Справа № 824/306/19-а
Суддя: Анісімов Олег Валерійович
Дата ухвалення: 2019-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2019 р. м. Чернівці Справа № 824/306/19-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Анісімова О.В.,

за участю:

секретаря судового засідання - Кривохижої Н.В.,

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2А,

представників відповідача - ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до управління Держпраці у Чернівецькій області про визнання протиправною та скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 СПРАВИ

1.1. 18.03.2019 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду із адміністративним позовом до Управління Держпраці у Чернівецькій області (далі відповідач), у якому просить суд визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 31.01.2019 року № ЧВ-69/19/321/НД/АВ/П/ПТ/ТД-ФС/047.

1.2. Ухвалою суду від 18.03.2019 року відкрито загальне провадження в адміністративній справі.

1.3. Ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання від 11.04.2019 року по справі закрито підготовче провадження по справі та призначено розгляд справи по суті на 25.05.2019 року.

ІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

2.1. У період з 11.01.2019 року по 16.01.2019 року працівниками Управління Держпраці у Чернівецькій області проведено інспекційне відвідування фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на предмет дотримання вимог законодавства про працю, укладення трудових договорів та оформлення трудових відносин з працівниками.

2.2. За результатами перевірки 31.01.2019 року заступником начальника Управління Держпраці у Чернівецькій області ОСОБА_6М винесено постанову Управління Держпраці у Чернівецькій області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № ЧВ-69/19/321/НД/АВ/П/ПТ/ТД-ФС/047, якою на підставі статті 259 Кодексу законів про працю України, статті 53 Закону України Про зайнятість населення, частини третьої статті 34 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні, пункту 8 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2013 року № 509, та на підставі абзацу 4 частини другої статті 265 Кодексу законів про працю України на ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 500760 грн. 00 коп.

ІІІ АРГУМЕНТИ СТОРІН

3.1. Позивач вважає постанову Управління Держпраці у Чернівецькій області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ЧВ-69/19/321/НД/АВ/П/ПТ/ТД-ФС/047 від 31.01.2019 року незаконною та такою, що не відповідає фактичним обставинам, встановленим під час перевірки, а тому підлягає скасуванню.

3.2. Щодо виявленого під час перевірки порушень, позивач зазначає, що з особами ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, з якими не були укладені трудові договори, він уклав цивільно-правові договори, згідно яких вони здійснили одноразове перевезення людей з м. Сокирян Чернівецької області до м. Києва та в зворотному напрямку. Щодо укладення зазначених цивільно-правових договорів, позивач звертає увагу суду на те, що нормами Цивільного кодексу України (далі ЦК України) регулюються особисті немайнові та майнові відносини, засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників. Укладення таких цивільно-правових договорів було обумовлено тим, що водії, які працюють у позивача постійно (ОСОБА_11 та ОСОБА_12Е.) не могли по різним причинам здійснити рейс на м. Київ, а тому оформлювати з іншими особами для здійснення одноразової поїздки не має змісту.

3.3. Відповідач 10.04.2019 року подав відзив на позовну заяву, відповідно до якого просив у задоволенні позовних вимог відмовити, оскільки під час проведення інспекційного відвідування працівники Управління діяли у відповідності до норм чинного законодавства. У результаті інспекційного відвідування виявлені порушення пункту 6 частини 1 та частини 3 статті 24 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України), а саме те, що працівники (водії) ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 були допущені до роботи без укладання трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне страхування про прийняття працівника на роботу.

IV. ЗАЯВИ ТА КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

4.1. 11.04.2019 року представник позивача у судовому засіданні заявив клопотання про виклик для допиту в якості свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 Ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання від 11.04.2019 року вказане клопотання представника позивача задоволено.

V. ПОКАЗАННЯ СВІДКІВ

5.1. Судом як свідків допитано ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, які пояснили суду, що є знайомими ОСОБА_1 і на його прохання, у звязку з хворобою водіїв, здійснювали перевезення пасажирів на мікроавтобусах. Наданнями ними послуг в якості водіїв, згідно укладених з позивачем цивільно-правових договорів, мало разовий характер, тобто ними здійснено одноразове перевезення людей з м. Сокиряни Чернівецької області до м. Києва та в зворотному напрямку, за що вони отримали грошову винагороду в розмірі 400 грн. У позивача вони по трудовому договору не працювали і інших перевезень, окрім зазначених, не здійснювали.

