Справа № 266/775/19
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2019-05-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2019 р.Справа № 266/775/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Чалого І.С.,

Суддів: Жигилія С.П. , Перцової Т.С. ,

за участю секретаря судового засідання Струкової Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Донецької митниці ДФС України на рішення Барвінківського районного суду Харківської області від 02.04.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Андросов О.М., вул. Богдана Хмельницького, 6, м. Барвінково, Барнівський, Харківська, 64701, повний текст складено 08.04.19 року по справі № 266/775/19

за позовом ОСОБА_1

до Донецької митниці ДФС України

про визнання протиправною та скасування постанови у справі про порушення митних правил від 07.08.2018 року

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Донецької митниці ДФС України, в якому просила: визнати протиправною та скасувати постанови у справі про порушення митних правил від 07.08.2018 року № 0115/70000/18 про притягнення позивача до відповідальності за ч. 3 ст. 470 МК України з застосування адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 8500 грн.

Рішенням Барвінківського районного суду Харківської області від 02.04.2019 року адміністративний позов задоволено повністю.

Постанову у справі про порушення митних правил від 07.08.2018 року № 0115/70000/18, винесену т.в.о. заступника начальника Донецької митниці ДФС України - начальником управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії ОСОБА_2 про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за статтею 470 ч. 3 МК України та накладення на неї штрафу у розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає суму 8500 грн. 00 коп., визнано протиправною та скасовано, а провадження в справі закрито у зв'язку із необ'єктивністю та неповнотою провадження у справі та винесення постанови неправомочною особою.

Відповідач посилаючись на незаконність та необґрунтованість судового рішення, прийняття з порушенням норм матеріального та процесуального права, просив рішення скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Відповідач наголошує, що оскаржувана постанова є законною, будь яких порушень митницею процедури розгляду справи про порушення митних правил не вчинено.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне відмовити в задоволенні апеляційної скарги з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено, що 07.06.2018 року в рамках проведення операції «Рубіж-2018» під час перевірки інформації, яка міститься в базі даних автоматизованої системи митного оформлення (далі - АСМО) «Інспектор» встановлено, що 10.04.2018 року громадянкою України ОСОБА_1 через пункт пропуску «Гоптівка - Нехотєєвка» митного поста «Щербаківка» Харківської митниці ДФС на митну територію України у митному режимі транзиту по смузі руху «червоний коридор» у митному режимі «транзит» ввезено транспортний засіб марки «OPEL ZAFIRA», реєстраційний номер НОМЕР_1, ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_2.

Вказаний транспортний засіб з митної території України у строк до 20.04.2018 року не вивезений, в інший митний режим не поміщений.

03.07.2018 року головним державним інспектором першого відділу оперативного реагування Управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Донецької митниці ДФС Ананьєвим О.Г. складено протокол про порушення митних правил № 0115/70000/18 щодо ОСОБА_1 за фактом перевищення нею встановленого ст. 95 МК України строку доставки транспортного засобу марки «ОРЕL ZАFIRА», реєстраційний номер НОМЕР_1, VIN: НОМЕР_2, який перебуває під митним контролем, до органу доходів і зборів призначення більше ніж на 10 діб.

07.08.2018 року Донецькою митницею ДФС України в особі т.в.о. заступника начальника Донецької митниці ДФС України - начальника управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії ОСОБА_2 винесено постанову у справі про порушення митних правил № 0115/70000/18, згідно якої ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні порушення митних правил за ознаками ч. 3 ст. 470 МК України та і накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 8500 грн.

Не погодившись із вказаною постановою позивач звернулася до суду за захистом своїх прав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем не доведено належне сповіщення позивача про складення протоколу щодо порушення митних правил, час і місце розгляду справи, сам протокол та постанова про накладення адміністративного стягнення складені і винесені неналежними посадовими особами, а тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а провадження закриттю.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції з огляду на таке.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Статтею 487 МК України встановлено, що провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Частиною 3 статті 470 МК України передбачена відповідальність за перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів.

За приписами ч. 1 ст. 508 МК України у справі про порушення митних правил процесуальні дії проводяться з метою отримання доказів, необхідних для правильного вирішення цієї справи. Згідно частині другій цієї статті до процесуальних дій належать, зокрема, складення протоколу про порушення митних правил; опитування осіб, які притягаються до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, свідків, інших осіб; а також інші процесуальні дії.

