Справа № 420/1193/19
Суддя: Вовченко О. А.
Дата ухвалення: 2019-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/1193/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2019 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Вовченко O.A., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Дунайська імпортна компанія» до Одеської митниці ДФС, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

28 лютого 2019 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Дунайська імпортна компанія» до Одеської митниці ДФС, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області, в якому позивач просить суд:

1. Визнати протиправною бездіяльність Одеської митниці ДФС, що полягає у не підготовці у визначений законом строк та неподанні до Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області висновку про повернення надміру сплачених ТОВ «Дунайська Імпортна компанія» до Державного бюджету України митних платежів на загальну суму 958,24 грн. (ввізне мито 175,65 грн. та ПДВ 782,59 грн.);

2. Зобов'язати Одеську митницю ДФС вчинити дії, а саме повернути ТОВ «Дунайська імпортна компанія» надмірно сплачені до Державного бюджету України платежі у сумі 958,24 грн. (ввізне мито 175,65 грн. та ПДВ 782,59 грн.) шляхом підготування висновку про повернення товариству з обмеженою відповідальністю «Дунайська імпортна компанія» надмірно сплачених до бюджету платежів у сумі 958,24 грн. (ввізне мито 175,65 грн. та ПДВ 782,59 грн.) та подати його для виконання до Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Ухвалою суду від 05 березня 2019 року прийнято до розгляду позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Дунайська імпортна компанія», відкрито провадження у адміністративній справі та визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 16.08.2017 р. рішенням відділу митного оформлення № 6 митного поста «Одеса-Центральний» Одеської митниці ДФС № UA500060/2017/000129/2 про коригування митної вартості товару було відмовлено у оформлені товару за основним методом - за ціною договору. Не погодившись із визначеною відповідачем митною вартістю товару, ТОВ «Д.І.К.» скористався наданим ч.7 ст.55 МК України правом на звернення до митного органу із заявою про випуск товарів, що декларується у вільний обіг на умовах фінансової гарантії та сплатив при митному оформленні в якості гарантії у формі грошової застави - 958,24 грн. (ввізне мито 175,65 грн. та ПДВ 782,59 грн.) та звернувся до суду про скасування вищевказаного рішення про корегування митної вартості товарів. Рішенням Одеського окружного адміністративного суду у задоволені позову ТОВ «Д.І.К.» до Одеської митниці ДФС відмовлено. Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від вищевказане рішення скасоване, позов задоволено. Зокрема, визнано протиправними та скасовано рішення Одеської митниці ДФС про коригування митної вартості і товарів та Картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення. Ухвалою Верховного Суду від 06 серпня 2018 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Одеської митниці ДФС. Вищезазначеним рішенням суду встановлено, що ТОВ «Д.І.К.» було подано відповідачу достатній пакет документів на підтвердження кількісних та вартісних показників імпортованого товару, повноти і достовірності митної вартості товару, заявленої позивачем за основним методом, відсутні підстави для коригування митним органом митної вартості товару. Тобто, внаслідок неправомірного коригування Одеської митницею ДФС митної вартості товарів, ТОВ «Д.І.К.» сплачено до бюджету платежів у більшому розмірі, чім потрібно було сплатити порівняно з рівнем митної вартості товарів, визначеним декларантом. Після вступу в законну силу рішення суду щодо визнання неправомірним та скасування рішення про корегування митної вартості, ТОВ «Д.І.К.» звернулось до Одеської митниці ДФС із заявою №06/09-18 від 05.09.2018 р. про повернення платнику податків надміру сплачених сум грошових зобов'язань. Після вирішення цього питання у Верховному Суді позивач повторно звернувся до відповідача з відповідною заявою № 22/10-18 від 22.10.2018 р. Але Одеська митниця ДФС у своїх відповідях на вищевказані заяви повідомила про неможливість повернення грошей у зв'язку з тим, що у митниці відсутня інформація щодо наявності рішення суду про повернення надміру сплачених сум митних платежів ТОВ «Д.І.К.». Позивач у позовній заяві вважає таку позицію відповідача неправомірною. Посилаючись на ст.301 Митного кодексу України, ст.43 Податкового кодексу України, Порядок повернення авансових платежів (передоплати) та помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів, затверджений Наказом Міністерства фінансів України від 18.07.2017 року №643 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 09.08.2017 року за № 976/30844, Порядок взаємодії територіальних органів Державної фіскальної служби України №1146 від 15.12.2015 року зазначає, що TOB «Д.І.К.» не має податкової заборгованості зі сплати податків, зборів (обов'язкових платежів), що підтверджується відповідної довідкою про відсутність заборгованості з податків, зборів, що контролюються органами доходів і зборів. Підставою для відмови у поверненні кошті відповідачем зазначено що у рішеннях суду про визнання противоправними та скасування рішень про корегування митної вартості та карток відмови в прийнятті митної декларації не передбачено повернення відповідних сум митних платежів ТОВ «Д.І.К.» і тому у митниці відсутні підстави для повернення цих коштів. Позивач у позовній заяві вважає таку підставу неправомірною. Питання про повернення коштів не може бути предметом позову про скасування рішення про корегування митної вартості та, відповідно, це не може бути відображено у резолютивної частині рішення, бо це питання, при наявності рішення суду про визнання такого рішення митниці неправомірним та скасованим, повинно бути безперешкодно вирішено митницею відповідно до Порядку повернення коштів. Така позиція висловлена Одеської митницею ДФС у листі № 383/9/15-70-25-01 від 04.09.2015 р. щодо Порядку повернення сум надмірно та/або помилково сплачених коштів, у випадку скасування рішень про корегування митної вартості в судовому порядку. Станом на день подачі позову Одеською митницею ДФС висновок до Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області щодо повернення ТОВ «Д.І.К.» надмірно сплачених платежів не подано.

