Справа № 307/3781/18
Суддя: Сойма М. М.
Дата ухвалення: 2019-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 307/3781/18
Провадження № 2-а/307/7/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2019 року м. Тячів

Суддя Тячівського районного суду Закарпатської області Сойма М.М., з участю секретаря с/з Цех Г.М., позивача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тячів адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Управління патрульної поліції в Закарпатській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду із адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Закарпатській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

В обгрунтування вимог позову позивач посилається на ті обставини, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК №335928 від 12 вересня 2018 року, яку винесено сержантом поліції Смочко Ю.Ю. його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 гривень за те, що він 12 вересня 2018 року о 14 год. 40 хв. в м. Ужгород по вул. В. Комендаря, 15, керуючи транспортним засобом LAND ROVER - RANGE ROVER, номерний знак НОМЕР_1, під час зміни напрямку руху не ввімкнув покажчик повороту ліворуч, чим порушив п. 9.2 «б» ПДР України. Під час складання вказаної постанови він як усно, так і письмово заперечив та в протоколі письмово зазначив, що вказівник повороту був включений, а при закінченні маневру покажчик автоматично вимкнувся. 12 вересня 2018 року він на автомобілі виїжджав із стоянки готелю «Закарпаття» на проспект Свободи і, доїхавши до межі виїзду на головну дорогу, надавши перевагу транспорту, що рухався по головній вулиці, змінюючи напрямок руху, він увімкнув вказівник повороту ліворуч та виїхав на головну дорогу. Десь через 150-200 метрів патрульний автомобіль подав сигнал про зупинку і він зупинився. До нього підійшов патрульний та звинуватив його у тому, що він при зміні напрямку руху не включив покажчик повороту ліворуч. Він намагався пояснити патрульному, що вказівник повороту був увімкнений, однак, при повному повороті автоматично виключився. Крім того, він повідомив патрульному, що переніс важку операцію на серці, вказавши свіжий рубець від операції, а тому йому важко стояти на спекотному сонці. Сержант Смочко Ю.Ю. повернувся до патрульного автомобіля, погодивши його подальший рух. Він доїхав до візового центру по вулиці Капушанська, де зупинився, але як тільки він вийшов з автомобіля, поліцейські з двох газових балончиків випустили йому в очі та обличчя небезпечну рідину, від чого він втратив свідомість та опинився в лікарні у опіковому відділення. У зв'язку з незаконними діями патрульних поліцейських прокуратурою Закарпатської області дії працівників поліції кваліфіковано за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.365 КК України. Його було запрошено до начальника Управління департаменту патрульної поліції в Закарпатській області Марцинишина Ю.І., який позивачу пояснив, що патрульні поліцейські 12 вересня 2018 року діяли незаконно та повідомив, що відносно нього було складено постанову про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 гривень та запевнив, що дана постанова буде скасована. До цього часу він не отримав відповіді про факт скасування даної постанови начальником Марцинишиним Ю.І., а недавно йому стало відомо, що вказана постанова була скерована на виконання до виконавчої служби. Просить суд постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК №335928 від 12 вересня 2018 року про накладення адміністративного стягнення за ч.2 ст.122 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 425,00 гривень скасувати.

Позивач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просить вимоги позову задовольнити.

Представник відповідача Управління патрульної поліції в Закарпатській області в судове засідання не з'явився повторно з невідомої суду причини, хоч належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, а тому, суд на підставі ч. 3 ст. 205 КАС України справу розглянув у його відсутності на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що зі змісту спірної постанови вбачається, що позивач ОСОБА_2 12 вересня 2018 року о 14 год. 40 хв. в м. Ужгород по вул. В. Комендаря, 15, керуючи транспортним засобом LAND ROVER - RANGE ROVER, номерний знак НОМЕР_1, під час зміни напрямку руху не ввімкнув покажчик повороту ліворуч, чим порушив п. 9.2 «б» ПДР України.

На підставі наведеного поліцейським взводу № 2 роти № 3 УПП в Закарпатській області сержантом поліції Смочко Ю.Ю. винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК №335928 від 12 вересня 2018 року, згідно якої на позивача накладено адміністративне стягнення за ч.2 ст.122 КУпАП у вигляді штрафу у сумі 425,00 гривень

Не погодившись із вказаною постановою позивач звернувся 25 вересня 2018 року звернувся до правоохоронних органів із заявою про вчинення працівниками патрульної поліції в Закарпатській області кримінального правопорушення, що виразилося у перевищенні ними своїх службових повноважень під час його зупинення за порушення Правил дорожнього руху, що стверджено витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

В даному випадку позивач скористався правом досудового порядку вирішення спору.

Відповідно до ч. 4 ст. 122 КАС України якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов'язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб'єкта владних повноважень.