З поданої позивачем митної декларації від 10.04.2018 року вбачається, що нею переміщено через митний кордон України транспортний засіб особистого користування - автомобіль марки «ОРЕL ZАFIRА», реєстраційний номер НОМЕР_1, VIN: НОМЕР_2.

Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення регулюється МК України та КУпАП.

Отже, провадження у справі про адміністративне правопорушення передбачає низку визначених у законі послідовних дій відповідного органу (посадової особи).

Частиною 1 ст. 486 МК України встановлено, що завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Згідно ст. 489 МК України посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов'язана з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За загальним правилом, фіксація адміністративного правопорушення починається зі складення уповноваженою посадовою особою протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 494 МК України (в редакції, чинній на момент складення протоколу) про кожний випадок виявлення порушення митних правил уповноважена посадова особа органу доходів і зборів, яка виявила таке порушення, невідкладно складає протокол за формою, установленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. У протоколі зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; необхідні для розгляду справи відомості про особу, яка притягується до відповідальності за порушення митних правил, якщо її встановлено; місце, час вчинення, вид та характер порушення митних правил; посилання на статтю цього Кодексу, що передбачає адміністративну відповідальність за таке порушення; прізвища та адреси свідків, якщо вони є; відомості щодо товарів, транспортних засобів комерційного призначення та документів, вилучених згідно із статтею 511 цього Кодексу; інші необхідні для вирішення справи відомості.

Протокол підписується посадовою особою, яка його склала. Якщо при складенні протоколу була присутня особа, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, протокол підписується і цією особою, а за наявності свідків - і свідками.

Якщо особа, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, відмовляється підписати протокол, до протоколу вноситься відповідний запис. Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, має право дати пояснення та висловити зауваження щодо змісту протоколу, а також письмово викласти мотиви своєї відмови від підписання протоколу. Власноручно викладені цією особою пояснення додаються до протоколу, про що до протоколу вноситься відповідний запис із зазначенням кількості аркушів, на яких подано такі пояснення.

Протокол складається у двох примірниках, один з яких вручається під розписку особі, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил.

Частиною 9 ст. 494 МК України (в редакції, чинній на момент складення протоколу) встановлено, що протокол, а також вилучені товари, транспортні засоби комерційного призначення та документи, зазначені в протоколі, передаються до митниці, в зоні якої виявлено порушення митних правил.

Судовим розглядом встановлено, що протокол про порушення митних правил від 03 липня 2018 року № 0115/70000/18 щодо позивача складений головним державним інспектором першого відділу оперативного реагування Управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Донецької митниці ДФС Ананьєвим О.Г., яким, як зазначає відповідач, було виявлено порушення митних правил в зоні Харківської митниці ДФС.

Посилання відповідача на виявлення порушення митних правил в зоні Харківської митниці ДФС головним державним інспектором першого відділу оперативного реагування Управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Донецької митниці ДФС Ананьєвим О.Г. не відповідає дійсності. І в протоколі про порушення митних правил від 03 липня 2018 року, і в оскаржуваній постанові зазначено, що згідно інформації, внесеної до модуля «Орієнтувань» АСМО «Інспектор» Харківською митницею ДФС 23.04.2018 за 3 1348/20-70-66/66 виставлено орієнтування щодо порушення строків транзитного переміщення транспортного засобу марки «ОРЕL ZАFIRА», реєстраційний номер НОМЕР_1, VIN: НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_1

Тобто порушення ОСОБА_1 встановленого ст. 95 МК України строку доставки транспортного засобу марки «ОРЕL ZАFIRА», реєстраційний номер НОМЕР_1, VIN: НОМЕР_2, який перебуває під митним контролем, до органу доходів і зборів призначення більше ніж на 10 діб було виявлено ще 10.04.2018 посадовою особою Харківської митниці ДФС, а головний державний інспектор Донецької митниці ДФС Ананьєв О.Г. не безпосередньо виявив порушення, як передбачено статтею 490 МК України, а використав вже виявлене і внесене до модуля «Орієнтувань» АСМО «Інспектор» порушення для складення протоколу про порушення митних правил, який в подальшому в порушення вимог ч. 9 ст. 494 МК України (в редакції, чинній на момент складення протоколу) не було передано до митниці, в зоні якої виявлено порушення митних правил - Харківської митниці ДФС, а було залишено для розгляду на Донецькій митниці ДФС.

