Справа № 820/6090/17
Суддя: Білоус О.В.
Дата ухвалення: 2019-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

26 квітня 2019 року

Київ

справа №820/6090/17

адміністративне провадження №К/9901/11618/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

Білоуса О.В., Желтобрюх І.Л., Стрелець Т.Г., перевіривши касаційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01 листопада 2018 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 03 квітня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_6 до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 та ОСОБА_5, звернулися до суду в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_6, з позовом, в якому просили: визнати протиправною відмовою бездіяльність Основ'янського районного відділу у місті Харкові Головного управління Державної міграційної служби України у видачі ОСОБА_6 у зв'язку із досягненням ним 16-річного віку паспорта громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України №2503-ХІІ від 26 червня 1992 року; зобов'язати Основ'янський районний відділ у місті Харкові ГУДМС України у Харківській області оформити та видати ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у зв'язку із досягненням ним 16-річного віку паспорт громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року №2503-ХІІ, без передачі будь-яких даних про дитину і про її батьків до ЄДДР, без формування (присвоєння) унікального номеру запису в Реєстрі (УНЗР), без відцифрованого підпису особи, без відцифрованого образу обличчя особи, без відцифрованих відбитків пальців рук, без використання будь-яких засобів ЄДДР.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 01 листопада 2018 року, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 03 квітня 2019 року, позов задоволено частково. Визнано протиправною відмовою бездіяльність Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області у видачі ОСОБА_6 у зв'язку із досягненням ним 16-річного віку паспорта громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України затвердженого постановою Верховної Ради України №2503-ХІІ від 26 червня 1992 року. Зобов'язано Головне управління Державної міграційної служби України в Харківській області оформити та видати ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у зв'язку із досягненням ним 16-річного віку, паспорт громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України затвердженого постановою Верховної Ради України №2503-ХІІ від 26 червня 1992 року. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеними судовими рішеннями, 22 квітня 2019 року Головне управління Державної міграційної служби України в Харківській області звернулося до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду з вказаною касаційною скаргою.

За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

У відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеним конституційним положенням кореспондує стаття 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Згідно з частиною першою статті 328 КАС України, учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Водночас пунктом 2 частини п'ятої цієї ж норми процесуального закону обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

За змістом пункту 8 частини шостої статті 12 КАС України, для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема, типові справи.

Крім того, відповідно до частини п'ятої статті 291 КАС України, рішення суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду типової справи може бути оскаржено в касаційному порядку виключно з таких підстав: 1) суд першої та (або) апеляційної інстанції при вирішенні типової справи не визнав її типовою справою та (або) не врахував правові висновки, викладені у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи; 2) справа, в якій судом першої та (або) апеляційної інстанції ухвалено рішення з урахуванням правових висновків, викладених у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, не відповідає ознакам типової справи.

Аналіз змісту оскаржуваних судових рішень свідчить про те, що останні ухвалено з урахуванням висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 19 вересня 2018 року, прийнятої за результатами розгляду зразкової адміністративної справи №806/3265/17.

При цьому, аналіз доводів касаційної скарги в сукупності з відображеними в судових рішеннях судів першої та апеляційної інстанцій обставинами справи не дають підстав для висновку про наявність у цьому випадку обставин, наведених у підпунктах «а»-«г» пункту 2 частини п'ятої статті 328 КАС України. До того ж, доводи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження наявності у даному випадку обставин, визначених частиною п'ятою статті 291 КАС України.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України, суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

За такого правового врегулювання та обставин справи підстави для відкриття касаційного провадження відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 3, 291, 328, 333 КАС України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01 листопада 2018 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 03 квітня 2019 року.

Копію ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити скаржникові.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач О.В.Білоус

Судді І.Л.Желтобрюх

Т.Г.Стрелець