Справа № 1840/3549/18
Суддя: Бершов Г.Є.
Дата ухвалення: 2019-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2019 р. Справа № 1840/3549/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Бершова Г.Є.

суддів: Катунова В.В. , Ральченка І.М.

за участю секретаря судового засідання Патової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Дочірнього підприємства "Сумський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 10.01.2019 (суддя Н.В. Савицька, м. Суми, повний текст складено 15.01.19) по справі № 1840/3549/18

за позовом Дочірнього підприємства "Сумський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України"

до Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області

про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Дочірнє підприємство "Сумський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (далі - позивач, ДП "Сумський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України") звернулося до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області (далі - відповідач, ГУ ДФС у Сумській області), і просить суд: визнати протиправними дії Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області, що полягають у зарахуванні коштів з рахунку в системі електронного адміністрування податку на додану вартість для погашення заборгованості по штрафним (фінансовим) санкціям, пені та уточнюючим розрахункам податкових зобов'язань з податку на додану вартість за період з початку функціонування системи електронного адміністрування податку на додану вартість до набрання законної сили рішення суду, яким встановлюється таке зобов'язання; зобов'язати Головне управління Державної фіскальної служби у Сумській області здійснити перерахунок грошових зобов'язань по сплаті податку на додану вартість, штрафних (фінансових) санкцій, пені та уточнюючих розрахунків податкових зобов'язань з податку на додану вартість за період з початку функціонування системи електронного адміністрування податку на додану вартість до набрання законної сили рішення суду, яким встановлюється таке зобов'язання.

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач протиправно списував кошти позивача з електронного рахунку ПДВ в системі електронного адміністрування податку на додану вартість (далі - СЕА ПДВ) в рахунок погашення штрафних (фінансових) санкцій за податковими повідомленнями-рішеннями та уточнюючиими розрахунками, а тому такі дії відповідача слід визнати протиправними. Для забезпечення можливості відновлення порушеного права платника податків на правильний, повний облік та своєчасну сплату ПДВ, в межах та у порядку, визначених чинним законодавством, вважає за необхідне зобов'язати Головне управління Державної фіскальної служби у Сумській області здійснити перерахунок грошових зобов'язань по сплаті податку на додану вартість з початку функціонування системи електронного адміністрування податку на додану вартість до винесення судом рішення у даній справі.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 10.01.2019 року у задоволенні позовних вимог було відмовлено.

Позивач не погодився із таким рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав та просив суд її задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечував, просив відмовити в її задоволенні.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, дослідивши матеріали справи, рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що ДП "Сумський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" перебуває на обліку як платник податків у ДПІ у м. Сумах Головного управління ДФС у Сумській області (а.с. 19 зворотній бік том 1).

Упродовж 2015-2018 років контролюючим органом згідно з витягом з системи електронного адміністрування податку на додану вартість (а.с. 21-28 том 1) та витягу з ІТС "Податковий блок" - "Облік платежів" - ІКПП ДП "Сумський облавтодор" за 2015-2018 (а.с.29-70 том 1), витягів з ІКП (а.с.163-250 том 1, а.с. 1-57 том 2), зараховано з СЕА ПДВ позивача в рахунок погашення податкового боргу по сплаті штрафних (фінансових) санкцій, пені та уточнюючих розрахунків за рахунок коштів, що були зараховані платником податків на електронний рахунок в СЕА ПДВ, відкритого в Казначействі України грошові кошти на загальну суму - 11 297 268,51 грн.

Вказані грошові кошти було списано відповідачем з рахунків позивача за податковими повідомленнями-рішеннями в рахунок податкового боргу, що виник у позивача впродовж 2015-2018 років, а саме: сплата штрафу за податковими повідомленнями-рішеннями: № (а.с.5 том 1); № (а.с.6 том 1); № (а.с.6 том 1); № (а.с.6 том 1); №/33631 від 19.07.2016 (а.с. 71 том 1); № від 08.12.2016 (а.с.72 том 1); № від 02.06.2017 (а.с.73 том 1); № від 03.07.2017 (а.с.74 том 1); № від 27.07.2017 (а.с.75 том 1); № від 30.11.2017 (а.с.76 том 1); № від 11.01.2018 (а.с.77 том 1); та згідно уточнюючих розрахунків, а саме: № від 09.04.2015 (а.с.79-83 том 1); № від 30.04.2015 (а.с.85-89 том 1); № від 06.07.2016 (а.с.91-93 том 1); № від 22.12.2016 (а.с.95-97 том 1); № від 08.02.2017 (а.с.99-101 том 1).

