Справа № 640/7514/19
Суддя: Мазур А.С.
Дата ухвалення: 2019-05-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

03 травня 2019 року м. Київ № 640/7514/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Мазур А.С., розглянувши заяву про забезпечення позову в адміністративній справі:

за позовом Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" (АТ "Укрексімбанк")
до третя особа Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Данич Оксани Федорівни Міністерство Юстиції України

про визнання протиправними дій
ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулося Публічне акціонерне товариство "Державний експортно-імпортний банк України" із позовом до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Данич Оксани Федорівни, третя особа Міністерство Юстиції України про визнання дій протиправними.

Разом із позовною заявою позивач подав заяву про забезпечення адміністративного позову, шляхом заборони приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Данич Оксані Федорівні та будь-яким іншим органам та суб'єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень у розумінні Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», вчиняти будь-які реєстраційні дії в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно стосовно нерухомого майна, яке знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Борисоглібська, буд. З, а саме щодо: двокімнатної квартири №1 загальною площею 194,20 кв.м.; двокімнатної квартири №2 загальною площею 186,50 кв.м. Заява мотивована очевидною протиправністю дій відповідача, яка зумовлена тим, що відповідач вчинив запис щодо нерухомого майна не у відповідності до відомостей, що містяться у документах на підставі яких проведені реєстраційні дії. На думку позивача вищевказані дії порушують його права як іпотекодержателя.

Дослідивши матеріали справи, виходячи зі змісту заяви та аналізу положень чинного законодавства України, Окружний адміністративний суд міста Києва приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до частини другої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України, забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Частиною другою статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено вичерпний перелік підстав для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а суд повинен, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи існує хоча б одна з названих підстав, і оцінити, чи не може застосування заходів забезпечення позову завдати більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти

Слід зазначити, що забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, до вирішення адміністративної справи по суті позовних вимог, визначених Кодексом адміністративного судочинства України, заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому постанови суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.

У вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову суд повинен здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності їх вжиття з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом забезпечення позову та його предметом; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову; запобігання порушенню охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу, у разі вжиття заходів забезпечення позову.

Згідно з ч. 5 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться незалежно від місцезнаходження нерухомого майна в межах Автономної Республіки Крим, області, міст Києва та Севастополя.

Організаційну систему державної реєстрації становлять суб'єкти з числа визначених у ст. 6 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

До суб'єктів державної реєстрації відносяться як відповідач так і інші особи наділені повноваженнями у сфері державної реєстрації прав, коло яких охоплюється їх приналежністю до визначених законом суб'єктів та органів, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав.

Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачає можливість зупинення реєстраційних дій за рішенням суду або за заявою власника нерухомого майна. (ст. 25 Закону).

Таким чином, суд за наявності достатніх очевидних ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю, а також вірогідніості того, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду може застосувати заходи забезпечення позову.

Оцінивши наведені заявником обставини, суд приходить до висновку про відсутність підстав для забезпечення позову, оскільки позивачем виявлено лише припущення щодо порушення його прав у майбутньому, крім того, останній не надав суду достатніх та допустимих доказів того, що відповідачем вживаються заходи щодо державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, а саме щодо: двокімнатної квартири №1 загальною площею 194,20 кв.м.; двокімнатної квартири №2 загальною площею 186,50 кв.м.

Також суд звертає увагу, що вимога заявника заборонити іншим органам та суб'єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень у розумінні Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», вчиняти будь-які реєстраційні дії не є співмірною із заявленими позовними вимогами.

Таким чином, перевіривши зазначені в заяві позивача про забезпечення позову доводи на предмет їх відповідності вище викладеним нормам та з'ясованим судом обставинам, а також оцінивши докази, подані разом із заявою, суд прийшов до висновку про необґрунтованість заяви та про відсутність підстав для її задоволення.

Керуючись ст.ст. 77, 150, 151,154,241-243,248, Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити Публічному акціонерному товариству "Державний експортно-імпортний банк України" у задоволенні заяви про забезпечення адміністративного позову.

Ухвалу направити сторонам.

Ухвала набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України. Ухвала з питань забезпечення адміністративного позову може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції порядку та в строки, передбачені ст.ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя А.С. Мазур