Справа № 2040/5399/18
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2019-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий І інстанції: Горшкова О.О.

17 квітня 2019 р.Справа № 2040/5399/18

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді - Мельнікової Л.В.,

суддів - Кононенко З.О. , Калиновського В.А. ,

за участю секретаря судового засідання - Ковальчук А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду у місті Харкові справу за апеляційною скаргою Одеської митниці ДФС на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2018 року по справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ВІНДХЕНД ЮКРЕЙН» до Одеської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішення і карток відмови, зобов'язання вчинити певні дії, -

В с т а н о в и л а:

06.07.2018 року позивач ТОВ «ВІНДХЕНД ЮКРЕЙН» звернувся до суду з позовом, яким, з урахуванням заяви від 27.07.2018 року /а.с. 78-79, т. 1/, просить:

- визнати протиправним та скасувати Рішення відповідача Одеської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів № UА500030/2018/000002/2 від 09.01.2018 року;

- визнати протиправною та скасувати Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА500030/2018/00003;

- зобов'язати Одеську митницю ДФС визнати дійсною митну вартість товарів, заявлену позивачем.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що рішення про коригування митної вартості товарів № UA500030/2018/000002/2 від 09.01.2018 року та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA 500030/2018/00003 Одеської митниці ДФС є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

У відзиві на позов відповідач зазначив, що Одеська митниця ДФС діяла у відповідності до вимог чинного законодавства, узгоджуючи свої дії з Митним кодексом України, а наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов'язковою, оскільки з цією обставиною закон пов'язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

У відповіді на відзив позивач вказує, що підприємство скористалось своїм право та надало у визначений законом строк додаткові документи на підтвердження митної вартості заявлених до декларування товарів.

У запереченнях проти відповіді на відзив відповідач пояснив, що надані позивачем документи містили розбіжності та не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомостей щодо ціни. Окрім того, наявність в ЄАІС інформації про іншу вартість ідентичних товарів може бути підставою для витребування у декларанта додаткових документів.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 02.10.2018 року (рішення у повному обсязі складено 08.10.2018 року) адміністративний позов ТОВ «ВІНДХЕНД ЮКРЕЙН» задоволений частково наступним чином:

Визнано протиправним та скасовано Рішення Одеської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів № UА500030/2018/000002/2 від 09.01.2018 року.

Визнано протиправною та скасовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА500030/2018/00003.

У задоволенні вимог в іншій частині ТОВ «ВІНДХЕНД ЮКРЕЙН» відмовлено.

Судом проведений розподіл судових витрат - стягнуто на користь ТОВ «ВІНДХЕНД ЮКРЕЙН» сплачену суму судового збору в розмірі 3524,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці ДФС.

Висновок суду вмотивований тим, що позивачем у відповідності до вимог митного законодавства для підтвердження заявленої митної вартості товару було подано до митного органу всі необхідні для цього документи, та митним органом не доведено, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації,.

З огляду на встановлені під час розгляду справи обставини, за яких рішення Одеської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів № UA500030/2018/000002/2 від 09.01.2018 року та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500030/2018/00003 є протиправними та такими, що підлягають скасуванню, належним способом захисту порушених прав позивача є саме скасування рішення та картки, відтак, суд відмовив у задоволенні частини позовних вимог про зобов'язання відповідача визнати дійсною митну вартість товарів, заявлену позивачем.

В апеляційній скарзі відповідач Одеська митниця ДФС, посилаючись на невідповідність судового рішення вимогам законності та обґрунтованості, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02.10.2018 року в частині якою задоволені вимоги позивача, та ухвалити нове, яким відмовити ТОВ «ВІНДХЕНД ЮКРЕЙН» у задоволенні позову.

Аргументуючи вимоги апеляційної скарги, скаржник фактично посилається на доводи, зазначені ним у відзиві на позов та у запереченнях проти відповіді на відзив.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач вказує обставини, аналогічні тим, що наведені ним у позові та відповіді на відзив. Просить залишити апелшяційну скаргу Одеської митниці ДФС без задоволення, а рішення суду першої інстанції, - без змін.

За приписами статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги (ч. 1 ст. 308).

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язкової підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 2 ст. 308).

