Справа № 120/4210/18-а
Суддя: Воробйова Інна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2019-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

25 квітня 2019 р. Справа № 120/4210/18-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Воробйової Інни Анатоліївни,

за участю:

секретаря судового засідання: Гродської В.О.

представників позивача: Олішевського В.В., Глівінської С.Й.

представників відповідача: ЗагороднюкаД.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу в порядку загального позовного провадження справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Транссигнал ОЛК"

до: Головного управління ДФС у Вінницькій області

про: визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Транссигнал ОЛК" (далі - ТОВ "Транссигнал ОЛК", позивач) до Головного управління ДФС у Вінницькій області (далі - ГУ ДФС у Вінницькій області, відповідач), яким просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 09.08.2018 р., а саме :

- №, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем ПДВ з ввезених на територію України товарів на 5 048, 92 грн. (за податковими зобов'язаннями -3365, 28 грн., 1682 , 64 - за штрафними санкціями) ;

- №, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем мито на товари на суму 25239,57 грн. (за податковими зобов'язаннями - 16826,38 грн., 8431,19 грн. - за штрафними санкціями) ;

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що ним за МД ввозились наступні товари: автомобіль вантажний: торговельна марка MERSEDES-BENZ; сідельний тягач: торговельна марка MAN; автомобіль вантажний: торговельної марки FORD, модель: TRANSIT.

Ввезені товари декларувалися позивачем із застосуванням преференції по сплаті ввізного мита в рамках дії Угоди про асоціацію між Україною з однієї сторони та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами членами, з іншої сторони, ратифікованої Законом України від 16.09.2014 № 1678-VII.

Позивач зазначає, що при митному оформленні товарів були подані компетентним органам усі без виключення необхідні для отримання преференції документи, в тому числі документи, що підтверджують країну походження товару. Вказує на те, що на момент митного оформлення жодних сумнівів з приводу дійсності документів про походження товару чи достовірності відомостей, що в них містяться, включаючи країну походження товару, - не виникало.

Однак відповідач, не повідомляючи платника податків, вирішив самостійно провести верифікацію ввезених товарів шляхом надсилання різних запитів до Німеччини, Швеції та Польщі. За результатами отримання відповідей, фіскальний орган у своєму акті зазначає, що товар не може бути визнаний таким, що походить з ЄС, оскільки не відповідає вимогам Протоколу 1 Угоди. Відповідно, до автомобілів не застосовуються преференції. Яке наслідок прийняті податкові повідомлення-рішення, якими визначено грошове зобов'язання за платежем мито на товари та ПДВ.

Позивач з такими висновками контролюючого органу та прийнятими рішеннями не погоджується вказуючи, що у запитах не конкретизовано, які саме обґрунтовані сумніви виникли про оформленні товарів преференційного походження, що є необхідною підставою та умовою для проведення верифікації товарів. Також вказує, що відносно автомобіля MERSEDES-BENZ запит направлено до країни Польщі, в той час, як виробником є Німеччина.

Окрім того позивач зазначає, що перевірка підтвердження походження товару може здійснюватися за наявності доручення ДФС, однак жодних доручень ані в запитах, ані в листах Вінницької митниці не вказано.

Відтак, на думку позивача, оскаржувані рішення є протиправними та підлягають скасуванню.

Ухвалою від 07.12.2018 р. відкрито провадження та призначено справу до розгляду за правилами загального провадження на 15.01.2019 р.

27.12.2018 р. надійшов відзив (вх. №60216), в якому відповідач просить відмовити в задоволенні позову і вказує, що сертифікати з перевезення товару EUR.1 та декларації інвойси було направлено на перевірку до митних органів Польщі, Німеччини, Швеції. У відповідь на звернення уповноваженими органами надано відповіді згідно з якими преференційне походження товарів відповідно до Угоди не підтверджено. Таким чином, за результатами перевірки було встановлено, що товари, оформлені за митними деклараціями від 01.06.2016р. №401090001/2016/000626, від 15.06.2017 р. №UA401010/2017/020346, від 15.05.2017 р. №UA401010/2017/015908 повинні оподатковуватися ввізним митом за ставкою Митного тарифу України.

Окремо вказано, що перевірка походження може здійснюватися як в довільному порядку так і при наявності обґрунтованих сумнівів. Транспортні засоби задекларовані за групою УКТ ЗЕД 87, відтак ціна усіх матеріалів іноземного походження не має перевищувати 40% ціни товару виробника. Оскільки транспортні засоби бувші у використанні й виготовлені у 2007 р. та 2013 р. , а тому виникли сумніви з приводу того чи не перевищує вміст сировини та комплектуючих іноземного походження 40% від ціни виробника.

15.01.2019 р. ухвалою суду витребувано додаткові докази і відкладено підготовче засідання на 04.02.2019 р.

04.02.2019 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду на 27.02.2019 р.

27.02.2019 р. ухвалою суду розгляд справи відкладено на 05.03.2019 р.

Ухвалами від 05.03.2019 р. витребувано додаткові докази та відкладено розгляд справи на 12.03.2019 р.

Протокольною ухвалою від 12.03.2019 р. оголошено перерву в судовому засіданні до 13.03.2019 р.

Ухвалою від 13.03.2019 р. зупинено провадження у справі до набрання законної сили рішенням ВОАС у справі №0240/2493/18-а.

19.04.2019 р. рішенням суду провадження у справі поновлено і призначено до розгляду на 25.04.2019 р.

У судовому засіданні представники позивача позов підтримали повністю та, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, просили суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представники відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили відмовити в задоволенні позову.

Дослідивши докази, заслухавши думку учасників справи, суд встановив наступне.

