Справа № 240/106/19
Суддя: Панкеєва Вікторія Анатоліївна
Дата ухвалення: 2019-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2019 року м.Житомир справа № 240/106/19

категорія 111010000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Панкеєвої В.А.,

секретар судового засідання Бондаренко Д.А.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Синицької Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Головного управління ДФС у Житомирській області про визнання протиправним та скасування наказу №1809 від 29.08.2018,

встановив:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління ДФС у Житомирській області про проведення документальної невиїзної перевірки №1809 від 29 серпня 2018 року.

В обґрунтування позову зазначено, що позивачем 03.09.2018 було отримано наказ від 29.08.2018 про проведення документальної невиїзної перевірки. Зазначає, що перевірка проводилась на підставі доповідної записки відділу планування контрольно-перевірочної роботи управління податків і зборів з фізичних осіб Головного управління ДФС у Житомирської області від 22.08.2018 за №2156/06-30-13-04-16 у зв'язку із виявленням фактів, які свідчать про можливе порушення вимог митного законодавства в частині заниження сум нарахованих та сплачених митних платежів при митному оформленні товарів, імпортованих на митну територію України. Стверджує, що документальна невиїзна перевірка може бути проведена лише на підставі наказу органу доходів і зборів. З урахуванням наведеного позивач стверджує, що вказаний наказ оформлений з порушенням норм чинного законодавства, що дає підстави вважати його нечинним.

Представник позивача в судових засіданнях позов підтримала в повному обсязі, просила задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві та запереченнях на відзив.

Представник відповідача в судових засіданнях проти позову заперечувала, просила відмовити у задоволенні з підстав, викладених у відзиві на адміністративний позов.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Як встановлено судом, наказом від 28.08.2018 №1809 призначено проведення документальної невиїзної перевірки громадянина України ОСОБА_3 з 01.10.2018 тривалістю 5 робочих днів з питань достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів при митному оформленні транспортного засобу, митне оформлення якого завершене, за митною декларацією від 12.07.2017 №ПА 101070/2017/013430.1. проведення такої перевірки доручено головному державному ревізору - інспектору відділу планування контрольно - перевірочної роботи управління податків і зборів з фізичних осіб ГУ ДФС Романюк О. та головному державному ревізору - інспектору відділу планування контрольно - перевірочної роботи управління податків і зборів з фізичних осіб ГУ ДФС Баранівській М. (а.с.9).

Вважаючи наказ податкового органу протиправним та прийнятим в порушення норм чинного законодавства, позивач звернувся до суду з позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Приписами ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

При цьому суд відмічає, що "на підставі" означає, що суб'єкт владних повноважень: 1) повинен бути утворений у порядку, визначеному Конституцією та законами України; 2) зобов'язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним; "у межах повноважень" означає, що суб'єкт владних повноважень повинен приймати рішення, а дії вчиняти відповідно до встановлених законом повноважень, не перевищуючи їх; "у спосіб" означає, що суб'єкт владних повноважень зобов'язаний дотримуватися встановленої законом процедури і форми прийняття рішення або вчинення дії і повинен обирати лише визначені законом засоби; "з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано", тобто використання наданих суб'єкту владних повноважень повинно відповідати меті та завданням діяльності суб'єкта, які визначені нормативним актом, на підставі якого він діє; "обґрунтовано", тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії). Рішення повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення.

Приписами ч.3 ст.351 Митного кодексу України (далі - МК України) визначено, що документальна невиїзна перевірка проводиться на підставі наказу органу доходів і зборів.

Відповідно до ч.1 ст.351 МК України предметом документальних невиїзних перевірок є дані про своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати митних платежів при переміщенні товарів через митний кордон України підприємствами, а також при переміщенні товарів через митний кордон України громадянами з поданням митної декларації, передбаченої законодавством України для підприємств.

Згідно з ч.2 ст.351 МК України документальна невиїзна перевірка проводиться у разі: виявлення ознак, що свідчать про можливе порушення законодавства України з питань державної митної справи, за результатами аналізу електронних копій митних декларацій, інформації, що стосується товарів, митне оформлення яких завершено, отриманої від суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності та виробників таких товарів, з висновків акредитованих відповідно до законодавства експертів; надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтвердженої інформації про непідтвердження автентичності поданих органу доходів і зборів документів щодо товарів, митне оформлення яких завершено, недостовірність відомостей, що в них містяться, а також запитів стосовно надання інформації про зовнішньоекономічні операції, які здійснювалися за участю суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності - резидентів України.

Методичними рекомендаціями щодо порядку взаємодії між підрозділами органів державної фіскальної служби при організації, проведенні та реалізації матеріалів документальних перевірок дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи, затвердженими Наказом ДФС від 12 жовтня 2016 року N 856, зокрема підпунктом 2.4.1 зазначеного Наказу №856 встановлено, що рішення про проведення документальної перевірки відповідно до частини першої статті 346, частини третьої статті 351 Митного кодексу оформлюється наказом: ДФС - для проведення документальних перевірок платників податків посадовими особами відповідного структурного підрозділу ДФС із залученням (або без залучення) посадових осіб територіальних органів ДФС (у тому числі митниць ДФС), ОВПП, експертів СЛЕД ДФС; ТУ ДФС в областях, м. Києві - для проведення документальних перевірок платників податків із залученням посадових осіб відповідного територіального органу ДФС, інших територіальних органів ДФС (у тому числі митниць ДФС), експертів СЛЕД ДФС, посадових осіб відповідного структурного підрозділу ДФС; ОВПП - для проведення документальних перевірок платників податків із залученням посадових осіб ОВПП (його відокремлених підрозділів), посадових осіб інших територіальних органів ДФС (у тому числі митниць ДФС), експертів СЛЕД ДФС, посадових осіб відповідного структурного підрозділу ДФС.