29.03.2019 року до суду від позивача за вх.№11412/19 надійшли додаткові пояснення (обґрунтування) до адміністративного позову (а.с.75-81), у яких позивач зокрема зазначає, що після отримання остаточного рішення Верховного Суду на користь ТОВ «Дунайська імпортна компанія» (справа №815/6837/17) щодо скасування рішенням відділу митного оформлення №6 митного поста «Одеса-Центральний» Одеської митниці ДФС №UА500060/2017/000129/2 від 16.08.2017 р. про коригування митної вартості товару та картки відмови, позивач у порядку п. В розділу №1 «Порядок повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних, інших платежів та пені» Наказу МФУ від 18.07.2017 № 643 «Про затвердження Порядку повернення авансових платежів (передоплати) і помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів» надав Заяву № 06/09-18 від 05.09.2018 р. про повернення платнику податків надміру сплачених сум грошових зобов'язань. Та після вирішення цього питання у Верховному Суді позивач повторно звернувся до відповідача з відповідною заявою № 22/10-18 від 22.10.2018 р. де були зазначені усі відомості необхідні для повернення надмірно сплачених платежів. В заяві № 06/09-18 від 05.09.2018 р. зазначені усі необхідні дані, які стосуються повернення платежів, а саме: 1) сума коштів до повернення за видами митних, інших платежів та пені: вказано у тексті заяви. Крім того, на підтвердження суми коштів надані документи: митна декларація за якою було відмовлено у сплаті митних платежів за ціною контракту та ухвалено рішення про корегування митної вартості товару та митна декларація за якою спірний товар був випущений у вільний обіг після сплати усіх платежів в порядку ст. 55 МКУ з правом подальшого оскарження такого рішення митниці. Надання цих декларацій підтверджується переліком документів до заяви. Після винесення митницею рішення про корегування митної вартості ТОВ «Дунайська імпортна компанія» сплатила фінансової гарантії у формі грошової застави після чого подало нову електронну митну декларацію (другу) від 16.08.2017 р. № UA500060/2017/014422, де зазначені суми митних платежів, які ТОВ «Дунайська імпортна компанія» сплатила для випуску товару у вільний обіг. Так, в графі 47В МД від 16.08.2017 р. №UА500060/2017/014422 зазначені суми, які були сплачені позивачем для випущення товару у вільний обіг, а саме: « 020» - 12692, 61 - сума мита, визначена позивачем при подачі першої МД для розмитнення товару, « 020» - 175,65 - це сума, визначена митницею (донарахування); « 028» - 58385,49 - сума ПДВ, визначена позивачем, « 028» - 782,59 - сумі ПДВ, визначена митницею після винесення рішення про корегування митної вартості товару (донарахування). 2) Причини виникнення такої суми коштів вказані у тексті заяви: винесення Одеської митницею ДФС рішення про корегування митної вартості товару та картки відмови в прийнятті митної декларацій, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення та їх скасування в подальшому судом. Крім того, відповідні рішення суду надані митниці разом із заявою. 3) Найменування юридичної особи: ТОВ «Дунайська імпортна компанія», код за . 4) Напрям перерахування суми коштів: а) на поточний рахунок платника податку в установі банку із зазначенням реквізитів: вказаний у заяві - код за , п/р 0401 в ПАТ «АЛЬФА-БАНК» МФО 300346. 5) Реквізити митної декларації за якою помилково та/або надміру сплачені суми митних платежів: вказані у тексті заяви та МД надана разом із заявою. У повторній заяві № 22/10-18 від 22.10.2018 р. також вказані усі необхідні данні для повернення коштів, які є у п. 3 розділу ІІІ Порядку № 643, а саме: 1) сума коштів до повернення за видами митних, інших платежів та пені: вказана в таблиці 1 до заяви. 2) Причини виникнення такої суми коштів вказані у тексті заяви: винесення Одеською митницею ДФС рішення про корегування митної вартості товару та картки відмови в прийнятті митної декларацій, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення та їх скасування у подальшому судом: номера рішень митниці та рішень суду вказані в таблиці 1 до заяви. 3) Найменування юридичної особи: ТОВ «Дунайська імпортна компанія», код за . 4) Напрям перерахування суми коштів: а) на поточний рахунок платника податку в установі банку із зазначенням реквізитів: вказаний у заяві - код за , п/р 0401 в ПАТ «АЛЬФА-БАНК» МФО 300346. 5) Реквізити митної декларації за якою помилково та/або надміру сплачені суми митних платежів: вказані в таблиці 1 до заяви. Законодавець не вимагає від платника при подачі заяви надавати платіжні документи щодо перерахування коштів. Усі розрахунки щодо сплати митних платежів при розмитненні товарів здійснюється ТОВ «Дунайська імпортна компанія» шляхом перерахування авансу на єдиний рахунок ДФС України з якого митниця самостійно списує митні платежі у процесі розмитнення товарів, що надходять у режимі «Імпорт» до компанії від різних постачальників без визначення конкретних МД що оформлюються на кожну партію товару. Платіжні документі, що підтверджують зарахування Одеською митницею ДФС митних платежів ТОВ «Дунайська імпортна компанія» за розмитнення товару знаходяться у розпорядженні самої митниці. Більш того, випустивши спірний товар у вільних обіг, Одеська митниця ДФС підтвердила тим самим отримання сплати митних платежів від ТОВ «Дунайська імпортна компанія».