ОСОБА_10 до суду для допиту як свідка не зявився, у звязку з перебуванням за межами України.

VІ. ОБСТАВИНИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

6.1. Згідно свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця серії В00 № 481874 від 06.09.2005 року ОСОБА_1 зареєстрований як фізична-особа підприємець (а.с. 9). Видом діяльності, яку має право здійснювати позивач, згідно ліцензії серії АЕ № 265578 від 10.06.2013 року, є надання послуг з перевезення пасажирів, небезпечних вантажів, багажу автомобільним транспортом, дозволений вид робіт внутрішні перевезення пасажирів автобусами (а.с. 13).

6.2. На підставі договору про надання послуг від 12.05.2018 року, який укладений між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 та громадянином ОСОБА_7, останній надавав послуги водія, а саме 14.05.2018 року здійснив рейс, тобто одноразове перевезення людей, з м. Сокиряни Чернівецької області до м. Києва та в зворотному напрямку (а.с. 41). Факт надання послуг засвідчений актом приймання наданих послуг (виконаних робіт) від 16.05.2018 року (а.с. 42).

6.3. Згідно договору про надання послуг від 21.05.2018 року, який укладений між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 та громадянином ОСОБА_8, останній надавав послуги водія, а саме 22.05.2018 року здійснив рейс, тобто одноразове перевезення людей, з м. Сокиряни Чернівецької області до м. Києва та в зворотному напрямку (а.с. 43). Факт надання послуг засвідчений актом приймання наданих послуг (виконаних робіт) від 25.05.2018 року (а.с. 44).

6.4. На підставі договору про надання послуг від 30.05.2018 року, який укладений між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 та громадянином ОСОБА_10, останній надавав послуги водія, а саме 30.05.2018 року здійснив рейс, тобто одноразове перевезення людей, з м. Сокиряни Чернівецької області до м. Києва та в зворотному напрямку (а.с. 45). Факт надання послуг засвідчений актом приймання наданих послуг (виконаних робіт) від 02.06.2018 року (а.с. 46).

6.5. Згідно договору про надання послуг від 31.07.2018 року, який укладений між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 та громадянином ОСОБА_9, останній надавав послуги водія, а саме 31.07.2018 року здійснив рейс, тобто одноразове перевезення людей, з м. Сокиряни Чернівецької області до м. Києва та в зворотному напрямку (а.с. 47). Факт надання послуг засвідчений актом приймання наданих послуг (виконаних робіт) від 25.05.2018 року (а.с. 48).

6.6. На підставі наказу Управління Держпраці у Чернівецькій області від 09.01.2019 року № 20, інформації, наданої Управлінням Укртансбезпеки у Чернівецькій області від 20.09.2018 року № 3403/39/4-18 щодо фізичних осіб-підприємців, які надають послуги з перевезення пасажирів та вантажів і використовують неоформлену працю, заступником начальника Управління Держпраці у Чернівецькій області видано направлення на проведення інспекційного відвідування/невиїзного інспектування фізичної-особи підприємця ОСОБА_1 (а.с. 14-15).

6.7. 11.01.2019 року інспектором праці ОСОБА_13 складений ОСОБА_13 про неможливість проведення інспекційного відвідування № ЧВ-69/19/321-НД фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 у звязку із відсутністю документів, ведення яких передбачено законодавством про працю (а.с. 16-17). У звязку з цим, інспектором Попович А.О. 11.01.2019 року також сформована Вимога про надання документів ЧВ-69/19/321/ПД, якою інспекційне відвідування зупинено на 4 (чотири) календарних дні та зобовязано ОСОБА_1 у строк до 10:00 год. 15.01.2019 року надати за адресою вул. Бесарабська, 39, ІІ пов. каб. № 3, смт. Кельменці, Кельменецький район, Чернівецька область належним чином завірені копії документів, необхідних для проведення інспекційного відвідування (а.с. 18).

6.8. 16.01.2019 року інспектором Попович А.О. проведено інспекційного відвідування позивача, за результатами якого складений ОСОБА_13 інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю № ЧВ-69/19/321/НД/АВ, в яких зафіксовано порушення позивачем пункту 6 частини 1 та частини 3 статті 24 КЗпП України, а саме те, що працівники (водії) ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 були допущені до роботи без укладання трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне страхування про прийняття працівника на роботу. Окрім цього, у вказаному ОСОБА_13 зазначено, що у визначений термін ОСОБА_1 були надані копії документів згідно переліку, зазначеного в письмовій Вимозі про надання документів від 11.01.2019 року ЧВ-69/19/321/ПД (а.с. 22-30).

