Справа № 204/286/19
Суддя: Горбалінський Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2019-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 квітня 2019 року Справа № 204/286/19
16.01.2019 року ОСОБА_1 звернулась до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Комунальний заклад «Дніпропетровський спеціалізований клінічний медичний центр матері та дитини ім. проф. ОСОБА_2» Дніпропетровської обласної ради», в якій остання просить:
- визнати неправомірною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо призначення ОСОБА_1 (код РНОКПП НОМЕР_1) пенсії з урахуванням подвійного розміру стажу роботи в період з 01.01.2018 року по 03.12.2018 року, відповідно до п. «б» ст. 13, ст. 60, Закону України «Про пенсійне забезпечення».
- зобовязати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести ОСОБА_1 (код РНОКПП НОМЕР_1) перерахунок та призначити пенсію з урахуванням подвійного стажу роботи в період з 01.01.2008 року по 03.12.2018 року, відповідно до п. «б» ст. 13, ст. 60 Закон України «Про пенсійне забезпечення».
В обґрунтування своєї позиції позивач зазначила, що 26.09.2018 року остання звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою про призначення та перерахунок пенсії за Списком №2, відповідно до вимог, визначених п. «б» ч.1 ст.13, ст.60 Закону України «Про пенсійне забезпечення». 22.11.2018 року відповідачем була надана відповідь, в якій зазначено, що позивач має загальний стаж роботи 31 рік 03 місяці 08 днів, з них пільговий 07 років 07 місяців 24 дні. Таким чином, позивач має право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, відповідно до ст.114 Заокну України «про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» після досягнення нею 57 років. Не погодившись з даною позицією відповідача, позивач звернулась з даним позовом до суду.
Супровідним листом Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська №2677/19-Вих/2-а/204/22/19 від 08.02.2019 року було направлено до Дніпропетровського окружного адміністративного суду матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Комунальний заклад «Дніпропетровський спеціалізований клінічний медичний центр матері та дитини ім. проф. ОСОБА_2» Дніпропетровської обласної ради» про визнання незаконною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області у призначенні пенсії за віком, на 39 арк., за підсудністю.
14 лютого 2019 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшли вищезазначені матеріали адміністративної справ, що підтверджується штемпелем поштової кореспонденції суду.
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями дану справу розподілено судді Горбалінському В.В.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2019 року було відкрито провадження в адміністративній справі №204/286/19 та призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, відповідно до положень ч.5 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України.
В обґрунтування своєї позиції відповідач зазначив, відповідно до відповіді, наданої працівниками Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, від 22.11.2018 року позивачу було відмовлено в призначенні пільгової пенсії за віком, відповідно до положень п. «б» ч.1 ст.13, ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 01.01.2018 року, так як остання має пільговий стаж лише 7 років 07 місяців 24 дні з 31 року 03 місяців 08 днів основного. Відповідач також зазначив, відповідно до відомостей, які містяться в трудовій книжці позивача, остання з 01.01.2008 року по теперішній час працює в Комунальному закладі «Дніпропетровський спеціалізований клінічний медичний центр матері та дитини ім. проф. ОСОБА_2» Дніпропетровської обласної ради» на посаді молодшої медсестри-прибиральниці відділення патології новонароджених дітей з інфекційною патологією. При цьому, відповідач посилається на положення позиції 24а розділу XXIV «Охорона здоровя та соціальна допомога» Постанови Кабінету Міністрів України №36 від 16.01.2003 року, в якому зазначено, що до Списку №2 належать працівники, які безпосередньо обслуговують хворих, зокрема, молодші медичні сестри, молодші медичні сестри з догляду за хворими, сестри-господині в туберкульозних та інфекційних закладах, відділеннях, кабінетах. Таким чином, так як в даному переліці не передбачено посади у відділеннях патології новонароджених дітей з інфекційною патологією, то період роботи позивача з 01.01.2008 року зарахувати до пільгового стажу немає законних підстав. Враховуючи викладене, позивач має право на призначення пільгової пенсії за віком на пільгових умовах, відповідно до ст. 114 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», після досягнення віку 57 років.
При цьому, суд зазначає, що на адресу Дніпропетровського окружного адміністративного суду письмові пояснення, в яких була би висловлена позиція третьої особи щодо заявленого позову не надходила, тому думка останнього щодо заявлених позовних вимог суду невідома.