04 квітня 2019 року до суду від відповідача за вх.№12138/19 надійшов відзив на позов (а.с.87-89), у якому відповідач зазначає, що адміністративний позов ТОВ «Дунайська імпортна компанія» не підлягає задоволенню. Посилаючись на ст.301 Митного кодексу України, ст.43 Податкового кодексу України, Порядок повернення авансових платежів (передоплати) та помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів, затверджений Наказом Міністерства фінансів України від 18.07.2017 року №643 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 09.08.2017 року за № 976/30844, Порядок взаємодії територіальних органів Державної фіскальної служби України №1146 від 15.12.2015 року відповідач зазначає, що обов'язковою умовою для надання контролюючим органом висновку про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подання його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів є відсутність у платника податків податкового боргу. 05.09.2018 року ТОВ «Дунайська імпортна компанія» подало до Одеської митниці заяву № 06/09-18, до якої не було додано доказів відсутності у позивача податкового боргу. До заяви ТОВ «Дунайська імпортна компанія» від 05.09.2018 № 06/09-18, також не було додано документів, що підтверджують суму помилково та/або надміру сплачених митних, інших платежів та пені (зокрема, платіжних документів про сплату податків та зборів); а також копії постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 13.06.2018 у справі № 815/6837/17. На заяву ТОВ «Дунайська імпортна компанія» від 05.09.2018 № 06/09-18 про повернення надміру сплачених митних платежів, Одеською митницею ДФС підготовлена та направлено лист від 28.09.2018 № 4816/10/15-70-19-02, у якому позивачеві надані вмотивовані відповіді, чому вказану заяву митницею залишено без задоволення та роз'яснено, за яких обставин повернення з Держбюджету сум надмірну сплачених митних платежів стане можливим, а саме - з дотриманням вимог Податкового кодексу України, Митного кодексу України, Порядку № 643 та Порядку № 1146. Зокрема, вказаним листом позивача повідомлено, що на виконання постанов та рішень судів, які набрали законної сили, зокрема йдеться і про справу №815/6837/17, митницею в АСМО (автоматична система митного оформлення) «Інспектор» проставлені відповідні відмітки про скасування вищевказаних рішень про коригування митної вартості товарів. Крім того, митницею зазначено, що згідно із пунктом 1 розділу III Порядку № 643, пунктом 5 Порядку № 1146 для повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів платником податків подається до митниці заява довільної форми протягом 1095 днів від дня її виникнення. Рішеннями судів у справах, зокрема йдеться і про справу № 815/6837/17, не передбачено повернення відповідних сум митних платежів ТОВ «Дунайська імпортна компанія». В подальшому, 22.10.2018 ТОВ «Дунайська імпортна компанія» вдруге звернулося до Одеської митниці ДФС із заявою № 22/10-2018 по повернення платежів, надмірно сплачених під час здійснення митного оформлення товарів протягом червня-липня 2017 року, в тому числі і за рішенням про коригування митної вартості товарів № UA500060/2017/000129/2, скасованого під час розгляду справи № 815/6837/17. Опрацюванням вказаної заяви позивача було встановлено, що заяву вдруге подано з порушеннями, вказаними у Порядку № 643, а саме: до заяви від 22.10.2018 №22/10-2018 не було додано доказів відсутності у позивача податкового боргу, а отже вказана заява ТОВ «Дунайська імпортна компанія» не відповідала вимогам пункту 43.2 статті 43 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI, пункту 3 Порядку взаємодії територіальних органів Державної фіскальної служби України, місцевих фінансових органів та територіальних органів Державної казначейської служби України у процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань затверджений наказом Міністерства фінансів України 15.12.2015 №1146 (Зареєстровано в Міністерстві юстиції України 31 грудня 2015 р. за № 1679/28124); також до заяви від 22.10.2018 № 22/10-2018 ТОВ «Дунайська імпортна компанія « не було додано документів, що підтверджують суму помилково та/або надміру сплачених митних, інших платежів та пені (зокрема, платіжних документів про сплату податків та зборів); а також копії судових рішень у справі № 815/6837/17, які відповідають вимогам пункту 6.8.8 Інструкції з діловодства в адміністративних судах України, яка затверджена наказом Державної судової адміністрації України від 17.12.2013 № 174. Отже, листом від 21.11.2018 №6045/10/15-70-19-02-08 Одеська митниці ДФС повідомила ТОВ «Дунайська імпортна компанія» про те, що враховуючи викладене вище, підстав для задоволення заяви ТОВ «Дунайська імпортна компанія» про повернення надмірно сплачених митних платежів не було. ТОВ «Дунайська імпортна компанія» не здійснено жодного заходу з усунення вказаних митницею недоліків при поданні заяви про повернення надмірно сплачених митних платежів. Одеська митниця ДФС діяла у відповідності до вимог законів та інших нормативно-правових актів України, не порушувала права та законні інтереси позивача.

