання доставки вантажу і як наслідок прибули 03.11.2018 року в зону митного контролю МАПП «Рава-Руська» (а.с. 11).

Відповідно до статей 73, 76 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно ч. 1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач надав обґрунтовані докази на підтвердження обставин непереборної сили, що спричинило перевищення встановлених ст.95 Митного кодексу України транзитних строків доставки товару, що перебував під митним контролем до митного органу призначення, а також надав усі необхідні документи, що обґрунтовують відсутність вини у порушенні строку транзиту.

При цьому, колегія суддів вважає безпідставними доводи апелянта про те, що водій ОСОБА_2 мав можливість звернутись для отримання відповідного дозволу «Польща-Євро 5» до іншого пункту видачі дозволів у період з 13.10.2018 р. по 30.10.2018 р., через відсутність таких дозволів у ПВД «Львів».

Суд апеляційної інстанції також враховує, що відповідно до ст.486 МК України, завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням. Провадження у справі про порушення митних правил включає в себе виконання процесуальних дій, зазначених у статті 508 цього Кодексу, розгляд справи, винесення постанови та її перегляд у зв'язку з оскарженням.

Статтею 508 МК України передбачено, що у справі про порушення митних правил процесуальні дії проводяться з метою отримання доказів, необхідних для правильного вирішення цієї справи. До процесуальних дій належать: 1) складення протоколу про порушення митних правил; 2) опитування осіб, які притягаються до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, свідків, інших осіб; 3) витребування документів, необхідних для провадження у справі про порушення митних правил, або належним чином завірених їх копій чи витягів з них; 4) тимчасове вилучення товарів, транспортних засобів, зазначених у пункті 3 статті 461 цього Кодексу, та документів на них; 5) митне обстеження; 6) пред'явлення товарів, транспортних засобів і документів для впізнання; 7) експертиза; 8) взяття проб та зразків для проведення дослідження (аналізу, експертизи). Під час проведення процесуальних дій, зазначених у пунктах 2, 4 - 6, 8 частини другої цієї статті, складаються протоколи, форми яких встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Згідно ст. 489 МК України, посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов'язана з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Підставами для порушення справи про порушення митних правил є: 1) безпосереднє виявлення посадовими особами органу доходів і зборів порушення митних правил; 2) офіційні письмові повідомлення про вчинення особою порушення митних правил, отримані від правоохоронних органів, а також органів, що здійснюють види контролю, зазначені у частині першій статті 319 цього Кодексу; 3) офіційні письмові повідомлення про вчинення порушення митних правил, отримані від митних та правоохоронних органів іноземних держав, а також від міжнародних організацій (ст. 491 МК України).

Доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст. 495 МК України).

Статтею 487 МК України встановлено, що провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про протиправність і необхідність скасування постанови відповідача про порушення митних правил №6728/20900 від 27.11.2018 року про притягнення позивача ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.470 Митного кодексу України та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500 грн..

З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції при розгляді адміністративної справи всебічно і об'єктивно встановлено обставини справи, оскаржене рішення суду винесене з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому немає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 271, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Львівської митниці ДФС - залишити без задоволення.

Рішення Жовківського районного суду Львівської області від 27 лютого 2019 року в адміністративній справі №444/3816/18 за позовом ОСОБА_2 до Львівської митниці ДФС про скасування постанови - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий: В. В. Гуляк
Судді: І. В. Глушко
Р. Й. Коваль