ГУ ДФС у Вінницькій області в період з 22.06.2018 р. по 06.07.2018 р. проведено документальну невиїзну перевірку ТОВ "Транссигнал ОЛК" за дотриманням вимог законодавства з питань державної митної справи щодо обґрунтованості та законності надання (отримання) пільг і звільнення від оподаткування під час митного оформлення товарів за МД від 01.06.2016р. №401090001/2016/000626,від 15.06.2017 р. №UA401010/2017/020346, від 15.05.2017 р. №UA401010/2017/015908, за наслідком якої складено акт №3490/02-32-14-09/32054869

В даному акті зафіксовані наступні порушення:

- вимог пунктів 2 та 3 статті 22, а саме "Умови складання декларації інвойс" Протоколу 1 Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами - членами, з іншої сторони, ратифікованої Законом України від 16.09.2014 № 1678-VII;

- вимог пунктів 3 та 4 статті 17 "Процедура видачі сертифіката з перевезення товару EUR.1 " Протоколу 1 Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони , та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами - членами, з іншої сторони, ратифікованої Законом України від 16.09.2014 №1678-VII;

- статті 257 Митного кодексу України в частині достовірності декларування відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для їх митного контролю та митного оформлення;

- статті 281 Митного кодексу України в частині правильності, обґрунтованості та законності надання (отримання) пільг, застосування звільнення від оподаткування ввізним митом, в результаті чого занижено податкове зобов'язання по сплаті ввізного мита на суму 16 826, 38 грн.;

- вимог пункту 190.1 статті 190 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податкового зобов'язання по сплаті податку на додану вартість на суму 3 365, 28 грн.

Зокрема в акті перевірки зазначено, що ТОВ "Транссигнал ОЛК" (код за ) за МД від 01.06.2016 року №401090001/2016/000626, оформленою у митному режимі ІМ 40 ввозились товари: "Автомобіль вантажний: торговельна марка MERSEDES-BENZ, модель: SPRINTER 313CDI, тип: 906ВВ35, тип двигуна: дизель, календарний рік виготовлення 2013, модельний рік виготовлення 2013, потужність: 95 кВт, робочий об'єм циліндрів двигуна: 2143 см3, № кузова: WDB9066351S794524, вантажопідйомність 1.144 т, маса в разі максимального завантаження 3.500 т, бувший у використанні, дата першої реєстрації 03.05.2013 р., номер двигуна :2096, згідно свідоцтва про реєстрацію загальна кількість місць включаючи водія: 2 (фактично-3), тип кузова: суцільнометалевий фургон, салон водія відокремлено від вантажного відсіку перегородкою, яку встановлено заводським способом, в вантажному відсіку відсутні ознаки комфорту, сидіння та місця для їх кріплення, в наявності місця для кріплення вантажу, колісна формула: 4x2 категорія: N1, автомобіль виготовлено не на базі кузова легкового автомобіля, призначення: для використання по дорогах загального користування, транспортній засіб не містить у своєму складі передавачі або передавачі та приймачі, виробник: DAIMLER AG, країна виробництва: DE".

Товар ввезений на підставі зовнішньоекономічного контракту від 26.04.2016 р. №2704016 укладеного між ТОВ "Транссигнал ОЛК" (Україна) та С.В. KFZ-HANDEL&VERSCHIFFUNGINH. CLARINE N.BCHARA (Німеччина). Умови поставки FCA. Фактурна вартість 12 750 EUR (за курсом 28,04298200) 357 548, 02 грн., митна вартість 363 630, 36 грн.

Також, ТОВ "Транссигнал ОЛК" за МД від 15.06.2017 №401010/2017/020346 здійснено митне оформлення товару "Сідельний тягач: торговельна марка MAN, модель: 18.440, тип двигуна: дизель, календарний рік виготовлення 2007, модельний рік виготовлення 2007, дата першої реєстрації 11.01.2008 року, об'єм двигуна: 10518 см3, потужність: 324 кВт, N шасі: WMAH13ZZ57W093708, номер двигуна: не встановлено, вантажопідйомність: 9, 780 т, маса в разі максимального завантаження 18.000 т, бувший у використанні, 2-х вісний, загальна кількість місць включаючи водія: 2, колісна формула: 4x2 категорія: N3, транспортній засіб не містить у своєму складі передавачі або передавачі та приймачі, призначення по дорогах загального користування, виробник MAN, країна виробництва DE".

Товар ввезений на підставі зовнішньоекономічного контракту від 02.06.2017 №020617 укладеного між ТОВ "Транссигнал ОЛК" (Україна) та Firma "Palm Truck AB" Persakersvagen 6, 231 62 Trelleborg, Sverige (Швеція). Умови поставки DAP. Фактурна вартість 5 700 євро (за курсом 29,14457200) 166 124,06 грн., митна вартість 166508,06 грн.

Окрім того, за МД №UA401010/2017/015908 здійснено митне оформлення товару "Автомобіль вантажний: торговельна марка FORD, модель: TRANSIT, тип двигуна: дизель, календарний рік виготовлення 2013, модельний рік виготовлення 2013, потужність: 114 кВт, робочий об'єм циліндрів двигуна: 2198 см3, № кузова WF0XXXTTFXDA09167, вантажопідйомність 1.267 т, маса в разі максимального завантаження 3.500 т, бувший у використанні, дата першої реєстрації: 22.08.2013, номер двигуна: не встановлено, згідно свідоцтва про реєстрацію загальна кількість місць включаючи водія: 3, колір: білий, тип кузова суцільнометалевий фургон, салон водія відокремлено від вантажного відсіку перегородкою, в вантажному відсіку відсутні ознаки комфорту, сидіння та місця для їх кріплення колісна формула: 4x2 категорія: N1, автомобіль виготовлено не на базі кузова легкового автомобіля, призначення: для використання по дорогах загального користування, фірма виробник: FORD, країна виробництва: DE".