09.04.2019 до суду від Одеської митниці ДФС за вх.№12820/19 надійшли письмові пояснення (а.с.106-109), зміст яких відтворює зміст відзиву на позов, у яких також зазначено, що позивач у заявах від 14.08.2018 та від 22.10.2018 не просив підготувати та подати до ГУ ДКСУ висновок про повернення надмірно сплачених митних платежів, а тому з боку митного органу не допущено будь-якої бездіяльності.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

05.07.2017 року між ТОВ «Дунайська імпортна компанія» та фірмою Frutopolis S.A. (Греція) укладено зовнішньо - економічний контракт на поставку №341/17.

На підставі договору про надання послуг між ТОВ «Дунайська імпортна компанія» та ТОВ «Брокерська Експедиційна Компанія «Атаман-Груп» з метою митного оформлення товару ТОВ «Дунайська імпортна компанія» для підтвердження його митної вартості до митного поста «Одеса-Порт» Одеської митниці ДФС була подана електронна митна декларація № UA500060/2017/014411 (а.с.101-103), в якій визначено митну вартість товару, що імпортується, за основним методом - за ціною зовнішньо - економічного контракту.

За результатами перевірки ЕМД за № UA500060/2017/014411 та документів, що підтверджують визначену митну вартість товару митним органом було відмовлено в митному оформленні товару та складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення за № UA500060/2017/00852 від 16.08.2017 року (а.с.99-100), а також прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA500060/2017/000129/2 від 16.08.2017 року (а.с.96-98).

Після коригування митної вартості товар був розмитнений за ВМД № UA500060/2017/014422 від 16.08.2017 року (а.с.82-84), в результаті чого позивачем було сплачено ввізне мито в розмірі 175,65 грн. та ПДВ - 782,59 грн.

Не погодившись із вищезазначеними карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500060/2017/00852 та рішенням про коригування митної вартості товарів № UA500060/2017/000129/2 від 16.08.2017 року, ТОВ «Дунайська імпортна компанія» оскаржило останні до Одеського окружного адміністративного суду.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2018 по справі № 815/6837/17 в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 13 червня 2018 року по справі № 815/6837/17 вищезазначене рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2018 скасовано, прийнято нову постанову, якою визнано протиправними та скасовано рішення про коригування митної вартості товарів №UA500060/2017/000129/2 від 16.08.2017 р. та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500060/2017/00852 від 16.08.2017 р.

Ухвалою Верховного Суду від 06 серпня 2018 року по справі №815/6837/17 Одеській митниці ДФС відмовлено у відкритті касаційною провадження за касаційною скаргою на вищезазначені судові рішення відповідно до п.1 ч.1 ст.333 КАС України.

ТОВ «Дунайська імпортна компанія» звернулося до Одеської митниці ДФС із заявою № 06/09-18 від 05.09.2018 року (а.с.29) про повернення надміру сплачених сум грошових зобов'язань, та повторно - із заявою № 22/10-18 від 22.10.2018 року (а.с.30-33).

Листами від 28.09.2018 року № 4816/10/15-70-19-02 (а.с.34-56) та від 21.11.2018 року № 6045/10/15-70-19-02 «Щодо розгляду заяв про повернення» (а.с.57-62) Одеська митниця ДФС відмовила позивачу в поверненні коштів, посилаючись на ст.43 Податкового кодексу України, ст.301 Митного кодексу України, п.3 розд. ІІІ Порядку №643, та зазначивши, що судове рішення не передбачає повернення відповідних сум митних платежів ТОВ «Дунайська імпортна компанія».

Частинами 1 та 3 статті 301 Митного кодексу України (далі - МК України) передбачено, що повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів здійснюється відповідно до Бюджетного та Податкового кодексів України. Помилково та/або надміру зараховані до державного бюджету суми митних платежів повертаються з державного бюджету в порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Відповідно до пунктів 43.1 та 43.3 статті 43 Податкового кодексу України помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов'язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 МК України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

Обов'язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов'язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.

Заяви про повернення надміру сплачених грошових зобов'язань або про їх відшкодування у випадках, передбачених цим Кодексом, можуть бути подані не пізніше 1095 дня, що настає за днем здійснення такої переплати або отримання права на таке відшкодування (пункт 102.5 статті 102 Податкового кодексу України).

Порядком повернення авансових платежів (передоплати) та помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів затверджений Наказом Міністерства фінансів України 18.07.2017 № 643 (далі - Порядок №643) визначено послідовність та порядок виконання дій посадовими особами митниць Державної фіскальної служби (далі - ДФС) при поверненні суб'єктам господарювання та/або фізичним особам (далі - платники податків) коштів авансових платежів (передоплати) та помилково та/або надміру сплачених сум митних, інших платежів, контроль за справлянням яких здійснюється митницями ДФС.

Згідно п.1 розд.ІІІ Порядку № 643 повернення з державного бюджету помилково та/або надміру сплаченої суми митних, інших платежів та пені здійснюється за заявою платника податків протягом 1095 днів від дня її виникнення.