Враховуючи викладене вище, проаналізувавши правову позицію позивача та відповідача, повно і всебічно дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд виходить з наступного.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, відповідно до відомостей, які містяться в копії трудової книжки БТ-І №7510128 від 1982 року, позивач з 01.10.2000 року була прийнята до Дитячої міської клінічної лікарні №3 ім. проф. ОСОБА_2 на посаду молодшої медсестри-прибиральниці відділення новонароджених дітей з інфекційною патологією на 0.75 ставки з випробувальним терміном 3 місяці. З 02.10.2000 року була переведена на 1,0 ставку молодшої медсестри-прибиральниці.
З 01.01.2002 року, у звязку із змінами в штатному розкладі лікарні, була переведена на посаду молодшої медсестри-прибиральниці відділення з патологією новонароджених.
На підставі наказу №174 від 24.12.2007 року «Про результати позачергової атестації робочих місць за умовами праці для визначення прав працівників на пільги та компенсації», з 01.01.2008 року відділення патології новонароджених дітей перейменоване у відділення патології новонароджених дітей з інфекційною патологією.
01.01.2012 року, на підставі рішення сесії Дніпропетровської обласної ради від 27.12.2011 року № 196-10VI, комунальний заклад «Дитяча міська клінічна лікарня № 3 їм. проф. ОСОБА_2» перейменований в комунальний заклад «Дніпропетровська дитяча міська клінічна лікарня № З я. проф. ОСОБА_2» Дніпропетровської обласної ради».
Комунальний заклад «Дніпропетровська дитяча міська клінічна лікарня № 3 ім. проф. ОСОБА_2» Дніпропетровської обласної ради» було перейменовано в Комунальний заклад (Дніпропетровський спеціалізований клінічний медичний центр матері та дитини ім. проф. ОСОБА_2» Дніпропетровської обласної ради», на підставі рішення сесії Дніпропетровської обласної ради від 26.09.2014 року № 575- 27/VI.
Таким чином, з огляду на вищезазначене, умови праці позивача, за весь період роботи у відділенні, не змінювались
При цьому, як вбачається з відомостей дубліката довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки, або відповідних відомостей у ній №1020 від 03.12.2018 року, позивач - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, працювала повний робочий день в період з 01.01.2008 року по 01.08.2016 року на посаді молодшої медсестри (санітарки-прибиральниці палатної) відділення для новонароджених дітей з інфекційною патологією, яка безпосередньо обслуговувала інфекційних хворих, у комунальному закладі «Дніпропетровський спеціалізований клінічний медичний центр матері та дитини ім. проф. ОСОБА_2» Дніпропетровської обласної ради». За даний період пільговий стаж позивача становить - 08 років 07 місяців 01, що передбачено позицією 24а - а, розділом 24, Списку № 2, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.012003 року № 36
З 02.08.2016 року по теперішній час безпосередньо обслуговує інфекційних хворих на посаді молодшої медсестри (санітарки-прибиральниці палатної) відділення для новонароджених дітей з інфекційною патологією, що становить 02 роки 01 місяць 06 днів, що передбачено розділом 24, Списку № 2, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 року № 461.
Відповідно до відомостей вищезазначеної довідки, атестація робочих місць для визначення прав працівників на пільги та компенсації проводилась у Комунальному закладі «Дніпропетровський спеціалізований клінічний медичний центр матері та дитини ім. проф. ОСОБА_2» Дніпропетровської обласної ради» на підставі наказів: №174 від 24.12.2007 року, №182 від 21.12.2012 року та №290 від 30.11.2017 року, копії яких містяться в матеріалах справи.
Так, на підставі даних наказів в лікарні були затверджені «Переліки робочих місць, виробництв, робіт, професій та посад, працівникам яких підтверджене право пільгове пенсійне забезпечення за Списком №2», відповідно до яких, посада, на якій працювала позивач у відповідний період, була віднесена до зазначених переліків.