Товар ввезений на підставі зовнішньоекономічного контракту від 06.03.2017 №200317 укладеного між ТОВ "Транссигнал ОЛК" (Україна) та (Firma WORA Inh. W.Belz Bergstrasse 57, 89567, Sontheim/Brenz , Німечинна). Умови поставки DAP. Фактурна вартість 5 250 євро ( за курсом 28,79346200) 151165,68 грн., митна вартість 165496,06грн.

Головним управлінням ДФС у Вінницькій області отримано інформацію від Вінницької митниці ДФС листами від 20.03.2018 №1331/8/02-80-19-02, від 03.04.2018 р. №1607/8/02-80-19-02 та від 04.06.2018 №2721/8/02-80-19-02 про те, що листом ДФС України від 26.03.2018 №8818/7/99-99-19-04-03-17 доведено відповідь митних органів Польщі, від 16.03.2018 №7785/7/99-99-19-04-02-17, відповідь митних органів Швеції та від 31.05.2018 №16386/7/99-99-19-04-03-17 та відповідь митних органів Німеччини щодо безпідставного отримання (надання) пільги - преференція 410- "Товари, що ввозяться в України та походять з країн ЄС (Абзац перший частини першої статті 29 додатка I-А " Тарифний графік України" до глави 1 розділу IV "Торгівля та питання, пов'язані з торгівлею" (скасування мит) Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським Співтовариством з атомної енергії і їхніми державами - членами, з іншої сторони), зі сплати ввізного мита ТОВ "Транссигнал ОЛК" під час оформлення товарів за митними деклараціями від 01.06.2016 №401090001/2016/000626, від 15.06.2017 №401090001/2017/020346 , від 15.05.2017 МД №UA401010/2017/015908.

На підставі даного акту 09.08.2018 р. прийнято наступні податкові повідомлення - рішення:

- №, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем ПДВ з ввезених на територію України товарів на 5 048, 92 грн. (за податковими зобов'язаннями 3365, 28 грн., 1682 , 64 штрафними санкціями);

- №, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем мито на товари на суму 25239,57 грн. (за податковими зобов'язаннями 16826,38 грн., 8 431,19 грн. штрафними санкціями ) .

В подальшому, дані рішення оскаржено до ДФС України, за наслідком розгляду яких прийнято рішення від 23.10.2018 р. №34359/6/99-99-11-03-03-25, яким спірні рішення залишено без змін, а скаргу - без задоволення.

Не погоджуючись із даними рішеннями, позивач звернувся із цим позовом до суду.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до абзацу 1 пункту 41.1 статті 41 Податкового кодексу України (надалі - ПК України) контролюючими органами є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову, державну митну політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску, державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового та митного законодавства, законодавства з питань сплати єдиного внеску та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган (надалі - центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику), його територіальні органи.

Згідно з пунктом 41.3 статті 41 ПК України, повноваження і функції контролюючих органів визначаються цим Кодексом, Митним кодексом України та законами України. Розмежування повноважень і функціональних обов'язків контролюючих органів визначається законодавством України.

Пунктом 54.4 статті 54 ПК України передбачено, що у разі надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджених відомостей щодо країни походження, вартісних, кількісних або якісних характеристик, які мають значення для оподаткування товарів і предметів при ввезенні (пересиланні) на митну територію України або територію вільної митної зони або вивезенні (пересиланні) товарів і предметів з митної території України або території вільної митної зони, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення, контролюючий орган має право самостійно визначити базу оподаткування та податкові зобов'язання платника податків шляхом проведення дій, визначених пунктом 54.3 цієї статті, на підставі відомостей, зазначених у таких документах.

Положеннями підпункту 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 ПК України встановлено, що контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо результати митного контролю, отримані після закінчення процедури митного оформлення та випуску товарів, свідчать про заниження або завищення податкових зобов'язань, визначених платником податків у митних деклараціях.

Згідно з пунктом 4 частини 5 статті 54 Митного кодексу України (надалі - МК України), орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості.

Положеннями пункту 1 частини третьої, частини шостої статті 345 МК України визначено, що органи доходів і зборів мають право здійснювати митний контроль шляхом проведення документальних виїзних (планових або позапланових) та документальних невиїзних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи щодо правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів. Результати перевірки оформлюються актом (довідкою) та є підставою для самостійного визначення органом доходів і зборів суми податкового зобов'язання підприємства щодо сплати митних платежів, застосування заходів, передбачених законами України.

Відповідно до частини першої, пункту 2 частини другої статті 351 МК України, предметом документальних невиїзних перевірок є дані про своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати митних платежів при переміщенні товарів через митний кордон України підприємствами, а також при переміщенні товарів через митний кордон України громадянами з поданням митної декларації, передбаченої законодавством України для підприємств.

Документальна невиїзна перевірка проводиться у разі надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтвердженої інформації про не підтвердження автентичності поданих органові доходів і зборів документів щодо товарів, митне оформлення яких завершено, недостовірність відомостей, що в них містяться, а також запитів стосовно надання інформації про зовнішньоекономічні операції, які здійснювалися за участю суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності - резидентів України.