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а судове рішення відповідно до положень ст. 316 КАС України слід залишити без змін, з огляду на наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 257 Митного кодексу України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії.

Пунктами 23, 29 ч. 1 ст. 4 Митного кодексу України митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Митні формальності - сукупність дій, що підлягають виконанню відповідними особами і органами доходів і зборів з метою дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи.

Частиною 1 ст. 52 Митного кодексу України передбачено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Відповідно до ч. 2 ст. 52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані:

1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів;

2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню;

3) нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Виходячи з ч. 1 ст. 53 Митного кодексу України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Згідно ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Як вказує ч. 1 ст. 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Виходячи з положень ч. 2 ст. 57 Митного кодексу України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Відповідно до ч. 2 ст. 55 Митного кодексу України прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:

1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;

2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;

3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів;

4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування;

5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Судом встановлено, що 05.09.2017 року між ТОВ «ВІНДХЕНД ЮКРЕЙН» (в якості покупця) та FORMOSA PLASTICS CORPORATION (Taiwan) (в якості продавця) укладено контракт № FPC-WH-52 /а.с.24-28/.

Відповідно до п. 1.1 контракту, продавець продає, а позивач купує на умовах і в терміни товари, які зазначені в додатках, які є невід'ємною частиною цього Контракту.

Пунктом 2.1. 4.2 контракту встановлено, що ціни на товар приймаються на умовах FOB Kaoshiung, Тайвань, згідно з «Інкотермс 2010» якщо інше не обумовлено в додатках на поставку конкретної партії товару, які є невід'ємною частиною цього контракту.

На виконання вимог контракту, сторони уклали додаток № 2 від 02.10.2017 року, в якому визначили якість, кількість, характеристику, ціну, умови поставки та оплати за товар.

Додатком № 2 від 02.10.2017 року до контракту сторони додатково узгодили поставку ACETAL COPOLYMER (РОМ) FORMOCON FM090 / Поліформальдегід, Поліоксіметілен (АцетальСополімер), марка: FORMOCON FM090 у кількості 14 т., вартістю 890,00 дол. США за тонну (14x890=12460,00 дол. США).

Пунктом 1.2 Додатку № 2 до Контракту встановлено, що умови поставки товарів за цим додатком CFR Одеса/Чорноморськ, Україна.

На виконання умов додатку №2 (п.1.4.) до контракту позивачем платіжним дорученням № 50 від 10.11.2017 року було перераховано 100% попередньої оплати за товар в сумі 17 860,00 доларів США на рахунок продавця /а.с.32/.

Судом встановлено, що між ПП «РОЯЛ ТРЕЙД ІМПЕКС» (в якості декларанта) та ТОВ «ВІНДХЕНД ЮКРЕЙН» (в якості довірителя) 03.10.2017 року укладено договір доручення № Р/ВЮ03102017 про надання брокерських послуг /а.с.40-43/.

Відповідно до п. 1.1 договору довіритель доручає, а декларант приймає на себе зобов'язання з надання послуг із здійснення в межах своєї компетенції декларування вантажів довірителя, що через кордон України згідно з діючим Митним кодексом України.

Для митного оформлення товару ПП «РОЯЛ ТРЕЙД ІМПЕКС» було надано митному органу митну декларацію № UA500030/2018/000135 /а.с.34/.

На підтвердження заявленої митної вартості товарів, що поставлялися відповідно до умов контракту №FPC-WH-52 декларантом також подано: Контракт укладений з FORMOSA PLASTICS CORPORATION (Taiwan) № FPC-WH-52 від 05.09.2017 р., додаток № 2, рахунок -фактура (інвойс) від 23.11.2017 року на суму 17860,00 доларів США, платіжне доручення № 50 від 10.11.2017 року.

Окрім того, на виконання листа-запиту Одеської митниці ДФС від 04.01.2018 року позивачем надані: виписка з бухгалтерської документації № 6 від 02.02.2018 року, копія листа виробника товару від 08.02.2018 року № 2018167РР, копію калькуляції від 08.02.2018 року, від 09.02.2018 року, копію виписки по рахунку № 045 від 13.11.2017 року, копія листа виробника товару вих.. № 2017596РР від 27.12.2017 року, копію висновку ДП «Урпромзовншекспертиза» від 27.02.2018 року № 439.