26 вересня 2018 року позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою №2774/737 про призначення/перерахунку пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, відповідно до положень п. «б» ч.1 ст.13, ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
22 листопада 2018 року, відділом з питань призначення та перерахунків пенсії №3 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, позивачу було надано відповідь за №506/63-07/26, в якій останній було відмовлено щодо зарахування періоду роботи на посаді молодшої медсестри-прибиральниці відділення патології новонароджених дітей інфекційною патологією з 01.01.2008 року до пільгового за Списком №2.
Так, відповідачем, відповідно до наданих до заяви від 26.09.2018р. №2774/737 документів, було встановлено, що страховий стаж позивача становить 31 рік 03 місяці 08 днів, з них пільговий 7 років 07 місяців 24 дні.
Таким чином, враховуючи приписи ст. 114 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», позивач має право на призначення пільгової пенсії за віком після досягнення віку 57 років.
Не погодившись з діями відповідача щодо відмови у призначенні пільгової пенсії за віком, остання звернувсь до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з цим позовом.
Враховуючи викладені вище обставини, повно і всебічно дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, здійснивши системний аналіз чинного законодавства, суд виходить з наступного.
Згідно ч.2 ст. 19 Конституції України, ограни державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. ч.1, 2 ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Положеннями ст. 10 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що пенсійне забезпечення відповідно до цього Закону здійснюється органами Пенсійного фонду України.
Органи Пенсійного фонду України, як державний орган, що реалізує право громадян на пенсійне забезпечення, їх посадові та службові особи, зобов'язані неухильно дотримуватись прав громадян при призначенні і виплаті пенсій, вживати заходи щодо попередження їх порушення, надавати допомогу громадянам у витребуванні та оформленні необхідних для призначення пенсії документів.
Відповідно до пунктів 2, 16 РозділуXV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», який набрав чинності з 01.01.2004 року, пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими та важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення», а особам, які працювали на роботах із шкідливими і важкими умовами праці та мали або матимуть право на пенсію відповідно достатті 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення», пенсії призначаються за нормами цьогоЗакону, виходячи з вимог віку та стажу, встановлених раніше діючим законодавством. До приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.
З огляду на ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення», право на пенсію за віком мають: чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років; жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.
Згідно п. «б» ч.1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», який введено в дію з 01 січня 1992 року, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше, зокрема, 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Абзацом 2 цієї ж статті передбачено, що до досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки з ІНФОРМАЦІЯ_2 і старші після досягнення ними такого віку: 51 рік - з 1 жовтня 1965 року по 31 березня 1966 року.
При цьому, відповідно до ст.60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров'я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров'я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров'я, а також у психіатричних закладах охорони здоров'я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.
Згідно з п. 2 Порядку застосування Списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого Наказом Міністерства праці і соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 (із змінами і доповненнями, далі - Порядок застосування Списків), під повним робочим днем слід уважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками, не менше 80 відсотків робочого часу, установленого для працівників даного виробництва, професії чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов'язаних з виконанням своїх трудових обов'язків.
Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Відповідно до п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМУ від 12.08.1993 року № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток N 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
Так, на підставі письмових доказів, які містяться в матеріалах справи, судом встановлено факт, що позивач ОСОБА_1, дійсно працювала повний робочий день в період з 01.01.2008 року по 01.08.2016 року на посаді молодшої медсестри (санітарки-прибиральниці палатної) відділення для новонароджених дітей з інфекційною патологією, яка безпосередньо обслуговувала інфекційних хворих, у комунальному закладі «Дніпропетровський спеціалізований клінічний медичний центр матері та дитини ім. проф. ОСОБА_2» Дніпропетровської обласної ради». З 02.08.2016 року по теперішній час безпосередньо обслуговує інфекційних хворих на посаді молодшої медсестри (санітарки-прибиральниці палатної) відділення для новонароджених дітей з інфекційною патологією. Дані відомості містяться в копії трудової книжки позивача БТ-І №7510128, дублікаті довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки, або відповідних відомостей у ній №1020 від 03.12.2018 року.
Згідно до п.3 Порядку застосування Списків, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.
Станом на час роботи позивача на посаді молодшої медсестри-прибиральниці відділення патології новонароджених дітей з інфекційною патологією Комунального закладу «Дніпропетровський спеціалізований клінічний медичний центр матері та дитини ім. проф. ОСОБА_2» Дніпропетровської обласної ради», діяли: Список № 2, який був затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 року № 36 "Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах"; Список № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 24 червня 2016 року № 461.