Аналіз наведених правових норм свідчить про можливість митного контролю після завершення митного оформлення за умови обґрунтованої підозри, що під час пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордом України було допущено порушення законодавства України, а також орган доходів і зборів має право продовжити здійснення митного контролю, за наслідками якого донарахувати обов'язкові платежі, якщо протиправні дії декларанта спричинили їх недобір. При цьому підставою для проведення документальної невиїзної перевірки є надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтвердженої інформації про не підтвердження автентичності поданих органові доходів і зборів документів щодо товарів, митне оформлення яких завершено, недостовірність відомостей, що в них містяться.

Відповідна позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 07.08.2018 у справі № 821/751/17.

У абзаці 14 статті 1 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність" від 16.04.1991 № 959-XII наведено визначення поняття «імпорт (імпорт товарів)», яким є купівля (у тому числі з оплатою в не грошовій формі) українськими суб'єктами зовнішньоекономічної діяльності в іноземних суб'єктів господарської діяльності товарів з ввезенням або без ввезення цих товарів на територію України, включаючи купівлю товарів, призначених для власного споживання установами та організаціями України, розташованими за її межами.

Відповідно до статті 74 МК України, імпорт (випуск для вільного обігу) - це митний режим, відповідно до якого іноземні товари після сплати всіх митних платежів, встановлених законами України на імпорт цих товарів, та виконання усіх необхідних митних формальностей випускаються для вільного обігу на митній території України.

Згідно частини другої статті 36 МК України, країною походження товару вважається країна, в якій товар був повністю вироблений або підданий достатній переробці відповідно до критеріїв, встановлених цим Кодексом.

Частиною першою статті 36 МК України передбачено, що країна походження товару визначається з метою оподаткування товарів, що переміщуються через митний кордон України, застосування до них заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, заборон та/або обмежень щодо переміщення через митний кордон України, а також забезпечення обліку цих товарів у статистиці зовнішньої торгівлі.

Відповідно до частини шостої статті 36 МК України, положення цього Кодексу застосовуються для визначення походження товарів, на які при ввезенні їх на митну територію України поширюється режим найбільшого сприяння (непреференційне походження), з метою застосування до таких товарів передбачених законом заходів тарифного та нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

У відповідності до частини сьомої статті 36 МК України, повністю вироблені або піддані достатній переробці товари преференційного походження визначаються на основі законів України, а також міжнародних договорів України, згоду на обов'язковість яких надано Верховною радою України.

Згідно частини першої статті 43 МК України документами, що підтверджують країну походження товару, є сертифікат про походження товару, засвідчена декларація про походження товару, декларація про походження товару, сертифікат про регіональне найменування товару.

Частиною третьою статті 43 МК України встановлено, що сертифікат про походження товару - це документ, який однозначно свідчить про країну походження товару і виданий компетентним органом даної країни або країни вивезення, якщо у країні вивезення сертифікат видається на підставі сертифіката, виданого компетентним органом у країні походження товару.

Відповідно до статті 43 МК України, засвідчена декларація про походження товару - це декларація про походження товару, засвідчена державною організацією або компетентним органом, наділеним відповідними повноваженнями (частина 5), а декларація про походження товару - це письмова заява про країну походження товару, зроблена у зв'язку з вивезенням товару виробником, продавцем, експортером (постачальником) або іншою компетентною особою на комерційному рахунку чи будь-якому іншому документі, який стосується товару (частина 6).

Частиною дев'ятою статті 43 МК України передбачено, що додатковими відомостями про країну походження товару є відомості, що містяться в товарних накладних, пакувальних листах, відвантажувальних специфікаціях, сертифікатах (відповідності, якості, фіто санітарних, ветеринарних тощо), митній декларації країни експорту, паспортах, технічній документації, висновках експертизи відповідних органів, інших матеріалах, що можуть бути використані для підтвердження країни походження товару.

Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 44 МК України, у разі ввезення товару на митну територію України, сертифікат про походження товару подається обов'язково на товари, до яких застосовуються преференційні ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України.

Згідно частини першої статті 45 МК України, у разі виникнення сумнівів з приводу дійсності документів про походження товару чи достовірності відомостей, що в них містяться, включаючи відомості про країну походження товару, орган доходів і зборів може звернутися до компетентного органу, що видав документ, або до компетентних організацій країни, зазначеної як країна походження товару, із запитом про проведення перевірки цих документів про походження товару чи надання додаткових відомостей.

Відповідно до пункту 1 статті 29 частини 2 глави 1 розділу 4 Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони від 27.06.2014 року (надалі - Угода про асоціацію), кожна Сторона зменшує або скасовує ввізне мито на товари, що походять з іншої Сторони, відповідно до Графіків, встановлених у Додатку I-A до цієї Угоди.

Статтею 26 частини 1 глави 1 розділу 4 Угоди про асоціацію встановлено, що положення цієї Глави застосовуються до торгівлі товарами, що походять з територій Сторін. Для цілей цієї Глави "походження" означає, що товар підпадає під правила походження, викладені в Протоколі 1 - щодо визначення концепції "походження товарів" і методів адміністративного співробітництва (надалі - Протокол до Угоди про асоціацію), до цієї Угоди.

Частиною 1 статті 2 розділу 2 Протоколу до Угоди про асоціацію встановлено, що з метою впровадження цієї Угоди наступні товари мають вважатися як такі, що походять з Європейського Союзу:

- товари, цілком вироблені в Європейському Союзі, як це визначається у статті 5 цього Протоколу;

- товари, отримані в Європейському Союзі з матеріалів, які не були вироблені цілком у Європейському Союзі, за умови, що такі матеріали пройшли достатню обробку в ЄС відповідно до статті 6 цього Протоколу.

