Справа № 352/1216/18
Суддя: Довгополов Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2019-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2019 рокуЛьвів№ 857/5/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Довгополова О.М.,

суддів Гудима Л.Я., Святецького В.В.,

з участю секретаря судового засідання Сердюк О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2018 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до начальника Управління Укртрансбезпеки у Івано-Франківській області, Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу, -

суддя (судді) в суді першої інстанції - Біньковська Н. В.,

час ухвалення рішення: 11:30:23,

місце ухвалення рішення - м. Івано-Франківськ,

дата складання повного тексту рішення: 16.11.2018 р.

ВСТАНОВИВ:

26 червня 2018 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулася в суд з адміністративним позовом до начальника Управління Укртрансбезпеки у Івано-Франківській області, в якому просила скасувати постанову від 19 квітня 2018 року № 030485 про застосування до неї адміністративно-господарського штрафу у розмірі 1700 грн за порушення абзацу 3 частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

В обґрунтування позовних вимог посилається на відсутність підстав для застосування до неї адміністративно-господарського штрафу оскарженою постановою, оскільки вона не є суб'єктом господарювання, який здійснює діяльність у сфері автомобільного транспорту. Зазначає, що транспортний засіб, власником якого вона є, перебуває у володінні та користуванні іншої фізичної особи, яка використовує його у підприємницькій діяльності.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2018 року залучено до участі у справі Державну службу України з безпеки на транспорті як другого відповідача.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2018 року позов задоволено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, Державна служба України з безпеки на транспорті подала апеляційну скаргу, в якій просила рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

В обгрунтування апеляційної скарги зазначає, що до позивача правомірно застосовано адміністративно-господарський штраф оскарженою постановою, оскільки факт надання послуг з вантажних перевезень саме фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 підтверджується товарно-транспортною накладною від 10 березня 2018 року СА-ЦБ/РНв-007046. Зазначає, що на підтвердження факту отримання орендної плати за оренду транспортного засобу ОСОБА_1 не додано жодного платіжного документа, а також не додано акту про фактичне використання орендарем транспортного засобу. Вказує, що цивільно-правовий договір є разовим договором та не підтверджує здійснення ОСОБА_3 перевезення для ОСОБА_4 Крім того, вказує на невідповідність договору-замовлення на перевезення вантажу від 09 березня 2018 року товарно-транспортній накладній від 10 березня 2018 року.

Позивач подала до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечує щодо її змісту і вимог, посилається на законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції, просить залишити його без змін.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України у зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 12 березня 2018 року Управлінням Укртрансбезпеки у Тернопільській області, на підставі направлення на проведення рейдової перевірки від 12 березня 2018 року № 019498, проведено перевірку транспортних засобів на а/д М-12, км 190+100, пост НПУ, Тернопільська область.

В ході перевірки проведено габаритно-ваговий контроль вантажного автомобіля марки DAF, модель XF 95.480, який належить фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1, за результатами якого встановлено, що навантаження на одиничну вісь становить 12,4 т (при нормативно допустимих 11 т), про що складено довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 12 березня 2018 року № 0008110 та акт про перевищення транспортним засобом нормативно-вагових параметрів від 12 березня 2018 року № 0012080.

При цьому встановлено, що у водія відсутній дозвіл на перевезення великовагового вантажу автомобільними дорогами України загального користування, чим порушено вимоги пункту 22.5 Правил дорожнього руху України та вимоги статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", відповідальність за що передбачено абзацом 3 частини першої статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт".

19 квітня 2018 року начальником Управління Укртрансбезпеки в Івано-Франківській області за виявлене порушення, на підставі абзацу 3 частини першої статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" винесено постанову № 030485, якою до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 застосовано фінансову санкцію - адміністративно-господарський штраф у розмірі 1700,00 грн.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції керувався тим, що фізична особа-підприємець ОСОБА_1 не є автомобільним перевізником, до якого можливе застосування адміністративно-господарських санкцій.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно з частиною одинадцятою статті 6 Закону України "Про автомобільний транспорт" державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Частиною другою статті 29 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів.

