Справа № 675/728/18
Суддя: Сторчак В. Ю.
Дата ухвалення: 2019-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 675/728/18

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Демчук П.В.

Суддя-доповідач - Сторчак В. Ю.

25 квітня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сторчака В. Ю.

суддів: Ватаманюка Р.В. Мельник-Томенко Ж. М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Ізяславського районного суду Хмельницької області від 19 жовтня 2018 року (суддя Демчук П.В.) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Державної установи "Замкова виправна колонія (№ 58)" про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся до Ізяславського районного суду Хмельницької області з позовом до Державної установи "Замкова виправна колонія (№ 58)" про зобов'язання ЗВК № 58, під час поміщення засуджених до карцеру, одиночної камери, приміщення камерного типу, дисциплінарного ізолятора надавати для них дзвінки до адвоката, органів юстиції, прокуратури, рідних, та листування з рідними.

Підставою звернення позивача з даним позовом до суду слугувало те, що він неодноразово був поміщений у карцер, писав листи рідним, звертався із заявами про надання телефонних розмов із адвокатом, судом, юстицією, рідними, однак жодного разу не отримував телефонних розмов, листи рідним також не відправлялися.

Рішенням Ізяславського районного суду Хмельницької області від 19 жовтня 2018 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись із прийнятим рішенням, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати та ухвалити нову постанову про задоволення позовних вимог. В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування всіх обставин справи, що призвело до неправильного її вирішення.

Скориставшись правом подання відзиву на апеляційну скаргу, відповідач вказав що умови та порядок відбування засудженим ОСОБА_2 кримінального покарання у вигляді довічного позбавлення волі в державній установі "Замоква виправна колонія №58, відповідають вимогам чинного законодавства. Жодних протиправних дій по відношенню до засудженого відповідачем не допускається.

В силу положень ст. 311 КАС України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення у даній справі, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи, які також підтверджені під час апеляційного розгляду.

ОСОБА_2 відбуває покарання у виді довічного позбавлення волі в Державній установі «Замкова виправна колонія (№ 58)».

27 жовтня 2017 року начальником виправної установи була винесена постанова про поміщення ОСОБА_2 в карцер на п'ять діб, а також 29 січня 2018 року винесена аналогічна постанова про поміщення в карцер на 14 діб.

Підставою звернення позивача до суду слугували, протиправні на його думку дії, які мали місце під час поміщенння його у карцер та виразились в тому, що ОСОБА_2 писав листи рідним, звертався із заявами про надання телефонних розмов із адвокатом, судом, юстицією, рідними, однак жодного разу не отримував телефонних розмов, листи рідним також не відправлялися.

Суд першої інстанції прийшов до висновку, що адміністративний позов позивача не підлягає задоволенню, оскільки відповідачем доведено належними та допустимими доказами правомірність своїх дій в період перебування ОСОБА_2 у карцері виправної колонії.

Колегія суддів, за результатом апеляційного розгляду справи, погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Пунктом 2 частини 1 статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Згідно з положеннями п. 13-1 ч. 1 ст. 537, п. 1 ч. 2, ч. 9 статті 539 КПК України засудженим надане право оскаржувати рішення, дії чи бездіяльність адміністрації установи виконання покарання до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, в порядку адміністративного судочинства.

Режим у виправних і виховних колоніях, відповідно до ч.1 ст.102 Кримінально-виконавчого Кодексу України, це встановлений законом та іншими нормативно-правовими актами порядок виконання і відбування покарання, який забезпечує ізоляцію засуджених; постійний нагляд за ними; виконання покладених на них обов'язків; реалізацію їхніх прав і законних інтересів; безпеку засуджених і персоналу; роздільне тримання різних категорій засуджених; різні умови тримання засуджених залежно від виду колонії; зміну умов тримання засуджених.

Відповідно до ч.5 ст. 110 Кримінально-виконавчого Кодексу України, засудженим надається, в тому числі й під час перебування в стаціонарних закладах охорони здоров'я, право на телефонні розмови (у тому числі у мережах рухомого (мобільного) зв'язку) без обмеження їх кількості під контролем адміністрації, а також користуватися глобальною мережею Інтернет. Телефонні розмови оплачуються з особистих коштів засуджених. Телефонні розмови між засудженими, які перебувають у місцях позбавлення волі, забороняються. Телефонні розмови та користування у глобальній мережі Інтернет оплачуються з особистих коштів засуджених.

Відповідно до ч. 8 ст. 110 Кримінально-виконавчого Кодексу України порядок організації побачень, телефонних розмов, користування мережею Інтернт встановлюється Міністерством юстиції України.

Відповідно до ч.2 розділу ХІV Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 29 грудня 2014 року №2186/5, адміністрація установи виконання покарань забезпечує надання засудженим телефонних розмов без обмеження їх кількості у визначений розпорядком дня час. З метою реалізації права на телефонні розмов; усіх засуджених, які відбувають покарання в установі тривалість розмови одіюі засудженого не повинна перевищувати 15 хвилин.

Телефоні розмови надаються засудженому за його письмовою заявою, в якій зазначаються місцезнаходження, телефонний номер абонента та тривалість розмови.

Факт телефонної розмови засудженого реєструється у журналі обліку телефонних розмов засуджених.