Відповідно до частини 1 статті 16 розділу 5 Протоколу до Угоди про асоціацію товари, що походять з Європейського Союзу, і товари, що походять з України, після ввезення до України чи Європейського Союзу відповідно підпадають під дію цієї Угоди за умови подання одного з таких документів: 1. Сертифікат з перевезення товару EUR.1; 2. У випадках, вказаних у статті 22 (1) цього Протоколу, - декларація, що надалі іменуватиметься "декларацією інвойс", надана експортером до інвойсу, повідомлення про доставку чи будь-якого іншого комерційного документа, який описує розглядувані товари достатньо детально для того, щоб їх можна було ідентифікувати.

Стаття 28 Протоколу до Угоди про асоціацію встановлює, що до складу документації, зазначеної в статтях 17(3) і 22(3) цього Протоколу, використовуваної для підтвердження того, що товари, вказані в сертифікаті з перевезення товару EUR.1 або декларації інвойс можуть бути визнані такими, що походять з Європейського Союзу або України й відповідають іншим вимогам цього Протоколу, можуть входити, "interalia" (переклад - також), в тому числі:

(a) прямі свідчення процесів, виконаних експортером чи постачальником для отримання розглядуваного майна, що містяться, наприклад, у його обліковій документації чи у міжнародній системі обліку;

(b) документи, що підтверджують статус походження використаних матеріалів, видані чи складені в Європейському Союзі або Україні, якщо застосування таких документів відповідає чинному законодавству відповідної країни;

(c) документи, що підтверджують обробку матеріалів у Європейському Союзі або Україні, видані чи складені в ЄС або Україні, якщо застосування таких документів відповідає чинному законодавству відповідної країни;

(d) сертифікати з перевезення товару EUR.1 або декларації інвойс, що підтверджують статус походження використаних матеріалів, видані чи складені в Європейському Союзі або Україні згідно з цим Протоколом;

(e) належні свідчення про обробку, виконану з межами Європейського Союзу або України згідно з положеннями статті 12 даного Протоколу, які підтверджують, що вимоги цієї статті були виконані.

Отже, як видно із процитованих вище норм, у разі визнання товарів, такими, що походять з Європейського Союзу або України на них розповсюджується Угода про асоціацію та, відповідно, зменшується або скасовується ввізне мито, тобто застосовуються преференції.

Як видно із матеріалів справи між ТОВ "Транссигнал ОЛК" (Україна) та С.В. KFZ-HANDEL&VERSCHIFFUNGINH. CLARINE N.BCHARA.(Німеччина) укладено контракт № 2704016 від 26 квітня 2016 року. Пунктом 1.1 даного контракту визначено, що продавець реалізовує автомобіль марки MERSEDES-BENZ. Умови поставки FCA. Загальна сума контракту 12 750 EUR .

Оплата продукції проводиться на умовах 100% передоплати на банківський рахунок продавця згідно виставлених рахунків - інвойсів, що є невід'ємними Додатками до даного Контракту (п. 4.1 контракту).

Пунктом 3.4 контракту визначено, що товари супроводжуються наступним: товарно-транспортною накладною (CMR), рахунок (інвойс), експортно митна декларація, сертифікат походження товару EUR1(у разі наявності), експортні (митні) номерні знаки.

Відповідно до митної декларації №401090001/2016/000626 від 01.06.2016 року проведено митне оформлення даного автомобіля ввезеного ТОВ "Транссигнал ОЛК" на митну територію України на підставі зовнішньоекономічного контракту № 2704016 від 26 квітня 2016 року.

Вказаний автомобіль перевезено із застосуванням преференції по сплаті ввізного мита за кодом "410" на підставі сертифікату з переміщення форми EUR.1 від 30.05.2016 № PL/MF/AL 0064151.

Також, ТОВ "Транссигнал ОЛК" укладено 02.06.2017 р. контракт №020617 із компанією "Palm Truck AB". Пунктом 1.1 даного контракту визначено, що продавець реалізовує MAN 18.440. Умови поставки DAP. Загальна сума контракту 5 700 EUR .

Оплата продукції проводиться на умовах 100% передоплати на банківський рахунок продавця згідно виставлених рахунків - інвойсів, що є невід'ємними Додатками до даного Контракту (п. 4.1 контракту).

Пунктом 3.3 контракту визначено, що товари супроводжуються наступним: рахунком -фактурою або (інвойсом), сертифікатом походження товару EUR.1, номерними знаками, свідоцтвом про реєстрацію, страховкою транспортного засобу, експертною митною декларацією.

Відповідно до митної декларації №401010/2017/020346 від 15.06.2017 р. проведено митне оформлення даного автомобіля ввезеного ТОВ "Транссигнал ОЛК" на митну територію України на підставі зовнішньоекономічного контракту № 020616 від 02 червня 2017 року. Пільги отримано на підставі декларації інвойс від 06.06.2017 №1654.

На підставі контракту від 06.03.2017 р. №200317 укладеного між ТОВ "Транссигнал ОЛК" (Україна) та компанією WORA здійснено митне оформлення автомобіля марки FORD, моделі: TRANSIT згідно декларації №UA401010/2017/015908 від 15.05.2017 р.

Пунктом 3.5 контракту визначено, що товари супроводжуються наступними документами: товарно -транспортною накладною (CMR), рахунком -фактурою або (інвойсом), сертифікатом походження товару EUR.1, номерними знаками, свідоцтвом про реєстрацію, страховкою транспортного засобу, експертною митною декларацією. Фактурна вартість автомобіля 5 250 євро.

Пільги щодо даного автомобіля отримано на підставі декларації інвойс від 11.05.2017 №2017-148.