Так, Верховний Суд України, переглядаючи судові рішення, постановою у справі № 21-519а14 від 25.11.2014 року роз'яснив, що за комплексним аналізом норм Закону № 1788-ХІІ та Порядку проведення атестації робочих місць, необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту "б" статті 13 Закону №1788-ХІІ є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку №2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу. Відсутність підтвердження вищезгаданих обставин не породжує виникнення права на зарахування пільгового стажу. Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права міститься, також у постанові Верховного Суду України від 10 вересня 2013 року (справа № 21-183а13).
Крім того, у постанові Верховного Суду України від 10.02.2016 року у справі № 21-5432а15 суд наголосив, що при розгляді аналогічних справ судам необхідно встановлювати обставини щодо умов (режиму) фактично виконуваної працівником (позивачем) роботи, із яким закон пов'язує право на призначення пенсії на пільгових умовах. І якщо особа стверджує про наявність в неї трудового стажу, що дає їй право на призначення пільгової пенсії на час виконання роботи, що міститься у списку № 2 і потребує документального підтвердження її зайнятості на цій роботі за відповідною професією та за результатами атестації умов праці, необхідно з'ясовувати, чи проводилася атестація цього робочого місця і що про це свідчить.
При цьому, судом встановлено, що атестація робочих місць у Комунальному закладі «Дніпропетровський спеціалізований клінічний медичний центр матері та дитини ім. проф. ОСОБА_2» Дніпропетровської обласної ради» відбувалась на підставі наказів від 24.12.2007 року №174; від 21.12.2012 року №182; від 30.11.2017 року №290.
Таким чином, відповідно до вищезазначених наказів були сформовані переліки робочих місць, виробництв, робіт, професій та посад, працівникам яких підтверджене право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №2, де посада, на якій працювала позивач у відповідний період, була віднесена до зазначеного переліку.
Суд звертає увагу, що відповідно до частини 1 статті 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення», органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що відповідач відмовляючи позивачу у призначенні пенсії за віком за Списком №2 не врахував всі обставин, що мають значення для вирішення питання про призначення пенсії за віком на пільгових умовах та як наслідок прийняв необґрунтоване рішення про відмову у призначення пенсії на пільгових умовах, такм чином, останній діяв не у спосіб передбачений нормами Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Відповідно до положень ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1)на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а суд згідно зі ст. 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
З урахуванням принципу змагальності, диспозитивності та офіційного зясування всіх обставин у справі (ст. 9 КАС України), положення Кодексу адміністративного судочинства України передбачають не лише обовязок субєкта владних повноважень (відповідача у справі) щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності (ч. 2 ст. 77 КАС України), але й обовязок кожної сторони довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (ч. 1 ст. 77 КАС України).
Таким чином, враховуючи зазначені вище обставини, дослідивши повно і всебічно матеріали справи, здійснивши системний аналіз норм чинного законодавства, суд приходить до висновку щодо задоволення позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Комунальний заклад «Дніпропетровський спеціалізований клінічний медичний центр матері та дитини ім. проф. ОСОБА_2» Дніпропетровської обласної ради» про визнання незаконною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області у призначенні пенсії за віком.
Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.
Частиною 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
З огляду на задоволення позовних вимог, сплачений позивачем судовий збір за подання позовної заяви до суду в розмірі 768,40 грн. підлягає стягненню з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань.
Керуючись ст.ст. 2, 77, 90, 241-246, 250, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати неправомірною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо призначення ОСОБА_1 (код РНОКПП НОМЕР_1) пенсії з урахуванням подвійного розміру стажу роботи в період з 01.01.2018 року по 03.12.2018 року, відповідно до п. «б» ст. 13, ст. 60, Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Зобовязати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести ОСОБА_1 (код РНОКПП НОМЕР_1) перерахунок та призначити пенсію з урахуванням подвійного стажу роботи в період з 01.01.2008 року по 03.12.2018 року, відповідно до п. «б» ст. 13, ст. 60 Закон України «Про пенсійне забезпечення».
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 768,40 грн.
Відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Згідно ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.
Статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції, проте, відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.
Суддя В.В. Горбалінський