Судова колегія зазначає, що Донецька митниця ДФС не є належним митним органом, який у вказаній зоні (пункт пропуску «Гоптівка - Нехотєєвка» митного поста «Щербаківка» Харківської митниці ДФС) забезпечує виконання завдань, покладених на органи доходів і зборів.

Частиною 2 ст. 486 МК України встановлено, що провадження у справі про порушення митних правил включає в себе виконання процесуальних дій, зазначених у статті 508 цього Кодексу, розгляд справи, винесення постанови та її перегляд у зв'язку з оскарженням.

Відповідно до ч. 2 ст. 508 МК України, до процесуальних дій належать:

1) складення протоколу про порушення митних правил;

2) опитування осіб, які притягаються до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, свідків, інших осіб;

3) витребування документів, необхідних для провадження у справі про порушення митних правил, або належним чином завірених їх копій чи витягів з них;

4) тимчасове вилучення товарів, транспортних засобів, зазначених у пункті 3 статті 461 цього Кодексу, та документів на них;

5) митне обстеження;

6) пред'явлення товарів, транспортних засобів і документів для впізнання;

7) експертиза;

8) взяття проб та зразків для проведення дослідження (аналізу, експертизи).

Статтею 490 МК України встановлено, що протокол про порушення митних правил мають право складати:

1) посадові особи, які відповідно до посадових інструкцій уповноважені здійснювати митний контроль, митне оформлення і пропуск товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України і які безпосередньо виявили порушення митних правил;

2) посадові особи органів доходів і зборів, які згідно з посадовими обов'язками мають таке право;

3) інші посадові особи, уповноважені керівником центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, або керівником митниці.

Згідно зі ст. 493 МК України провадження у справі про порушення митних правил здійснюють, крім випадків, передбачених частинами другою і третьою цієї статті, посадові особи митниці, в зоні діяльності якої було вчинено або виявлено таке порушення. Окремі процесуальні дії у справі про порушення митних правил можуть вчинятися посадовими особами, уповноваженими складати протоколи про порушення митних правил відповідно до статті 490 цього Кодексу, а у випадку, передбаченому статтею 518 цього Кодексу, - також посадовими особами іншого органу доходів і зборів.

Керівник центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, або особа, яка виконує його обов'язки, має право передавати справу про порушення митних правил для здійснення провадження з однієї митниці до іншої.

Посадові особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, можуть здійснювати провадження у будь-якій справі про порушення митних правил, порушеній будь-яким органом доходів і зборів України.

Аналізуючи в сукупності і взаємозв'язку зміст ч. 2 ст. 486, ст.ст. 490, 493, 494, ч. 2 ст. 508 МК України, суд доходить висновку, що головний державний інспектор першого відділу оперативного реагування Управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Донецької митниці ДФС Ананьєв О.Г., яким не було безпосередньо виявлено порушення митних правил в зоні Харківської митниці ДФС, не мав повноваження скласти щодо ОСОБА_1 протокол про порушення митних правил, вже виявлене посадовою особою іншої миниці в зоні дії цієї митниці, і в будь-якому разі зобов'язаний був передати протокол до митниці, в зоні якої виявлено порушення митних правил - Харківської митниці ДФС, а не залишати для розгляду на Донецькій митниці ДФС.

В силу наведеного вище посадова особа, яка розглянула протокол про порушення митних правил і за результатами розгляду винесла постанову т.в.о. начальника Донецької митниці ДФС, начальник управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії ОСОБА_2 не мала на те повноважень.

Протокол про порушення митних правил не відповідає вимогам ст. 494 МК України, а саме: у протоколі на зазначені пояснення ОСОБА_1 по справі; відсутній підпис останньої під відомостями про роз'яснення їй прав, передбачених ст.ст. 494, 498 МК України; при цьому у протоколі не зазначено, що ОСОБА_1 відмовилася від його підписання та отримання, проте протокол не підписаний ОСОБА_1 та не містить її підпису про отримання другого примірника протоколу чи про відмову його отримати.