Підпунктом 2.4.2 пункту 2.4 Наказу №856 встановлено, що у наказі про проведення документальної перевірки зазначається: номер, дата наказу, найменування органу ДФС, який буде здійснювати (очолювати) перевірку, основні реквізити та місцезнаходження платника податків, перевірка якого проводиться, мета, вид перевірки, підстави для проведення перевірки, дати початку та закінчення перевірки, період, за який проводитиметься перевірка тощо.

Зі змісту наказу ГУ ДФС у Житомирській області №1809 від 29.08.2018 встановлено наявність підстав для проведення документальної перевірки з посиланням на п.2 ч.2 ст.351 Митного кодексу України, а саме: надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтвердженої інформації про непідтвердження автентичності поданих органу доходів і зборів документів щодо товарів, митне оформлення яких завершено, недостовірність відомостей, що в них містяться, а також запитів стосовно надання інформації про зовнішньоекономічні операції, які здійснювалися за участю суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності - резидентів України.

Так листом палати фіскальної адміністрації у Вроцлаві від 11.04.2018 направлено митну декларацію від 05.07.2017 MRN17PL401010E0141870 (а.с.27-28).

В результаті співставлення декларацій митного оформлення транспортного засобу від 12.07.2017 UА 101070/2017/013430 (а.с.29) та від 05.07.2017 MRN17PL401010E0141870 було встановлено певні розбіжності у зазначеній у них інформації.

З метою встановлення всіх обставин, контролюючим органом було призначено перевірку, предметом проведення якої стала повнота нарахування та сплати митних платежів при митному оформленні транспортного засобу, митне оформлення якого завершене, за митною декларацією від 12.07.2017 UА 101070/2017/013430.

Аналіз норм чинного законодавства та матеріалів справи дозволяє зробити висновок, що оскаржуваний наказ відповідача за формою відповідає нормам чинного законодавства та містить всю необхідну інформацію.

На підтвердження повноважень проведення такої перевірки територіальним органом відповідачем до матеріалів справи надано Положення про Державну фіскальну службу України, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 21 травня 2014 року N 236 (а.с.30-36).

Норми пунктів 1,3 Положення визначають, що Державна фіскальна служба України (ДФС) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України і який реалізує державну податкову політику, в тому числі і державну політику у сфері державної митної справи.

Згідно з п.7 Положення Державна фіскальна служба України здійснює повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи. ДФС та її територіальні органи є органами доходів і зборів.

Відповідно до Положення про Головне управління ДФС у Житомирській області, затверджене наказом ДФС від 27.03.2017 №202 (а.с.42-45) Головне управління є територіальним органом ДФС України та органом доходів і зборів (а.с.46-52).

Наказом ДФС України від 19.10.2016 №875 затверджено в тому числі і перелік функцій, які здійснюють структурні підрозділи територіальних органів ДФС, зміст функцій та процедур, які здійснюють структурні підрозділи територіальних органів ДФС та закріплено функції та процедури за структурними підрозділами головних управлінь ДФС в областях.

Так, Додатком №2 серед функцій та процедур, які здійснюють структурні підрозділи ГУ/офісу ВПП/Митниць вказано здійснення контролю за дотриманням законодавства України з питань державної митної справи у частині своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів шляхом організації та проведення документальних перевірок платників податків.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що відповідач по справі є територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує податкову та митну політику, у зв'язку з чим має всі законні підстави здійснювати перевірки правильності митного оформлення транспортного засобу.

Згідно з ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Європейським Судом з прав людини у рішенні по справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), № 37801/97, пункту 36, від 01.07.2003, яке відповідно до частини першої статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", підлягає застосуванню судами як джерело права, вказано, що орган влади зобов'язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

З урахуванням встановлених фактів, Головним управлінням ДФС у Житомирській області обґрунтовано наявність законних підстав для винесення наказу та призначення перевірки повноти нарахування та сплати митних платежів при митному оформленні транспортного засобу позивачем.

Приписами статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вищевикладене, відповідачем доведено правомірність наказу про проведення документальної невиїзної перевірки ОСОБА_3 №1809 від 29 серпня 2018 року, а тому, суд дійшов висновку, про відмову у задоволенні позовних вимог.

З урахуванням відмови у задоволенні позову, суд не розглядає питання про розподіл судових витрат.

Керуючись статтями 9, 77, 90, 242-246, 371 Кодексу адміністративного судочинства України,

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, інд. код НОМЕР_1) відмовити в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням приписів пп. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.А. Панкеєва

Повне судове рішення складене 03 травня 2019 року