За результатами розгляду поданих декларантом документів митним органом прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA500030/2018/000002/2 від 09.01.2018 року /а.с. 18-19, т. 1/.

У рішенні про коригування митної вартості товарів митним органом зазначено:

- згідно з інвойсом від 23.11.2017 року № 1PF7В214Z товар поставляється на умовах CFR Одеса, тобто до обов'язку продавця входить, у тому числі, й оплата фрахту - перевезення товару до порту призначення. Проте, у наданому інвойсі від 28.11.2017 року зазначено «Freight collect», тобто фрахт сплачується в порту призначення вантажоодержувачем;

- у наданих до митного оформлення документах відсутні дані щодо вартості упаковки або вартість пакувальних матеріалів, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару.

Враховуючи вищевикладене, митним органом запропоновано позивачу надати додаткові документи.

За результатами дослідження наданих документів митний орган прийшов до висновку про неможливість визнання заявленої митної вартості товарів, з огляду на те, що:

- в звіті про оцінку майна від 26.12.2017 року № А-26/12/17/07 експерт посилається на додаткову угоду від 03.10.2017 року № 1 до зовнішньоекономічного договору, яку до митного оформлення не надавалося;

- наданий прайс - лист не адресовано необмеженому колу зацікавлених покупців, а орієнтований безпосередньо на ТОВ «ВІНДХЕНД ЮКРЕЙН»;

- дата калькуляції відрізняється від дати продажу товарів.

За результатами перевірки митної декларації ТОВ «ВІНДХЕНД ЮКРЕЙН» відповідачем 10.01.2018 року складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA 500030/2018/00003, з причин порушення вимог п. 2 ч. 6 ст. 54 Митного кодексу України, та запропоновано подати нову ВМД, з урахуванням рішення про коригування митної вартості № UA500030/2018/000002/2 від 09.01.2018 року /а.с. 20-21, т. 1/.

Приходячи до висновку про обґрунтованість позовних вимог ТОВ «ВІНДХЕНД ЮКРЕЙН», колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з Міжнародними правилами тлумачення торгівельних термінів «ІНКОТЕРМС 2010» термін CFR передбачає, що продавець зобов'язаний укласти договір перевезення та оплатити всі витрати, необхідні для доставки товару до вказаного порту призначення, у тому числі і фрахт.

Матеріалами справи посвідчується та обставина, що експедиційні послуги щодо доставки товару до порту Одеса/Чорноморськ здійснювалось на замовлення та за рахунок компанії FORMOSA PLASTICS CORPORATION (Taiwan), а оплата товару ТОВ «ВІНДХЕНД ЮКРЕЙН» проведено з урахуванням його достави до морського пору України на підставі контракту №FPC-WH-52, інвойсу № 1PF7B214Z згідно банківської виписки по рахунку № 045 від 13.11.2017 року.

За наведених обставин, колегія суддів не приймає до уваги доводи Одеської митниці про те, що до обов'язку продавця входить, у тому числі, й оплата фрахту - перевезення товару до порту призначення, оскільки у наданому інвойсі від 28.11.2017 року зазначено «Freight collect», тобто фрахт сплачується в порту призначення вантажоодержувачем. При цьому, не є обов'язковою сплата за фрахт самим одержувачем. За погодженням з морським перевізником фрахт може оплатити будь-яка особа, в тому числі відправник в порту відвантаження.

Стосовно відсутності документів, в яких було б виділено складові вартості тари та пакування, що унеможливлює перевірити складові митної вартості, колегія суддів зазначає, що нормами чинного законодавства не передбачено виділяти ціну вказаних складових в ціні товару або подачі до митного органу калькуляції собівартості товару, крім випадку передбаченого ч. 4 ст. 53 МК України, якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість. Інші умови поставки, переходу відповідальності або розподілу витрат між сторонами Контракту не узгоджувались.

Колегія суддів зазначає, що за загальним визначенням, прайс - лист - це довідник цін (тарифів) на товари та/або види послуг, який адресований безпосередньо конкретному покупцю.

Прайс - лист має містити відомості, яких достатньо будь-якому покупцю для отримання інформації щодо умов продажу товару, а саме: найменування товару, артикул, якість товару (за необхідності), одиниці виміру (штуки, упаковки тощо), ціну з обов'язковим зазначенням валюти, контактна інформація про продавця та будь-які інші положення, що стосуються умов продажу товарів.