Повернення сум відповідних митних платежів у випадках, передбачених частиною п'ятою статті 301 Митного кодексу, здійснюється за умови, що заява подається не пізніше одного року з дня, наступного за днем виникнення обставин, що тягнуть за собою повернення сплачених сум митних платежів.

Відповідно до п.3 розд.ІІІ Порядку № 643 У заяві зазначаються:

1) сума коштів до повернення за видами митних, інших платежів та пені;

2) причини виникнення такої суми коштів;

3) найменування юридичної особи та код за ЄДРПОУ, або прізвище, ім'я та по батькові, реєстраційний номер облікової картки платника податків, або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті);

4) напрям(и) перерахування суми коштів:

а) на поточний рахунок платника податку в установі банку із зазначенням реквізитів;

б) для виплати готівкою (у разі якщо кошти авансових платежів (передоплати) вносилися готівкою);

в) для подальших розрахунків як авансові платежі (передоплата) або грошова застава: на депозитний рахунок 3734; на депозитний рахунок 3734 іншої митниці ДФС;на банківський рахунок 2603 (у разі якщо кошти авансових платежів (передоплати) вносилися готівкою);

г) для погашення грошового зобов'язання (податкового боргу) з інших платежів незалежно від виду бюджету;

5) реквізити митної декларації (іншого документа, що її замінює) або уніфікованої митної квитанції, за якими помилково та/або надміру сплачені суми митних платежів.

До заяви додаються:

- документи, що підтверджують суму помилково та/або надміру сплачених митних, інших платежів та пені;

- виконавчий лист суду та/або рішення суду, що набрало законної сили (за наявності), щодо повернення сум відповідних митних платежів;

- документи, що підтверджують право на перенесення граничних строків для подання заяви щодо повернення надміру сплачених митних платежів (за наявності).

Згідно з п.п. 4, 5, 6 Порядку № 643 після реєстрації в митниці ДФС заява платника податку про повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних, інших платежів та пені передається на опрацювання до Підрозділу.

Підрозділ перевіряє факт перерахування суми коштів з відповідного рахунку до державного бюджету за допомогою автоматизованої системи митного оформлення та відсутність у нього податкового боргу. За результатами опрацювання готує висновок або лист про відмову в поверненні коштів з відповідним обґрунтуванням (пункт 11 цього розділу).

Заява платника податку, висновок, завізований керівником (заступником керівника) Підрозділу, реєстри висновків за відповідними платежами, підготовлені за формами згідно з додатками 1, 2 до Порядку взаємодії територіальних органів Державної фіскальної служби України, місцевих фінансових органів та територіальних органів Державної казначейської служби України у процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 15 грудня 2015 року № 1146, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 31 грудня 2015 року за № 1679/28124, та акт звірки (у разі складання) подаються керівнику (заступнику керівника) митниці ДФС для прийняття рішення та підписання висновку і реєстрів за відповідними платежами.

Відповідно до п.7 Порядку № 643 висновок реєструється в журналі реєстрації висновків про повернення з державного бюджету помилково та/або надміру сплачених сум митних, інших платежів та пені (далі - Журнал реєстрації висновків про повернення платежів з державного бюджету), який ведеться Підрозділом за формою згідно з додатком 3 до цього Порядку.

Згідно з п. Порядку № 643 митниця ДФС у строк не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви передає висновки згідно з реєстром висновків за відповідними платежами для виконання відповідному органу Державної казначейської служби України.

Взаємовідносини територіальних органів Державної фіскальної служби України (далі - органи ДФС) з місцевими фінансовими органами та територіальними органами Державної казначейської служби України (далі - органи Казначейства) в процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань за платежами, контроль за справлянням яких покладено на органи ДФС, з метою належного виконання положень статей 43, 102 Податкового кодексу України, частини 2 статті 45 та частини 2 статті 78 Бюджетного кодексу України регламентує Порядок взаємодії територіальних органів Державної фіскальної служби України, місцевих фінансових органів та територіальних органів Державної казначейської служби України у процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань та пені, затверджений наказом Міністерства фінансів України 15.12.2015 №1146 (далі - Порядок №1146).

Відповідно до пунктів 5 та 6 Порядку № 1146 повернення помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань у випадках, передбачених законодавством, здійснюється виключно на підставі заяви платника податку (за винятком повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку на доходи фізичних осіб, які розраховуються органом ДФС на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку), яка може бути подана до територіального органу ДФС за місцем адміністрування (обліку) помилково та/або надміру сплаченої суми протягом 1095 днів від дня її виникнення. У заяві платник вказує суму і вид помилково та/або надміру сплаченого платежу та визначає напрям(и) перерахування коштів, що повертаються: 1) на поточний рахунок платника податку в установі банку; 2) на погашення грошового зобов'язання (податкового боргу) з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на органи ДФС, незалежно від виду бюджету; 3) готівкою за чеком у разі відсутності у платника податків рахунку в установі банку; 4) готівкою з рахунків банків у разі відсутності у платника податків рахунку в установі банку; 5) поштовим переказом через підприємства поштового зв'язку; 6) для подальших розрахунків як авансові платежі (передоплата) або грошова застава: на небюджетний рахунок з обліку коштів забезпечення сплати майбутніх митних та інших платежів - рахунок 3734, відкритий на балансі Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві; банківський балансовий рахунок 2603, відкритий для органу ДФС у відповідному уповноваженому банку (у разі якщо кошти авансових платежів (передоплати), доплати тощо вносилися готівкою).