Разом з тим, ДФС України за зверненням Вінницької митниці в частині перевірки сертифікатів з перевезення та декларацій-інвойсів, скерувала такі на перевірку до уповноваженого органу Республік Польща, Швеції, Німеччини.

В подальшому, Головним управління ДФС у Вінницькій області отримано інформацію від Вінницької митниці ДФС листами від 20.03.2018 №1331/8/02-80-19-02, від 03.04.2018 р. №1607/8/02-80-19-02 та від 04.06.2018 №2721/8/02-80-19-02 про те, що листами ДФС України доведено наступні відповіді:

- відносно сідельного тягача MAN 18.440 надано відповідь митним органом Швеції від 11.01.2018 №KTR 2017-1557 в якій повідомлено, що товар не може бути визнаний таким, що походить з ЄС і не відповідає вимогам Протоколу 1 Угоди;

- відносно автомобіля марки FORD, моделі: TRANSIT надано відповідь митним органом Німеччини від 28.03.2018 №Z4215 ВNPE021/18-D120002 , що товар не є товаром, походження якого відповідає вимогам Протоколу 1 Угоди про асоціацію між Україною та Європейським Союзом;

- відносно автомобіля марки MERSEDES-BENZ надано відповідь митним органом Польщі від 12.02.2018 №1801-IOC.4331.4.2017, що товар вказаний у сертифікаті не підлягає преференційному трактуванню.

В контексті наведеного, оцінюючи правомірність збільшення зобов'язань за платежем ПДВ та мита на товар - транспортні засоби марки FORD та MERSEDES-BENZ суд вказує наступне.

Як видно уповноваженими органами країн експорту не підтверджено походження даних товарів з Європи та відповідність Протоколу 1 Угоди про асоціацію між Україною та Європейським Союзом. А відтак, такі не підпадають під дію Протоколу 1 Угоди про асоціацію між Україною та Європейським Союзом, а отже мають бути оподатковані на загальних підставах.

Відносно доводів позивача стосовно того, що запит по автомобілю MERSEDES-BENZ направлено не до країни походження Німеччини, а до Польщі, що, на думку позивача, є безпідставним,- то суд зазначає наступне.

В розумінні статті 1 Закону України "Про застосування спеціальних заходів щодо імпорту в Україну", країна експорту - країна походження товару, що імпортується в Україну. Країною експорту може вважатися також країна-посередник (митний союз або економічне угруповання), за винятком випадків, коли зазначений товар перевозиться транзитом через цю країну, в ній не виробляється або в цій країні немає порівнянної ціни для цього товару. Країна походження - країна (митний союз або економічне угруповання), в якій товар було повністю вироблено або піддано достатній переробці чи обробці.

Згідно частини першої статті 43 МК України документами, що підтверджують країну походження товару, є сертифікат про походження товару, засвідчена декларація про походження товару, декларація про походження товару, сертифікат про регіональне найменування товару.

Отже, країна експорту, це країна походження в якій товар вироблено. А сертифікат є документом, який підтверджує країну походження товару.

Як встановлено, в митній декларації №401090001/2016/000626 від 01.06.2016 року, як і у сертифікаті EUR.1 від 30.05.2016 р. № РL/MF/AL0064151 (автомобіль MERSEDES-BENZ) країною походження визначено Польщу, відтак, саме до останньої звернувся контролюючий орган та отримав відповідь щодо походження ТЗ.

А отже в цій частині доводи позивача не приймаються до уваги.

За наведених вище обставин, податковим органом правомірно збільшено основне зобов'язання за платежем ПДВ та мита на товару по транспортним засобам марки FORD та MERSEDES-BENZ на загальну суму 10 201, 18 грн. Відтак, податкові повідомлення-рішення в частині нарахування основного зобов'язання по ПДВ в сумі 1700,20 грн. та мита на суму 8500,98 грн. є правомірними та не підлягають скасуванню.

Окремо щодо доводів позивача щодо обов'язковості здійснення перевірки лише за наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності документів, статусі походження відповідних товарів або виконанні інших вимог Протоколу, суд вказує наступне.

Відповідно до статей 32 , 33 Протоколу до Угоди про асоціацію, митні органи держав-членів Європейського Союзу і України повинні надавати один одному через Європейську комісію зразки відбитків штампів, використовуваних у їхніх митних службах для видачі сертифікатів з перевезення товару EUR.1 і адреси митних органів, які відповідають за перевірку цих сертифікатів і декларацій інвойс.

З метою забезпечення правильного застосування цього Протоколу Європейський Союз і Україна повинні допомагати один одному через компетентні митні адміністрації у перевірці достовірності сертифікатів з перевезення товару EUR.1 або декларацій інвойс та правильності інформації, що міститься в цих документах.

Подальші перевірки підтверджень походження мають здійснюватись у довільному порядку або тоді, коли митні органи країни імпорту мають обґрунтовані сумніви в достовірності таких документів, статусі походження відповідних товарів або виконанні інших вимог цього Протоколу.

Митні органи, на запит яких була здійснена перевірка, мають бути повідомлені про її результати якомога раніше. Ці результати повинні чітко вказувати на те, чи є перевірені документи достовірними та чи розглядувані товари можуть бути визнані такими, що походять з Європейського Союзу або України і відповідають іншим вимогам цього Протоколу.

Аналіз процитованих норм дає підстави для висновку, що перевірка підтвердження походження товару має здійснюватися у двох випадках: або у довільному порядку або за наявності обґрунтованих сумнівів.

Отже наявність обґрунтованих сумнівів не є єдиною підставою для проведення перевірки. Перевірка може бути проведена й в довільному порядку.