Тобто, прайс-лист це список, що не може вважатися первинним документом і слугує способом для продавця розповсюджувати інформацію про товар, у зв'язку із чим, може оформлюватись у довільній формі та на власний розсуд.

Як убачається з листа FORMOSA PLASTICS CORPORATION № 2017596РР від 27.12.2017 року, останній формує ціни для кожного з клієнтів окремо. Ціна на продукцію залежить від багатьох факторів, які включає ситуацію на ринку, строки поставки та оплати товарів, обсяг замовлень, ритм замовлень, ділову репутацію та історію відносин з клієнтом.

За наведених обставин, колегія суддів не вважає обґрунтованими посилання відповідача на те, що відсутність у прайс - листі терміну дії може вплинути на числові складові митної вартості товару.

Крім цього, колегія суддів звертає увагу на те, що Звіт ПП «Агентство майна та землі» про оцінку майна № А-26/12/17/07 від 26.12.2017 року, що підтверджує заявлену вартість товару, видано уповноваженим суб'єктом оціночної діяльності і складено належним чином відповідно до вимог чинного законодавства. Порядок та форма надання висновків щодо неякісності чи необ'єктивності оцінки майна, викладеної у звіті про його оцінку, встановлено діючим законодавством.

Так, згідно ст. 4 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» надання такого роду висновків є формою проведення професійної оціночної діяльності, що здійснюється суб'єктами оціночної діяльності - оцінювачами, що мають чинне відповідне кваліфікаційне свідоцтво оцінювача з певного напрямку та є членами саморегуляторної організації, або які мають не менш ніж дворічний досвід практичної діяльності з оцінки майна та працюють у Фонді державного майна України (ст. 13 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні»).

Таким чином, є необґрунтованими судження відповідача про необ'єктивність оцінки чи висновків про вартість товару.

Крім цього, за висновком ДП «УКРПРОМЗВНІШЕКСПЕРТИЗА» від 27.02.2018 року № 439, згідно з ціновою інформацією виробників та постачальників відповідної та подібної продукції, рівень ціни на поліформальдегід поліоксиметилен (ацетальсополімер) марки FORMOCONFM090, що імпортується згідно з Комерційним Інвойсом №1PF7В214Z від 23.11.2017 року до контракту №FPC-WH-52 від 05.09.2017 року можна вважати таким, що відповідає кон'юнктурі ринку.

Враховуючи викладене, колегія суддів, погоджуючись із висновком суду першої інстанції, вважає, що митним органом не доведено, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, відтак, є підстави для визнання протиправним та скасування рішення Одеської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів № UA500030/2018/000002/2 від 09.01.2018 року та картки відмови в прийнятті митної декларації ТОВ «ВІНДХЕНД ЮКРЕЙН», митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500030/2018/00003.

За приписами ч. 1 ст. 5 КАС України має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, та просити про їх захист у спосіб, визначений цією частиною статті Кодексу.

Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правих відносні від порушень з боку суб'єктів владних повноважень (ч. 2 ст. 5 КАС України).

З урахуванням встановлених обставин, за яких рішення Одеської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів № UA500030/2018/000002/2 від 09.01.2018 року та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500030/2018/00003 є протиправними та такими, що підлягають скасуванню, колегія суддів вважає, що у даному випадку належним способом захисту порушених прав позивача є скасування рішення та картки відмови.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», § 58, рішення від 10.02.2010 року).

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки колегія суддів залишає в силі рішення суду першої інстанції, то відповідно до ч. 6 ст. 139 КАС України понесені сторонами судові витрати новому розподілу не підлягають.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 292, 293, 308, 310, 311, 313, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Одеської митниці ДФС залишити без задоволення, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2018 року, - без змін.

Постанова Другого апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття. Учасники справи, а також особи, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених Кодексом адміністративного судочинства України. Касаційна скарга на судове рішення подається безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя (підпис)Л.В. Мельнікова
Судді(підпис) (підпис) З.О. Кононенко В.А. Калиновський
Постанова у повному обсязі складена і підписана 26 квітня 2019 року.