Оскільки рішення за результатами розгляду даної скарги позивачу вручено не було, то позивач 11 грудня 2018 року звернувся до суду із адміністративним позовом про скасування спірної постанови в межах трьохмісячного строку, який у даному випадку обчислюється зі дня винесення оскаржуваної постанови 12 вересня 2018 року, тобто позивачем не пропущено строк звернення до суду із даним позовом.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КУпАП адміністративна відповідальність передбачена за порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів.

Відповідно до норм ПДР, затверджених постановою КМУ № 1306 від 10.10.2001 року, пункт 9.2 «б» водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку:

б) перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З'ясування наведених вище обставин проводиться шляхом дослідження доказів та надання їм оцінки в порядку ст. 252 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Зі змісту вказаної норми слідує, що обставини вчинення адміністративного правопорушення, які викладені у постанові, мають встановлюватись на підставі оцінених органом (посадовою особою) доказів, що є допустимими, тобто зібраними у встановленому КУпАП порядку.

Разом з тим, вказана постанова не містить посилання на жоден доказ вчинення позивачем згаданого адміністративного порушення.

Згідно ч. 2, ч. 4, ч. 5 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення (ч.5).

Відповідно до п.4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затв. наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015р., у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Згідно п.10 розділу ІІІ вказаної Інструкції поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Таким чином, нормами КУпАП передбачено спрощений порядок фіксування адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, за умов якого протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, при цьому посадова особа має право винести безпосередньо постанову в справі про адміністративне правопорушення.

Разом з тим, пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005р. «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст.283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Посилання на жоден із цих доказів, які передбачені ст.251 КУпАП, у винесеній постанові є відсутніми.

Візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку.

Статтею 254 КУпАП визначено, що така фіксація відбувається шляхом складання протоколу про адміністративне правопорушення, у якому відповідно до ст.256 КУпАП, крім іншого, зазначається місце час і суть адміністративного порушення, виявленого уповноваженою особою, прізвища адреси свідків і потерпілих, якщо вони є, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Отже, системний аналіз положень КУпАП дає підстави для висновку, що якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, уповноважена посадова особа зобов'язана здобути докази винуватості особи у вчиненні правопорушення.

Такі ж вимоги містяться у відомчому нормативному акті - в Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, яка затверджена наказом МВС України № 1376 від 06.11.2015р. (остання не поширюється на правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, однак враховується судом в системному аналізі з іншими актами законодавства).

Зокрема, згідно п.3 розділу ІІ цієї Інструкції якщо під час винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення й адміністративне стягнення, що на неї накладається, уповноважена посадова особа органу поліції зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до ст.256 КУпАП, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 КУпАП.

В іншому випадку застосування адміністративного стягнення до особи за відсутності будь-яких доказів її протиправної дії чи бездіяльності не відповідатиме принципу верховенства права і міститиме ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень. Така позиція суду ґрунтується на правових висновках, які зроблені Конституційним Судом України у своєму Рішенні у справі № 23-рп/2010 від 22.12.2010 року.

Відповідно до матеріалів адміністративної справи протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складався попри те, що позивач заперечував свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частина 2 ст. 77 КАС України передбачає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Будь-яких належних доказів правомірності оспорюваної постанови як того вимагає ч. 2 ст. 77 КАС України, зокрема, відеозаписів з камери нагрудного відеореєстратора інспектора патрульної поліції чи фотофіксації даної події, відповідачем суду не представлено, більше того, відповідач жодного разу не з»явився в судові засідання та не надав на запит суду справу про притягнення позивача до адміністративної відповідальності по даній постанові.

На підставі наведеного суд приходить до висновку, що відповідачем неправомірно притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та помилково накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Також складену інспектором поліції постанову за наведених обставин не можна вважати належним і допустимим доказом по справі.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що заявлений позов є підставним та обґрунтованим, через що підлягає до задоволення, при цьому належить визнати протиправною і скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режим серії НК №3 35928 від 12 вересня 2018 року про визнання винним ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладення штрафу в розмірі 425 гривень, а провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ч.2 ст.122 КУпАП слід закрити у зв»язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

За правилами ст.139 КАС України підстав для розподілу судових витрат у цій справі немає.

Керуючись ст. 2, 77, 241-246, 255, ч. 3 ст. 286 Кодексу адміністративного судочинства України, ст.ст.9, 251, 280-281, 289, 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до Управління патрульної поліції в Закарпатській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі - задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режим серії НК №3 35928 від 12 вересня 2018 року, якою ОСОБА_2 притягнено до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425 гривень - скасувати.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду в 30-денний строк з дня його проголошення (складання), при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце реєстрації та проживання АДРЕСА_1

Відповідач Управління патрульної поліції в Закарпатській області , місце розташування м.Ужгород, вул.. Олега Кошового, 2, Закарпатської області.

Повний текст рішення складено 01 березня 2019 року

Суддя Тячівського

районного суду Закарпатської області: Сойма М.М.