Як пояснено представниками відповідача та відображено в «інформації про сертифікати, що направляється на перевірку, та зазначені в ньому товари» підставами для проведення перевірок стали:

- по сідельному тягачу марки МАN - «номер авторизації не відповідає доведеному зразку»;

- по автомобілю марки MERSEDES-BENZ - «сертифікат виданий не митними органами країни експорту»;

- по автомобілю вантажному марки Ford - необхідність підтвердження преференційного походження».

Окрім того, у листі Вінницької митниці ДФС «щодо проведення перевірки декларацій інвойс» № 5360/8/002-80-19-02 від 27.11.2017 р, з посиланням на норми Угоди про асоціацію, зокрема вказано, що декларація інвойс №2017-148 від 11.05.2017 р. (Ford) складена не уповноваженими експортерами, а транспортний засіб, зазначеній у ній, бувший у використанні. А тому виникають сумніви щодо преференційного походження товару та виконання інших вимог протоколу 1 Угоди необхідних для підтвердження преференції.

У листі Вінницької митниці ДФС «про здійснення контрольно-перевірочних заходів» № 1607/8/02-80-19-02 від 3.04.2018 р. зазначено, що сертифікат виданий на товар «автомобіль вантажний: торгівельна марка MERSEDES-BENZ, бувший у вжитку», МД від 1.06.16 р. №401090001/2016/000626, а декларація інвойс - на товар «напівпричіп для перевезення вантажів, самоскид, був у використанні» МД від 14.03.17 р. № UА 401010/2017/007833. Листами уповноважених органів Польщі повідомлено, що товари зазначені у вищезгаданих документах про походження не можуть бути визнані такими, що походять х ЄС і не відповідають вимогам Протоколу 1 Угоди.

У листі Вінницької митниці ДФС «щодо проведення перевірки сертифіката з перевезення товару форми EUR.1» №4398/8/02-80-19-02 від 12.10.16 р. повідомлено, що на Вінницькій митниці 1.06.2016 р. ТОВ «Транссигнал ОЛК» здійснено митне оформлення товару «автомобіль вантажний: торгівельна марка MERSEDES-BENZ, …» в режимі вільної торгівлі в рамках Угоди про асоціацію. Для підтвердження преференційного походження товару надано оригінал сертифіката з перевезення товару форми EUR.1 від 30.05.2016 р. № PL/MF/AL 0064151. В ході проведення перевірки встановлено, що сертифікат виданий митними органами Польщі, хоча країна експорту в графі 1 «Ексортрер» - Німеччина. Пунктом 1 статті 17 «процедура видачі сертифіката з перевезення товару EUR.1» Протоколу 1 Угоди про асоціацію передбачено, що сертифікат х перевезення товару EUR.1 має бути виданий митними органами країни експорту.

Враховуючи викладене, митний орган просить надати допомогу в проведені перевірки сертифіката з перевезення товару форми EUR.1 від 30.05.16 р. № PL/MF/AL 0064151 та даних , які у ньому містяться.

За сукупністю наведеного та враховуючи процитовані вище норми, суд доходить висновку, що у митного органу наявні були підстави проводити відповідні перевірки.

Відтак, доводи позивача спростовуються та не приймаються до уваги.

Більш того, транспортні засоби ввезені позивачем задекларовані за групою УКТ ЗЕД 87, відтак ціна усіх матеріалів іноземного походження не має перевищувати 40% ціни товару виробника. А отже позиція податкового органу щодо наявності сумнівів з приводу того чи не перевищує вміст сировини та комплектуючих іноземного походження 40% від ціни виробника підтверджена останнім.

Разом з тим, оцінюючи правомірність збільшення зобов'язань за платежем ПДВ та мита щодо ввезеного сідельного тягача MAN 18.440, то суд вказує, що згідно митної декларації №401010/2017/020346 від 15.06.2017 р. країною походження даного товару визначена Німеччина. В той час, як запит направлено до уповноваженого органу Швеції та саме останнім надано відповідь про невідповідності товару Угоді ЄС, що не відповідає положенням митного законодавства та Угоді про асоціацію.

А отже, за відсутності відповіді уповноваженого митного органу щодо невизнання ввезеного сідельного тягача MAN 18.440 таким, що походить з ЄС і не відповідає вимогам Протоколу 1 Угоди, - відсутні підстави для збільшення зобов'язань по ПДВ та миту щодо ввезеного ТЗ.

Відтак, оскаржувані податкові повідомлення - рішення в частині нарахування основного зобов'язання по ПДВ в сумі 1665,08 грн. та мита на суму 8 325, 41 грн. є неправомірними та підлягають скасуванню.

Оцінюючи обґрунтованість застосування штрафних санкцій за спірними рішеннями, суд вказує наступне.

Відповідно до статті 123 ПК України, уразі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

При повторному протягом 1095 днів визначенні контролюючим органом суми податкового зобов'язання з цього податку, зменшення суми бюджетного відшкодування тягне за собою накладення на платника податків штрафу у розмірі 50 відсотків суми нарахованого податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Отже, як видно штраф в розмірі 50% застосовується у разі повторного визначення суми податкового зобов'язання з цього податку платнику.

Так, при нарахуванні штрафних санкцій, податковий орган виходив з того, що податковими повідомленнями - рішеннями № та № від 05.03.2018 р. товариству вже визначались зобов'язання по ПДВ та миту, відтак підлягає застосуванню штраф в розмірі 50% як при повторному визначені податкового зобов'язання.

Однак слід зазначити, що рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 08.11.2018 р. у справі №0240/2493/18-а, яке набрало законної сили, визнано протиправними та скасовано податкове повідомлення - рішення Головного управління ДФС у Вінницькій області № та № від 05.03.2018 р.