15.08.2018 позивач звернувся до відповідача з листом №06/982 (а.с.123-125 том 1), у якому вказував на протиправність дій контролюючого органу по зарахуванню коштів із СЕА ПДВ та просив здійснити коригування особової картки платника податків та перерахувати податкові зобов'язання.

На вказаний лист позивачем було отримано відповідь від 03.09.2018 (а.с.126-127 том 1), у якій відповідач заперечував протиправність своїх дій та відмовився у добровільному порядку здійснити перерахунок податкових зобов'язань по сплаті ПДВ, у зв'язку з чим позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову, виходив з необґрунтованості позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції з огляду на таке.

Так, відповідно до п. 1.1 ст. 1 ПК України податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства. Цим Кодексом визначаються функції та правові основи діяльності контролюючих органів, визначених пунктом 41.1 статті 41 цього Кодексу, та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Відповідно до п. 5.1, п. 5.2 ст. 5 ПК України поняття, правила та положення, установлені цим Кодексом та законами з питань митної справи, застосовуються виключно для регулювання відносин, передбачених статтею 1 цього Кодексу. У разі якщо поняття, терміни, правила та положення інших актів суперечать поняттям, термінам, правилам та положенням цього Кодексу, для регулювання відносин оподаткування застосовуються поняття, терміни, правила та положення цього Кодексу.

Відповідно до п. 87.1 ст. 87 ПК України джерелами самостійної сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.

Джерелом самостійної сплати грошових зобов'язань з податку на додану вартість є суми коштів, джерела яких зазначені в абзаці першому цього пункту та обліковуються в системі електронного адміністрування податку на додану вартість. У разі сплати податкових зобов'язань, що виникли до 1 липня 2015 року, та/або погашення податкового боргу за податковими зобов'язаннями, що виникли до 1 липня 2015 року, перерахування коштів до бюджету здійснюється безпосередньо з поточних рахунків платника податків, відкритих у банках.

Таким чином, джерелами самостійної сплати грошових зобов'язань по ПДВ є власні кошти, що обліковуються в системі електронного адміністрування податку на додану вартість.

При цьому, ПК України передбачає особливості погашення податкового боргу по ПДВ, що виник до 01.07.2015.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до абз. 4 п. 87.1 ст. 87 ПК України не можуть бути джерелом погашення податкового боргу, крім погашення податкового боргу з податку на додану вартість (крім податкового боргу, що виник до 1 липня 2015 року), кошти на рахунку платника в системі електронного адміністрування податку на додану вартість. Для погашення такого податкового боргу за рахунок коштів на рахунку платника податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість центральний орган виконавчої влади, що реалізує податкову і митну політику, за умови наявності підстав, передбачених статтею 95 цього Кодексу, надсилає центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, реєстр, у якому зазначаються найменування платника податків, податковий та індивідуальний податковий номер платника податків та сума податкового боргу, що підлягає перерахуванню до бюджету (крім сум податкового боргу за податковими зобов'язаннями з податку на додану вартість, що підлягали сплаті до державного бюджету та за якими сформовано реєстр для перерахування коштів до державного бюджету з рахунка у системі електронного адміністрування відповідно до пункту 200.2 статті 200 цього Кодексу). Порядок формування та надсилання центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, такого реєстру визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Отже, в даному випадку ПК України передбачає процедуру погашення податкового боргу через направлення центральним органом виконавчої влади, що реалізує податкову і митну політику до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів відповідного реєстру.

Крім того, відповідно до п. 200-1.7 ст. 200-1 ГІК України кошти, зараховані на рахунок платника в системі електронного адміністрування податку на додану вартість, є коштами, які використовуються виключно у цілях, визначених пунктом 200 1.5 статті 200 1 цього Кодексу та погашення податкового боргу з податку на додану вартість.