Вказаний акт отримано позивачем 16.01.2019 року, що підтверджується його підписом, зробленим в акті (а.с. 30).

6.9. З метою усунення порушень зафіксованих в ОСОБА_13 інспекційного відвідування від 16.01.2019 № ЧВ-69/19/321/НД/АВ відповідачем винесено Припис про усунення виявлених порушень ЧВ-69/19/321/НД/АВ від 16.01.2019 року, яким зобов'язано фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 у строк до 16.02.2019 року усунути виявлені порушення (а.с. 19-20).

Вказаний припис отримано позивачем 16.01.2019 року, що підтверджується його підписом, зробленим в приписі (а.с. 20).

6.10. 31.01.2019 року Управлінням Держпраці у Чернівецькій області винесено Постанову №ЧВ-69/19/321/НД/АВ/П/ПТ/ТД-ФС/047 про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами, якою на підставі статті 259 Кодексу законів про працю України, статті 53 Закону України Про зайнятість населення, частини третьої статті 34 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні, пункту 8 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2013 року № 509 та на підставі абзацу 4 частини другої статті 265 Кодексу законів про працю України на фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 500760 грн. 00 коп.

VІІ. ПОЗИЦІЯ СУДУ

7.1. Предметом цього позову є Постанова управління Держпраці у Чернівецькій області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 31.01.2019 р № ЧВ-69/19/321/НД/АВ/П/ПТ/ТД-ФС/047, згідно якої на позивача накладено штраф.

7.2. Отже, при розгляді цієї справи, суд має надати зазначеному рішенню Управління Держпраці у Чернівецькій області оцінку на предмет відповідності чинним нормативно-правовим актам, через призму верховенства права.

7.3. Так, статтею 42 Конституцією України кожному гарантоване право на підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом.

Окрім цього, вказана стаття Конституції України зазначає, що держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів.

7.4. Так, спеціальним законом, який регулює правовідносини щодо державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності є Закон України Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності № 877-V від 05.04.2007 року (далі Закон № 877-V). Даний закон визначає правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов'язки та відповідальність суб'єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю).

7.5. Відповідно до статті 1 Закону № 877-V державний нагляд (контроль) діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб'єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

7.6. Частиною 1 статті 259 Кодексу законів про працю України передбачено, що державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами-підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

7.7. Пунктом 1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінетом Міністрів України № 96 від 11.02.2015 року передбачено, що Державна служба України з питань праці (Держпраця) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який, зокрема, реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю.

7.8. Відповідно до пункту 7 вказаного положення Держпраця здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

7.9. Територіальні органи Державної служби України з питань праці, зокрема Управління Держпраці у Чернівецькій області, є юридичними особами публічного права, утвореними відповідно до постанови Кабінетом Міністрів України №100 від 11 лютого 2015 року, а відповідно до пункту 1 Положення про Управління Держпраці у Чернівецькій області, затвердженого наказом Держпраці від 03.08.2018 року №84 управління Держпраці у Чернівецькій області є територіальним органом Державної служби України з питань праці, що їй підпорядковуються.

7.10. Постановою Кабінетом Міністрів України Деякі питання реалізації статті 259 Кодексу законів про працю України та статті 34 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні від 26 квітня 2017 р. № 295 затверджено Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю (далі Порядок).

7.11. Так, зазначений Порядок визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю.

7.12. Згідно пункту 2 Порядку державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці Держпраці та її територіальних органів.

7.13. Підставами для здійсненні інспекційного відвідування, відповідно до пункту 5 Порядку, є, серед іншого є рішення керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин, прийняте за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 4 - 7 цього пункту.

7.14. Також, пунктом 19 вказаного Порядку передбачено, що за результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складаються акт і у разі виявлення порушень законодавства про працю припис про їх усунення.

7.15. Крім цього, відповідно до підпункту 50 пункту 4 Положення про Головне управління (Управління) Державної служби України з питань праці в області, затвердженого Наказом Міністерства соціальної політики України № 340 від 27.03.2015 року, Управління Держпраці відповідно до покладених на неї завдань накладає у випадках, передбачених законом, штрафи за порушення законодавства, невиконання розпоряджень посадових осіб Управління Держпраці.