Статтею 33 Закону України «Про автомобільні дороги» передбачено, що рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини третьої статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов'язковим документом є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

Статтею 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" визначено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи. Зокрема, за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Аналіз вищенаведених норм дає підстави для висновку, що перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень здійснюється за наявності дозволу, який дає право на рух автомобільними дорогами України. При цьому, відсутність вказаного дозволу є підставою для застосування до автомобільних перевізників адміністративно-господарських штрафів.

Як підтверджується матеріалами справи, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 є власником автомобіля марки DAF, модель XF 95.480, державний номерний знак НОМЕР_1.

При цьому фізична особа-підприємець ОСОБА_1 наполягає на тому, що не є перевізником в спірних правовідносинах, оскільки на підставі договору оренди (найму) транспортного засобу від 04 серпня 2014 року, укладеного між ОСОБА_1 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4, транспортний засіб, яким було здійснено вантажне перевезення, переданий у тимчасове володіння та користування фізичній особі-підприємцю ОСОБА_4, який за твердженнями позивача і був перевізником.

На підтвердження вказаних обставин позивачем надано копії таких документів: договір оренди (найму) транспортного засобу від 04 серпня 2014 року, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_4, лист від 20 липня 2018 року № 20-07-2018, адресований фізичній особі-підприємцю ОСОБА_4, лист-відповідь фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 від 30 липня 2018 року № 30/07/2018, договір-замовлення на перевезення вантажу № від 09 березня 2018 року, цивільно-правовий договір від 07 березня 2018 року, укладений між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 та водієм ОСОБА_3, акт здачі-прийняття робіт № ОУ-0000048, податкова декларація про майновий стан і доходи, податковий розрахунок сум доходу, податкова накладна.

Разом з тим, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 жодним чином не спростувала того факту, що відповідно до товарно-транспортної накладної СА-ЦБ/РНв-007046 від 10 березня 2018 року в графі "автомобільний перевізник" вказано саме ФОП ОСОБА_1, тобто позивача по даній справі. Посилання позивача на те, що в товарно-транспортній накладній помилково було зазначено як перевізника ФОП ОСОБА_1 не підтверджені жодними доказами, а відтак такі визнаються судом безпідставними.

Щодо тверджень ОСОБА_1 про те, що вона не займається таким видом діяльності, як вантажний автомобільний транспорт, то такі не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються відповідним витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, відповідно до якого одним з видів діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 є вантажний автомобільний транспорт.

Колегія суддів зазначає, що подані позивачем докази не є беззаперечними та не спростовують доводи відповідача про наявність підстав для застосування до неї адміністративно-господарського штрафу у розмірі 1700 грн за порушення законодавства про автомобільний транспорт, відповідальність за яке передбачена абзацом 3 частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Щодо посилання фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на неповідомлення її про розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, чим позбавлено її можливості подання відповідних пояснень, колегія суддів зазначає, що вказана обставина не позбавляє її права спростовувати вину у суді, та, у зв'язку з цим, не може бути самостійною підставою для скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про правомірність застосування Управлінням Укртрансбезпеки у Івано-Франківській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 адміністративно-господарського штрафу оскарженою постановою, що свідчить про необгрунтованість позовних вимог та відсутність підстав для їх задоволення.

За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції допущено неправильне застосування норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, що відповідно до пункту 4 частини першої статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та прийняття нової постанови про відмову в задоволенні позову.

Керуючись статтями 310, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті задовольнити.

Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2018 року у справі № 352/1216/18 скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до начальника Управління Укртрансбезпеки у Івано-Франківській області, Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня її прийняття (проголошення), а у разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи - протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О. М. Довгополов
судді В. В. Святецький
Л. Я. Гудим
Повне судове рішення складено 26.04.2019 р.