Відповідно до ч.8 ст. 134 Кримінально-виконавчого Кодексу України поміщення засудженого в дисциплінарний ізолятор або в карцер чи переведення засудженого до приміщення камерного типу (одиночної камери) проводиться вмотивованою постановою начальника колонії або особи, яка виконує йо; обов'язки, з визначенням строку тримання.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 відбуває покарання у виді довічного позбавлення волі в Державній установі «Замкова виправна колонія (№ 58)». 27 жовтня 2017 року начальником виправної установи була винесена постанова про поміщення ОСОБА_2 в карцер на п'ять діб, а також 29 січня 2018 року винесена аналогічна постанова про поміщення в карцер на 14 діб.

Відповідно до ч. 11 ст. 134 КВК України під час тримання в дисциплінарному ізоляторі, карцері або приміщенні камерного типу (одиночній камері) засудженим забороняються побачення, за винятком адвокатів або інших фахівців у галузі права, які за законом мають право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, придбання продуктів харчування і предметів першої потреби, одержання посилок (передач) і бандеролей, користування настільними іграми.

Засудженим, на яких накладено дисциплінарне стягнення у виді поміщення у дисциплінарний ізолятор, карцер або переведення до приміщення камерного типу (одиночної камери), телефонна розмова може бути надана лише з дозволу начальника колонії як виняток, з метою виховного впливу або у зв'язку з винятковими особистими обставинами (смерть або тяжка хвороба близького родича, що загрожує життю хворого, стихійне лихо, що спричинило значну матеріальну шкоду засудженому або його сім'ї).

Позивачем не вказується, що він був обмежений у праві побачення з адвокатом за час перебування у карцері, також не доведено, що мали місце виняткові обставини, за яких начальник виправної колонії міг надати дозвіл на телефонну розмову із родичами.

Крім того встановлено, що листування засудженого ОСОБА_2 проводиться у відповідності до ст. 113 Кримінально-виконавчого Кодексу України, розділу XII Правил внутріїннього розпорядку установ виконання покарань, Інструкції з організації перегляду коресноііденнії (листування) осіб, які тримаються в установах виконання покарань та слідчих ізоляторах затвердженої наказом Міністерства ростиції України від 02 липня 2013 року

Відповідно до п. 4 розділу Інструкції з організації перегляду кореспонденції (листування) осіб, які тримаються в установах виконання покарань та слідчих ізоляторах відповідно до вимог статті 7 Закону України «Про попереднє ув'язнення» і статей 8, 113 Кримінально-виконавчого кодексу України скарги, заяви, клопотання і листи (кореспонденція) осіб, узятих під варту, та засуджених, які відбувають покарання у виправних колоніях мінімального рівня безпеки із загальними умовами тримання, середнього та максимального рівня безпеки, підлягають перегляду, за винятком випадків, передбачених абзацом другим цього пункту.

Кореспонденція, яку засуджені чи особи, взяті під варту, адресують Уповноваженому Верховної Ради України з прав людини. Європейському суду з прав людини, а також іншим відповідним органам міжнародних організацій, членом або учасником яких є Україна, уповноваженим особам таких міжнародних організацій, до суду та прокуророві чи захиснику у кримінальному провадженні, що здійснює свої новноважеііня відповідно до Кримінального процесуального кодексу України, перегляду не підлягає і надсилається за адресою протягом доби з часу її подачі. Кореспонденція, яку засуджені та особи, взяті під варту, одержують від зазначених органів та осіб, перегляду не підлягає.

Відповідно до п. 2, З розділу II Інструкції з організації перегляду кореспонденції (листування) осіб, які тримаються в установах покарань та слідчих ізоляторах, кожного засудженого і особу, взяту під варту, інспекторами заводяться обліково-адресні картки з формою згідно з додатками 1 до цієї Інструкції, які у разі вибуття таких осіб устарюв виконання покарань та слідчих ізоляторів долучаються до їх особових справ.

Уся кореспондсшнія, яку одержують або відправляють засуджені до позбавлення волі та особи, узяті під варту, обліковується інспектором в обліково-адресних картках окремо.

Під час розгляду справи судом встановлено, що право на листування засудженого за час його перебування у карцері не порушувалося, про що свідчать відомості обліково-адресної картки, з якої вбачається, що за час перебування у карцері з 29 січня 2018 року по 12 лютого 2018 року ОСОБА_2 відправив шість листів - 5 до Ізяславського районного суду (29.01., 30.01., 31.01., 02.02., 06.02.2018 року) та один до Хмельницького регіонального центру з надання вторинної правової допомоги (31.01.2018 р.).

Таким чином, апеляційний суд погоджується з позицією Ізяславського районного суду Хмельницької області, що відповідачем доведено належними та допустимими доказами правомірність своїх дій в період перебування ОСОБА_2 у карцері виправної колонії, а тому відсутні законні підстави для визнання відповідача незаконним. Умови та порядок відбування засудженим ОСОБА_2 кримінального покарання у вигляді довічного позбавлення волі в державній установі "Замоква виправна колонія №58, відповідають вимогам чинного законодавства. Жодних протиправних дій по відношенню до засудженого судом не встановлено.

Зважаючи на наведене, колегія суддів апеляційної інстанції вважає що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню, оскільки доведено, що дії відповідача у спірних правовідносинах між сторонами відповідають критеріям, які наведені у ч. 2 ст. 2 КАС України.

В свою чергу, доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи нових, переконливих доводів, які б були безпідставно залишені без розгляду судом першої інстанції.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Зазначеним вимогам закону судове рішення відповідає.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Апеляційний суд вважає, що Ізяславський районний суд Хмельницької області не допустив неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення, внаслідок чого апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Ізяславського районного суду Хмельницької області від 19 жовтня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Сторчак В. Ю.

Судді Ватаманюк Р.В. Мельник-Томенко Ж. М.