Абзацом 2 пункту 7 Порядку № 1146 визначено, що заява платника про повернення помилково або надміру сплачених грошових зобов'язань з митних та інших платежів, які сплачуються під час митного оформлення товарів, після реєстрації передається до структурного підрозділу митниці ДФС, на який покладено функцію з підготовки висновку.

Відповідно до п.8, п.9 Порядку №1146 у разі якщо вказана у заяві платника сума (її частина) за даними інформаційних систем обліковується як помилково та/або надміру сплачена, орган ДФС готує:

- висновок на повернення такої суми (її частини) за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку;

- два примірники реєстру висновків за платежами, належними державному бюджету, за формою згідно з додатком 2 до цього Порядку;

- три примірники реєстру висновків за платежами, належними місцевим бюджетам, та платежами, які підлягають розподілу між державним та місцевими бюджетами, за формою згідно з додатком 3 до цього Порядку.

Орган ДФС несе відповідальність згідно із законом за несвоєчасність передачі висновку органу Казначейства до виконання.

Згідно з частиною другою статті 45 Бюджетного кодексу України Казначейство України веде бухгалтерський облік усіх надходжень Державного бюджету України та за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету.

Таким чином, із сукупного аналізу вищенаведених норм вбачається, що обов'язковою умовою для здійснення повернення надмірно сплачених сум митних та інших платежів є наявність факту надмірної сплати коштів, подання платником податків заяви у довільній формі про таке повернення до митного органу не пізніше 1095-го від дня виникнення надміру сплаченої суми із зазначенням напрямку перерахування коштів.

Також, законодавчою передумовою та необхідною обставиною для повернення платникам податків надмірно сплачених сум митних платежів до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, є факт ухвалення митним органом висновку про повернення надмірно сплачених сум митних платежів.

Вказані висновки суду узгоджуються із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 05 червня 2018 року у справі №821/4834/14, в якій зазначається: «…Відтак, необхідною обставиною для повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках податкового органу як переплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється контролюючими органами, є факт ухвалення податковим органом висновку про повернення надмірно сплачених сум податку» та із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 31.01.2019 року у справі №813/1952/17, в якій зазначається: «Обов'язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов'язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми».

Відповідно до ч.5, ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов'язковими для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Згідно з ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Дослідивши заяви ТОВ «Дунайська імпортна компанія» від 05.09.2018 року № 06/09-18 та від 22.10.2018 року №22/10-2018, судом встановлено, що у них зазначено причину повернення коштів (набрання законної сили судовим рішенням про визнання протиправними і скасування рішення про коригування митної вартості товарів Одеської митниці ДФС № UA500060/2017/000129/2 від 16.08.2017 року та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500060/2017/00852 від 16.08.2017 року); реквізити, за якими здійснено сплату; її розмір, який визначено як різницю між сумою митих платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів визначеною декларантом, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною Одеською митницею ДФС, зокрема: 958,24 грн. за здійснення митного оформлення товарів за ВМД № UA 500060/2017/014422 від 16.08.2017 року, а також вказано напрям перерахування коштів (номер поточного рахунку товариства та реквізити банку), найменування та код за ЄДРПОУ платника податків - юридичної особи.

Посилання відповідача на те, що до заяв не додано документу, який підтверджує здійснення надмірної оплати, чим не дотримано вимоги Порядку № 643 суд до уваги не приймає, оскільки зазначеним нормативно-правовим актом визначено вимогу платника додати до заяви документ, який підтверджує суму надміру сплачених платежів - в даному випадку в графі 47В МД від 7.07.2017 № UA 500060/2017/014422 вказано: «020» - 175,65 грн. (донарахування мита митницею); « 028» - 782,59 грн. (донарахування ПДВ митницею).

Також суд критично ставиться до доводів митного органу про ненадання позивачем до заяви доказів відсутності у товариства податкового боргу, оскільки Порядок № 643 такої вимоги не висуває. Натомість, зазначений Порядок № 643 передбачає, що Підрозділ перевіряє, зокрема, відсутність у платника податків податкового боргу, а також факт перерахування суми коштів з відповідного рахунку до державного бюджету за допомогою автоматизованої системи митного оформлення. Тобто зазначені обставини встановлюються фіскальним органом під час відповідної процедури, а не доводяться заявником при зверненні.

Також суд зазначає, що посилання відповідача на ненадання позивачем копії постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 13.06.2018 року по справі №815/6837/17 є необґрунтованим, оскільки Одеська митниця ДФС як відповідач по справі №815/6837/17 володіє вказаним рішенням суду, що також вбачається зі змісту відповідей відповідача на заяви позивача. Окрім цього Порядок № 643 та Порядок № 1146 не ставлять вимоги до заявника щодо надання ним митному органу копій рішень, якими скасовано рішення про коригування митної вартості товару. В свою чергу вимога надати виконавчий лист суду та/або рішення суду, що набрало законної сили (за наявності), щодо повернення сум відповідних митних платежів може мати місце лише у випадку наявності такого виконавчого листа/рішення суду, у яких обов'язково повинно бути зазначено щодо повернення сум відповідних митних платежів.