Визначення поняття податковий борг наведено в п.п 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України, де це сума узгодженого грошового зобов'язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

При цьому, грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності (п.п. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 ПК України).

На підставі викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що кошти, зараховані на рахунок платника в системі електронного адміністрування податку на додану вартість, використовуються в тому числі і на погашення податкового боргу.

При цьому, п. 87.9 ст. 87 ПК України передбачено, що у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов'язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом. Спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов'язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

З даного приводу Верховний Суд у своїй постанові від 13.02.2018 № К/9901/3879/17 (№808/2290/17) (а.с. 148-149 том 1) зазначив: "Конституційний обов'язок сплати податку найшов свій розвиток та своє закріплення в нормах Податкового Кодексу України, зокрема в положеннях пп. 14.1.156 п.14.1 ст. 14, абз. І п.57.1 ст.57 цього Кодексу, особливості обчислення та перерахування коштів до Державного бюджету України податку на додану вартість також врегульовані нормами пунктів 200.1, 200.2 статті 200, пунктів 203.1 та 203.2 статті 203 Податкового кодексу України.

У разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов'язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків, про що зазначено пунктом 87.9 статті 87 Податкового кодексу України. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом."

Також необхідно зазначити, що п. 4 Порядку електронного адміністрування ПДВ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №569 від 16.10.2014, передбачено, що рахунок у системі електронного адміністрування податку (далі - електронний рахунок) - рахунок, відкритий платнику податку в Казначействі, на який таким платником перераховуються кошти у сумі, необхідній для досягнення розміру суми податку, на яку платник податку має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Реєстр), а також у сумі, необхідній для сплати узгоджених податкових зобов'язань з податку. Електронний рахунок відкривається платнику податку Казначейством автоматично на безоплатній основі.

Пунктом 20 цього ж Порядку передбачено, що для перерахування до бюджету сум узгоджених податкових зобов'язань відповідно до поданої податкової декларації з податку ДФС не пізніше ніж за три робочі дні до закінчення граничного строку, встановленого Кодексом для самостійної сплати податкових зобов'язань, надсилає Казначейству реєстр платників податку, в якому зазначаються найменування або прізвище, ім'я та по батькові платника податку, податковий номер або серія (за наявності) та номер паспорта (для фізичних осіб - підприємців, які мають відмітку в паспорті про право здійснювати будь-які платежі за серією (за наявності) та номером паспорта), індивідуальний податковий номер платника податку, звітний (податковий) період та сума податку, що підлягає перерахуванню до бюджету. На підставі такого реєстру Казначейство не пізніше останнього дня строку, встановленого Кодексом для самостійної сплати податкових зобов'язань, перераховує суми податку до бюджету з електронних рахунків платника податку. У разі подання платником податку уточнюючих розрахунків до податкових декларацій з податку за попередні звітні (податкові) періоди, які передбачають збільшення податкових зобов'язань з податку, що підлягають перерахуванню до бюджету, для перерахування таких зобов'язань до бюджету ДФС не пізніше наступного робочого дня подання таких уточнюючих розрахунків надсилає Казначейству реєстр платників податку, в якому зазначаються найменування або прізвище, ім'я та по батькові платника податку, податковий номер або серія (за наявності) та номер паспорта (для фізичних осіб - підприємців, які мають відмітку в паспорті про право здійсіїювати будь-які платежі за серією (за наявності) та номером паспорта), індивідуальний податковий номер платника податку, звітний (податковий) період та сума податку, що підлягає перерахуванню до бюджету. На підставі такого ж реєстру Казначейство перераховує суми податку до бюджету.

Отже, вказаний вище Порядок передбачає механізм списання грошових коштів з системи електронного адміністрування в розмірі податкових зобов'язань, визначених в декларації, проте він не регулює відносини, пов'язані з черговістю зарахування грошових коштів при наявності податкового боргу.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів, переглянувши рішення суду першої інстанції, дійшла висновку, що при прийнятті рішення суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 245, 246, 250, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Дочірнього підприємства "Сумський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" - залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 10.01.2019 по справі № 1840/3549/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Г.Є. Бершов
Судді В.В. Катунов І.М. Ральченко
Постанова складена в повному обсязі 02.05.19.