Судова колегія відхиляє посилання відповідача на ту обставину, що ОСОБА_1 не з'явилася для складення щодо неї протоколу про порушення митних правил, оскільки відповідач не надав доказів запрошення позивача для складення щодо неї протоколу (документ на аркуші 26 справи про адміністративне правопорушення судова колегія не розцінює як саме таке запрошення, оскільки в ньому взагалі не йдеться про складання протоколу), та чинне законодавство не зобов'язує порушника у справах про адміністративні правопорушення з'являтись до відповідного органу для складення щодо нього протоколу.

Суд зазначає, що обов'язок по дотриманню прав, свобод та інтересів особи, яка притягується до відповідальності за порушення митних правил лежить саме на посадовій особі митниці, які здійснюють провадження та розглядають справи про порушення митних правил. Однак, стосовно позивача цей обов'язок не було дотримано при складанні протоколу про порушення митних правил та його розгляді.

Згідно ст. 526 МК України, справа про порушення митних правил розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, та/або її представника. Справа про порушення митних правил може бути розглянута за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про перенесення розгляду справи.

У наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про порушення митних правил, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Вказані положення є законодавчими гарантіями об'єктивного і справедливого розгляду справи про порушення митних правил.

Відповідач у апеляційній скарзі зазначає, що про складення протоколу про порушення митних правил щодо неї, дату, час і місце розгляду справи ОСОБА_1 повідомлена належним чином. Дійсно, в матеріалах адміністративної справи на аркуші 11 є повідомлення, в тексті якого зазначено дату і місце розгляду справи про порушення митних правил щодо ОСОБА_1, і зазначено, що до повідомлення додається примірник протоколу на 4 аркушах. З копії бланку повідомлення про вручення поштового відправлення вбачається, що ОСОБА_1 отримала відправлення, в якому у графі «Найменування адресата» відправником зазначено поряд з прізвищем позивача цифри «4886/С/05-70-20-03», які відповідають номеру повідомлення.

Разом з тим, судова колегія зазначає, що внутрішні поштові відправлення поділяються на категорії: прості, рекомендовані, без оголошеної цінності, з оголошеною цінністю, як визначено Правилами надання послуг поштового зв'язку, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270. Відповідно до цих Правил з описом вкладення можуть бути лише листи з оголошеною цінністю.

Бланк повідомлення про вручення поштового відправлення ідентифікує лише вид та категорію поштового відправлення (лист, бандероль, посилка) та умови надсилання (рекомендоване, з оголошеною цінністю та т.п.), при цьому вміст поштового відправлення в такому випадку, не зазначається та працівником поштового зв'язку не перевіряється.

З огляду на наведене вище, вказане рекомендоване повідомлення жодним чином не підтверджує факту надіслання та отримання позивачем повідомлення про дату і місце розгляду справи та копії протоколу, отримання яких позивачем заперечується. У даному випадку належним доказом надіслання конкретного документу (документів) засобами поштового зв'язку може бути опис вкладення разом з вказаними документами.

З цих же підстав суд не вважає доведеним відповідачем факт отримання позивачем копії оскаржуваної постанови.

З огляду на те, що на свій запит позивач отримала копію оскаржуваної постанови від відповідача 28 січня 2019 року, нею не пропущено строк звернення до суду з адміністративним позовом.

Оскільки ОСОБА_1 не була присутня при складенні щодо неї протоколу про адміністративне правопорушення, і відсутні належні докази про отримання нею копії протоколу, суд не вважає, що позивачу роз'яснені її права, передбачені ст.ст. 494, 498 МК України.

Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем не доведено належне сповіщення позивача про складення протоколу про порушення митних правил, час і місце розгляду справи, що вказує на відсутність підстав для розгляду справи про порушення митних правил за відсутності позивача та обмеження прав учасників провадження у розгляді вказаної справи.

При розгляді справи відповідачем не надано належних доказів, які б свідчили про своєчасне сповіщення позивача про місце і час розгляду справи суб'єктом владних повноважень.

Виходячи з того, що відсутні докази належного повідомлення позивача про розгляд справи щодо неї, про отримання нею протоколу чи про ознайомлення позивача з протоколом та його змістом, слід дійти висновку, що дійсно не були забезпечені права особи на участь при діях, вчинюваних суб'єктом владних повноважень щодо цієї особи, при розгляді справи про адміністративне правопорушення не забезпечено права особи, що притягається до адміністративної відповідальності, які передбачені КУпАП та МК України.

Ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України передбачено відповідальність за перевищення встановленого ст. 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на 10 діб, а також втрату цих товарів, транспортних засобів, документів чи видачу їх без дозволу органу доходів і зборів.

Стаття 467 Митного кодексу України не містить вичерпного переліку триваючих правопорушень, а лише констатує приналежність до таких порушень, у тому числі тих, що передбачені ст.ст. 469, 477 - 481, 485 Митного кодексу України.

В КУпАП, також, відсутнє точне визначення поняття «триваюче правопорушення», не розкривається його зміст та не міститься перелік триваючих правопорушень.

Судова колегія зазначає, що триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, надалі перебуває у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Такі дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан триває значний час, протягом якого винний безперервно здійснює правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов'язків.

Варто зазначити, що саме встановлення 10-денного строку є основним критерієм віднесення зазначеного адміністративного проступку до нетриваючого. Адже встановлення часових меж здійснення такого проступку, як перевищення визначеного ст. 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на 10 діб, а також втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів позбавляє такий проступок характеру триваючого правопорушення, оскільки це правопорушення завершується із закінченням 10-денного строку і вже не продовжується, тому що обов'язок особи доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних та інших документів на ці товари припинений. Строк притягнення такої особи до адміністративної відповідальності обчислюється з дня виявлення такого правопорушення.

Отже, триваючим правопорушенням, вважається невиконання певного обов'язку протягом певного часу, який не обмежується часовими межами, тобто має тривалий характер. Правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України, не є триваючим правопорушенням, оскільки закінчується на наступний день після спливу 10-денного строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари.

В письмовому роз'ясненні Міністерства доходів і зборів України за № 1952/6/99-99-24 від 30.04.2013 року вказано, що правопорушення, пов'язане з перевищенням встановленого статтею 95 Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних та інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, вважається вчиненим на одинадцятий день після настання строку доставки, передбаченого статтею 95 Кодексу. Таким чином, вказане правопорушення не може вважатися триваючим, оскільки вважається закінченим із настанням конкретної календарної дати.

Таким чином, враховуючи вищевказане роз'яснення центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері державної митної справи, вчинене позивачем правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 470 МК України, не є триваючим і, враховуючи максимальний строк вивезення транспортного засобу особистого користування з митної території України 20.04.2018 року, стягнення за вчинене правопорушення могло бути накладене в строк до 20.10.2018 року.

Підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил відповідно до ч. 1 ст. 531 МК України, є: 1) відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил; 2) необ'єктивність або неповнота провадження у справі або необ'єктивність її розгляду; 3) невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи; 4) винесення постанови неправомочною особою, безпідставне недопущення до участі в розгляді справи особи, притягнутої до відповідальності, або її представника, а також інше обмеження прав учасників провадження у справі про порушення митних правил та її розгляду; 5) неправильна або неповна кваліфікація вчиненого правопорушення; 6) накладення стягнення, не передбаченого цим Кодексом.

Недотримання наведених вище вимог чинного законодавства суб'єктом владних повноважень при складенні протоколу та винесенні постанови в справі про порушення митних правил призвело до порушення процесуальних прав позивача при вирішенні питання про притягнення його до адміністративної відповідальності.

Оцінюючи докази по даній справі у їх сукупності і взаємозв'язку, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що, оскільки протокол про порушення митних правил та постанова про накладення адміністративного стягнення складені і винесені неналежними посадовими особами, оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі про порушення митних правил щодо ОСОБА_1 підлягає закриттю у зв'язку із необ'єктивністю та неповнотою провадження у справі та винесення постанови неправомочною особою.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Згідно зі ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Колегія суддів зазначає, що належних доказів правомірності свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 470 МК України під час розгляду справи відповідачем суду, в порушення вимог ч. 2 ст.77 КАС України, не надано.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 щодо визнання протиправною та скасування постанови від 07.08.2018 року № 0115/70000/18 про притягнення позивача до відповідальності за ч. 3 ст. 470 МК України із закриттям провадження у справі.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів, переглянувши справу, дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують .

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Донецької митниці ДФС України залишити без задоволення.

Рішення Барвінківського районного суду Харківської області від 02.04.2019 року по справі № 266/775/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає згідно вимог ст. 272 КАС України.

Головуючий суддя І.С. Чалий
Судді С.П. Жигилій Т.С. Перцова