При цьому, приймаючи до уваги доводи відповідача про те, що питання повернення коштів не було предметом розгляду судової справи №815/6837/17 суд зазначає, що в даному випадку, підставою для складення висновку про повернення надмірно сплачених сум митних платежів є, як вже вказано судом, - наявність факту надмірної сплати коштів, подання платником податків заяви у довільній формі про таке повернення до митного органу не пізніше 1095-го від дня виникнення надміру сплаченої суми із зазначенням напрямку перерахування коштів.

Факт надмірної сплати коштів позивачем підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, та в свою чергу, відповідачем у відзиві не заперечувався. Факт подання позивачем заяви про повернення надмірно сплачених сум митних платежів до митного органу у встановлений законом строк від дня виникнення надміру сплаченої суми із зазначенням напрямку перерахування коштів, також відповідачем у відзиві не спростовувався.

Разом з цим, суд зазначає, що позивачем до суду надано довідку Ізмаїльського управління Головного управління ДФС в Одеській області №2751/10/15-32-52-08-10 від 14.02.2019 року про відсутність у ТОВ «Дунайська імпортна компанія» заборгованості по податках, зборах та інших обов'язкових платежах станом на 12.02.2019 року (а.с.28).

Таким чином, судом встановлено неправомірну бездіяльність Одеської митниці ДФС щодо неприйняття та нескерування до відповідно органу, що здійснює казначейське обслуговування, висновку про повернення позивачу з Державного бюджету України позивачеві суми надміру сплачених митних платежів, у зв'язку із чим позов в цій частині підлягає до задоволення.

Згідно з ч.1 та ч.2 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до положень ст.9 Конституції України та ст.17, ч.5 ст.19 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.

Європейський Суд підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що в разі коли йдеться про питання загального інтересу, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (рішення у справах «Беєлер проти Італії» (Beyeler v. Italy), заява № 33202/96, п. 120.

Крім того, Європейський суд з прав людини у своєму рішення по справі Yvonne van Duyn v.Home Office зазначив, що «принцип юридичної визначеності» означає, що зацікавлені особи повинні мати змогу покладатися на зобов'язання, взяті державою, навіть якщо такі зобов'язання містяться в законодавчому акті, який загалом не має автоматичної прямої дії». З огляду на принцип юридичної визначеності, держава не може посилатись на відсутність певного нормативного акта, який би визначав механізм реалізації прав та свобод громадян, закріплених у конституції чи інших актах. Така дія названого принципу пов'язана з іншим принципом - відповідальності держави, який полягає в тому, що держава не може посилатися на власне порушення зобов'язань для запобігання відповідальності. Захист принципу обґрунтованих сподівань та юридичної визначеності є досить важливим у сфері державного управління та соціального захисту. Так, якщо держава чи орган публічної влади схвалили певну концепцію своєї політики чи поведінки, така держава чи такий орган вважатимуться такими, що діють протиправно, якщо вони відступлять від такої політики чи поведінки щодо фізичних та юридичних осіб на власний розсуд та без завчасного повідомлення про зміни у такій політиці чи поведінці, позаяк схвалення названої політики чи поведінки дало підстави для виникнення обґрунтованих сподівань у названих осіб стосовно додержання державою чи органом публічної влади такої політики чи поведінки.

Суд зазначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована в основному на захист особи від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов'язує державу приймати деякі необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення Броньовський проти Польщі, N 31443/96, п. 143). У кожній справі, в якій йде мова про порушення вищезгаданого права, Суд повинен перевірити дії чи бездіяльність держави з огляду на дотримання балансу між потребами загальної суспільної потреби та потребами збереження фундаментальних прав особи, особливо враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та непомірний тягар.

Крім того, у найбільш загальному вигляді позитивні зобов'язання передбачають активні дії держави, спрямовані на забезпечення, захист та сприяння реалізації прав людини. Загальною юридичною підставою позитивних зобов'язань у межах конвенційної системи правозахисту виступає ст.1 «Зобов'язання поважати права людини» Конвенції, в якій прямо вказується, що держави гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією, права і свободи, передбачені Конвенцією.

Суд у своїх рішеннях нагадує, що незважаючи на те, що держави мають широкі рамки розсуду при визначенні умов і порядку, за яких приватна особа може бути позбавлена своєї власності, позбавлення останньої, навіть, якщо воно переслідує законну мету в інтересах суспільства, буде розглядатися як порушення ст.1 Протоколу № 1, якщо не була дотримана розумна пропорційність між втручанням у права фізичної чи юридичної особи й інтересами суспільства. Також, буде мати місце порушення ст.1 Протоколу № 1 й у випадку, коли наявний істотний дисбаланс між тягарем, що довелося понести приватній особі, і переслідуваними цілями інтересів суспільства.

Закріплюючи право кожного на мирне володіння своїм майном, стаття 1 за своєю суттю є гарантією права власності (рішення від 13.06.1979 року у справі «Маркс проти Бельгії», п.69).

Відповідно до п.50 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «ЩОКІН ПРОТИ УКРАЇНИ» (CASE OF SHCHOKIN v. UKRAINE) (Заяви №№ 23759/03 та 37943/06) судом констатовано, що перша та найважливіша вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним.