Отже, податкові зобов'язання по ПДВ та миту визначаються позивачу вперше, а відтак має бути застосовано штраф в розмірі 25%.

Враховуючи, що спірні рішення частково скасовано та позивачу визначено зобов'язання по ПДВ та миту вперше, штрафні санкції, мають розраховуватись наступним чином:

- за рішенням № визначено 3365, 28 грн. основного зобов'язання з ПДВ та 1682,64 грн. - 50% штрафу, із них:

- основне зобов'язання, що підлягає до скасування складає - 1665, 08 грн. Без змін: 3365,28 грн. - 1665,08 грн. = 1700, 20 грн. осн. зобов'язання.

- 1700, 20 грн. сума основного зобов'язання, на яке має бути нараховано штраф у розмірі 25%, що складає 425,05 грн. та підлягають до стягнення.

- за рішенням № - визначено 16826,38 грн. за основним зобов'язанням по миту та 8413,19 грн. - 50% штрафу, із них:

- основне зобов'язання, що підлягає до скасування 8325,41 грн.

- 8500,97 грн. сума основного зобов'язання, на яке має бути нараховано штраф у розмірі 25%, що складає 2125,24 грн. та підлягають до стягнення.

Решта неправомірно нарахованих сум грошового зобов'язання підлягають до скасування.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши надані докази, суд доходить висновку, що встановлені у справі обставини підтверджують позицію позивача частково, а відтак, адміністративний позов належить задовольнити частково.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд вказує, що відповідно до частини третьої статті 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи наведену норму, витрати понесені позивачем у даній справі в сумі 1762 грн. судового збору підлягають відшкодуванню пропорційно до задоволених вимог у розмірі 1 039, 57 грн.( 1762 грн. сплаченого судового збору (100%), 1 021,96 грн. судового збору, що підлягає до відшкодування - 58% задоволених вимог).

Окрім того, позивач просить стягнути витрати на правничу допомогу в сумі 7200 грн.

Тут суд, вказує на наступне.

Відповідно до положень статті 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) сторін та їхніх представників, що пов'язані із прибуттям до суду;

3) пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз;

4) пов'язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

5) пов'язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Статтею 134 КАС України визначено, що витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Так, представник ТОВ "Транссигнал ОЛК" адвокат Глівінська С.Й. у клопотанні від 30.01.2019 р. просить суд стягнути з відповідача на користь товариства витрати на правничу (правову) допомогу у розмірі 7200 грн.

Судом встановлено, що 15.11.2018р. між ТОВ "Транссигнал ОЛК" та адвокатом Глівінською С.Й., що діє відповідно до Свідоцтва про право заняття адвокатською діяльністю №456 від 30.05.2005 (а.с.31), укладено договір про надання правової (правничої) допомоги №01/11-18 .

Відповідно до п.п.1.1 п.1 вказаного договору адвокат зобов'язується надати професійну правничу допомогу Замовнику, а Замовник зобов'язується прийняти та оплатити надану професійну правничу допомогу на умовах та у строки, що передбачені умовами цього Договору.

Підпунктом 3.1 п.3 договору встановлено, вартість наданих послуг, що надаються на умовах цього Договору зазначаються у акті здачі-приймання - передачі наданих послуг, яка складається з оформлення та подання до суду позовної заяви та доданих документів - вартість 6000 грн., вартість кожного судового засідання в сумі 1500 грн.

Відповідно до акту про здачу - прийняття послуг №1 від 14.01.2019 р. до Договору про надання правової допомоги №01/11-18 від 15.11.2018 р. визначено перелік дій на виконання вказаного договору які надав адвокат, вартість яких становить 7200 грн.

На виконання вимог Договору №01/11-18 від 15.11.2018 р. суду надано копію платіжного доручення №23 від 28.01.2019 р. про сплату ТОВ "Транссигнал ОЛК" на рахунки адвоката Глівінської С.Й. суми гонорару в розмірі 7200 грн.

Таким чином, гонорар за правову (правничу) допомогу, надану адвокатом Глівінській С.Й. позивачу у вказаній справі підтверджено на суму 7200 грн.

Разом з цим, відповідно до частин першої, третьої статті 139 КАС України, при частковому задоволені позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених вимог. При цьому, відшкодування витрат суб'єктом владних повноважень здійснюється за рахунок його бюджетних асигнувань.

Враховуючи, що позов задоволено частково витрати на правничу допомогу належить відшкодувати позивачу пропорційно задоволених вимог, а саме, у розмірі 4176 грн., виходячи з наступного розрахунку:

7200 грн. заявлених до стягнення витрат, що складає -100 %

58% заявлених вимог судом задоволено, що складає - 4176 грн.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Вінницькій області № від 09.08.2018 р. в частині 8 325, 41 грн. основного зобов'язання та 6 287, 95 грн. штрафних санкцій.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Вінницькій області № від 09.08.2018 р. в частині 1665, 08 грн. основного зобов'язання та 1257, 59 грн. штрафних санкцій.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Транссигнал ОЛК» (вул. Ботанічна, 17, м. Вінниця, код ЄДРПОУ -32054869 ) сплачені при зверненні судовий збір у розмірі 1021,96 (одна тисяча двадцять одна грн.96 копійок) та витрати на правничу допомогу в сумі 4176 (чотири тисячі сто сімдесят шість гривень) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, ).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Транссигнал ОЛК» (вул. Ботанічна, 17, м. Вінниця, код ЄДРПОУ -32054869 )

Відповідач: Головне управління ДФС у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, ).

Копію рішення у повному обсязі сторони можуть одержати: 06.05.2019 р.

Суддя Воробйова Інна Анатоліївна