7.16. Відповідно до матеріалів справи у період з 11.01.2019 року по 16.01.2019 року Управлінням Держпраці у Чернівецькій області проведено інспекційне відвідування фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на предмет дотримання вимог законодавства про працю, укладення трудових договорів та оформлення трудових відносин з працівниками.

7.17. Абзацом 2 частини 2 статті 265 КЗпП України передбачено, що юридичні та фізичні особи-підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі:

фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

7.18. Відповідно до частини 3 статті 265 КЗпП України штрафи, накладення яких передбачено частиною другою цієї статті, є фінансовими санкціями і не належать до адміністративно-господарських санкцій, визначених главою 27 Господарського кодексу України.

7.19. У даній справі позиція відповідача ґрунтується на тому, що в ході інспекційного відвідування встановлено, що працівники (водії) ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 були допущені до роботи без укладання трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне страхування про прийняття працівника на роботу, що стало підставою для винесення оскаржуваної позивачем постанови від 31.01.2019 року, якою накладено штраф на підставі абзацу 2 частини 2 статті 265 КЗпП України за фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту).

Щодо вказаного варто зазначити наступне.

7.20. Згідно з актом інспекційного відвідування позивачем було порушено вимоги пункту 6 частини 1 та частини 3 статті 24 КЗпП України.

7.21. Так, відповідно до статті 21 КЗпП України трудовий договір це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Працівник має право реалізувати свої здібності до продуктивної і творчої праці шляхом укладення трудового договору на одному або одночасно на декількох підприємствах, в установах, організаціях, якщо інше не передбачене законодавством, колективним договором або угодою сторін. Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

7.22. Фактичний допуск до роботи вважається укладенням трудового договору незалежно від того, чи було прийняття на роботу належним чином оформлене, якщо робота провадилась за розпорядженням чи з відома роботодавця.

7.23. У відповідності до частини 1 статті 24 КЗпП України трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов'язковим: 1) при організованому наборі працівників; 2) при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров'я; 3) при укладенні контракту;4) у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; 5) при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); 6) при укладенні трудового договору з фізичною особою;7) в інших випадках, передбачених законодавством України.

7.24. Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч.3 ст.24 КЗпП України).

7.25. За правилами статті 23 КЗпП України трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи. Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами.

7.26. Разом з цим, судом встановлено (див. пункти 6.2-.6.5. рішення), що між позивачем та громадянами ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 укладалися цивільно-правові договори про надання ними послуг, а саме одноразове перевезення людей з м. Сокиряни Чернівецької області до м. Києва та в зворотному напрямку.

7.27. За визначенням, наведеним у статті 626 ЦК України договір є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

7.28. Відповідно до частини 1 статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

7.29. Згідно зі статті 902 ЦК України виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

7.30. Основною ознакою, що відрізняє цивільно-правові відносини від трудових, є те, що трудовим законодавством регулюється процес організації трудової діяльності. За цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами, метою договору є отримання певного матеріального результату.

7.31. Дана правова позиція узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 04.07.2018р. у справі № 820/1432/17.

7.32. Виконавець, який працює за цивільно-правовим договором, на відміну від працівника, який виконує роботу відповідно до трудового договору, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, хоча і може бути з ними ознайомлений, він сам організовує свою роботу і виконує її на власний ризик, працівник не зараховується до штату установи (організації), не вноситься запис до трудової книжки та не видається розпорядчий документ про прийом його на роботу на певну посаду.

7.33. З аналізу наведених норм слідує, що трудовий договір це угода щодо здійснення і забезпечення трудової функції. За трудовим договором працівник зобов'язаний виконувати не якусь індивідуально-визначену роботу, а роботу з визначеної однієї або кількох професій, спеціальностей, посади відповідної кваліфікації, виконувати визначену трудову функцію в діяльності підприємства. Після закінчення виконання визначеного завдання трудова діяльність не припиняється. Предметом трудового договору є власне праця працівника в процесі виробництва, тоді як предметом договору цивільно-правового характеру є виконання його стороною певного визначеного обсягу робіт.