При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права ст.1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції з прав людини, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

Верховний Суд у постанові від 28 лютого 2019 року у справі №826/4987/16 зробив висновок, що «Повернення помилково та/або надмірно сплачених митних платежів з Державного бюджету України є виключними повноваженнями митних органів та органів державного казначейства, тому суд не може підміняти державний орган і вирішувати питання про стягнення таких платежів. Разом з тим рішення суду, у випадку задоволення позову, має бути таким, яке б гарантувало дотримання і захист прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку відповідача, забезпечувало його виконання та унеможливлювало необхідність наступних звернень до суду».

З урахуванням зазначеного, суд вважає, що похідну вимогу позивача зобов'язати Одеську митницю ДФС вчинити дії, а саме повернути ТОВ «Дунайська імпортна компанія» надмірно сплачені до Державного бюджету України платежі у сумі 958,24 грн. (ввізне мито 175,65 грн. та ПДВ 782,59 грн.) шляхом підготування висновку про повернення товариству з обмеженою відповідальністю «Дунайська імпортна компанія» надмірно сплачених до бюджету платежів у сумі 958,24 грн. (ввізне мито 175,65 грн. та ПДВ 782,59 грн.) та подати його для виконання до Головного управління Державної Казначейської служби України в Одеській області, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, слід задовольнити з урахуванням вимог ст.9 КАС України шляхом зобов'язання Одеської митниці ДФС підготувати висновок про повернення товариству з обмеженою відповідальністю «Дунайська імпортна компанія» надмірно сплачених до бюджету платежів у сумі 958,24 грн. (ввізне мито 175,65 грн. та ПДВ 782,59 грн.) та подати його для виконання до Головного управління Державної Казначейської служби України в Одеській області.

Решта доводів та заперечень сторін, викладених у заявах по суті справи, висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Частиною 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідач як суб'єкт владних повноважень у відзиві на позовну заяву не довів обґрунтованості та правомірності своєї бездіяльності, не спростував доводи позивача в обґрунтування заявлених позовних вимог належними доказами.

Таким чином, з огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Дунайська імпортна компанія» до Одеської митниці ДФС, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області, про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії підлягають задоволенню, з урахуванням наведених висновків суду щодо їх обґрунтованості.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем сплачено судовий збір за подачу позовної заяви у розмірі 1921,00 грн. згідно платіжного доручення №191 від 13.02.2019 року та у розмірі 1921,00 грн. згідно платіжного доручення №316 від 20.02.2019 року (а.с.5, 6).

Частиною 3 ст.6 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що у разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Згідно з п.23 ч.1 ст.4 КАС України похідна позовна вимога - вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Отже, позивачем при подачі даної позовної заяви заявлено одну вимогу немайнового характеру (про визнання протиправною бездіяльність відповідача) та одну похідну від неї вимогу.

Оскільки вимога позивача зобов'язального характеру є похідною, то судовий збір обраховується за подання позову немайнового характеру, який містить одну немайнову вимогу, і отже судовий збір за такі дві вимоги сплачується як за одну вимогу немайнового характеру у розмірі 1921,00 грн.

В свою чергу, судовий збір позивачем сплачений у загальному розмірі 3842,00 грн. (1921,00 грн. + 1921,00 грн.).

Таким чином, оскільки суд дійшов висновку про задоволення вимоги позивача про визнання протиправною бездіяльності відповідача, яка оскаржується позивачем, з урахуванням наведеного судом вище, наявні підстави для стягнення з відповідача суми сплаченого судового збору у розмірі 1921,00 грн. (як за одну вимогу немайнового характеру).

Відповідно до ст. 258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Частиною 1 статті 120 КАС України визначено, що перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Відповідно до ч.4 та ч.5 ст.120 КАС України останнім днем строку, який закінчується вказівкою на певний день, вважається цей день. Якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Враховуючи, що провадження у справі відкрито 05 березня 2019 року, строки розгляду даної справи, визначені ст.258 КАС України, враховуючи те, що 60-й день розгляду даної справи припав на 04.05.2019 року (субота), в силу положень ст.120 КАС України, рішення суду складено суддею 06.05.2019 року (перший робочий день).

Керуючись ст.ст.7, 9, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Дунайська імпортна компанія» - задовольнити.

Визнати бездіяльність Одеської митниці ДФС, що полягає у не підготовці у визначений законом строк та неподанні до Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області висновку про повернення надміру сплачених ТОВ «Дунайська імпортна компанія» до Державного бюджету України митних платежів на загальну суму 958,24 грн. (ввізне мито 175,65 грн. та ПДВ 782,59 грн.) - протиправною

Зобов'язати Одеську митницю ДФС підготувати висновок про повернення товариству з обмеженою відповідальністю «Дунайська імпортна компанія» надмірно сплачених до бюджету платежів у сумі 958,24 грн. (ввізне мито 175,65 грн. та ПДВ 782,59 грн.) та подати його для виконання до Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області.

Стягнути з Одеської митниці ДФС за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці ДФС на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Дунайська імпортна компанія» судовий збір у розмірі 1921,00 грн. згідно платіжного доручення №191 від 13 лютого 2019 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до П'ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Одеський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «Дунайська імпортна компанія» (вул.Болградське шосе, 31/1, м.Ізмаїл, Ізмаїльський район, Одеська обл., ).

Відповідач - Одеська митниця ДФС (вул.Гайдара, 21-а, м.Одеса, 65078, ).

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області (вул.Садова, 1-а, м.Одеса, 65023, ).

Суддя О.А. Вовченко

.