7.34. Цивільно-правовими договорами, укладеними між позивачем та громадянами ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 чітко зазначені умови надання останніми послуг щодо перевезення людей з м. Сокиряни Чернівецької області до м. Києва та в зворотному напрямку, визначено що таке перевезення є одноразовим, а також те, що особи, які надають послуги не підпорядковуються правилам внутрішнього трудового розпорядку. Факт надання послуг вказаними особами засвідчений актами приймання наданих послуг (виконаних робіт).

7.35. Таким чином, суд дійшов висновку, що визначені даним цивільно-правовими договорами виконавці, за характером наданих ними послуг, не прирівнюються до інших працівників позивача за посадою водія, які працюють за трудовим договором.

7.36. Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, такими засобами як показаннями свідків.

7.37. Судом, шляхом допиту свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, встановлено, що наданнями ними послуг в якості водіїв, згідно укладених цивільно-правових договорів, мало разовий характер, тобто ними здійснено одноразове перевезення людей з м. Сокиряни Чернівецької області до м. Києва та в зворотному напрямку.

Їхні показання є логічними та узгоджуються з матеріалами справи, підстав вважати ці показання неправдивими у суду немає.

7.38. За таких обставин, суд доходить висновку про неправомірність висновку відповідача, що в супереч пункту 6 частини 1 та частини 3 статті 24 КЗпП України працівники (водії) ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 були допущені до роботи без укладання трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне страхування про прийняття працівника на роботу.

7.39. Щодо позиції відповідача згідно якої, цивільно-правові договори між позивачем та ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, акти виконаних робіт та показання свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 є такими, що створенні штучно з метою уникнення відповідальності за скоєнні правопорушення, суд зазначає, що така позиція відповідача ґрунтується виключно на припущеннях, які необґрунтовані належними та допустимим доказами (в тому числі відсутній обвинувальний вироку суду щодо надання завідомо неправдивих показань).

7.40. Окрім того, відсутність в акті інспекційного відвідування заперечень з боку позивача та ненадання ним цивільно-правових договорів з ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 актів виконаних робіт до Управління Держпраці у Чернівецькій області не може свідчити про визнання ним скоєння зазначених порушень.

Відповідачеві надавались виключно документи, які зазначені у його вимозі, при цьому позивач не був присутній в Управлінні Держпраці у Чернівецькій області де б він міг спростувати предявленні порушення законодавства про працю виявленні під час інспекційного відвідування, оскільки ним не отримано своєчасно повідомлення про розгляд справи за статтею 265 КЗпП України (а.с.31-32).

VІІІ. ВИСНОВКИ СУДУ

8.1. Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

8.2. Відповідачем не доведено суду правомірність прийняття оскаржуваної позивачем постанови, а тому суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

8.3. За таких обставин, суд вважає, що Постанова управління Держпраці у Чернівецькій області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № ЧВ-69/19/321/НД/АВ/П/ПТ/ТД-ФС/047 від 31.01.2019 р є протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

ІХ. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

9.1. Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

9.2. З матеріалів справи встановлено, що при зверненні до суду з даним позовом позивачем сплачено судовий збір у розмірі 5007 грн. 61 коп., що підтверджується квитанцією № 0.0..1 від 18.03.2019 року (а.с. 3).

9.3. Оскільки, позов задоволено повністю, суд стягує, на користь позивача судові витрати (судовий збір) у сумі 5007 грн. 61 коп. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 241-246, 250, 263 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Управління Держпраці у Чернівецькій області про визнання протиправною та скасування постанови задовольнити у повному обсязі.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову Управління Держпраці у Чернівецькій області про накладення штрафу №ЧВ-69/19/321/НД/АВ/П/ПТ/ТД-ФС/047 від 31.01.2019 року.

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління Держпраці у Чернівецькій області (58003, вул. Зелена, 3, м. Чернівці, ) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (вул. Боброва, буд. 2, м. Чернівці, 58020, РНОКПП НОМЕР_1) судові витрати у вигляді сплаченого згідно квитанції № 0.0..1 від 18.03.2019 року судового збору у розмірі 5007 (пять тисяч сім) грн. 61 коп.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складання).

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 03.05.2019 року.

Повне найменування учасників процесу:

Позивач фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (60144, Чернівецька область, Кельменецький район, с. Іванівці, вул. Головна, 17; 60220, Чернівецька область, Сокирянський район, с. Грубна, вул. Шевченко, 8, РНОКПП НОМЕР_1)

Відповідач Управління Держпраці у Чернівецькій області (58003, м. Чернівці, вул. Зелена, 3, ).

Суддя О.В. Анісімов