Справа № 1840/2632/18
Суддя: Григоров А.М.
Дата ухвалення: 2019-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2019 р.Справа № 1840/2632/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Григорова А.М.,

Суддів: Подобайло З.Г. , Тацій Л.В. ,

за участю секретаря судового засідання Ткаченко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Сумської митниці ДФС України на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 03.08.2018 року, головуючий суддя І інстанції: О.М. Кунець, м. Суми, повний текст складено 10.08.18 року по справі № 1840/2632/18

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕКСІМ ГРУП"

до Сумської митниці ДФС України

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 01.03.2018 р.,

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Тексім Груп» (далі - позивач, ТОВ «Тексім Груп») звернувся до суду з адміністративним позовом до Сумської митниці ДФС в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення Сумської митниці № від 22.02.2018, № від 22.02.2018, № від 22.02.2018, № від 22.02.2018, № від 22.02.2018, № від 22.02.2018, № від 22.02.2018, № від 22.02.2018, № від 22.02.2018, № від 22.02.2018, № від 22.02.2018, № від 22.02.2018, № від 22.02.2018, № від 22.02.2018, № від 22.02.2018, № від 22.02.2018, № від 22.02.2018, № від 22.02.2018, № від 22.02.2018, № від 22.02.2018, № від 22.02.2018, № від 22.02.2018, № від 22.02.2018, № від 22.02.2018, № від 22.02.2018, № від 26.02.2018, № від 26.02.2018, № від 26.02.2018, № від 26.02.2018, № від 26.02.2018, № від 26.02.2018, № від 26.02.2018, № від 26.02.2018, № від 26.02.2018, № від 26.02.2018, № від 26 02.2018, № від 26.02.2018, № від 26.02.2018, № від 26.02.2018, № від 26.02.2018, № від 26.02.2018, № від 26.02.2018, № від 26.02.2018, № від 26.07.2018, № від 26.02.2018, № від 26.02.2018, № від 01.02.2018, № від 01.03.2018, № від 01.03.2018, № від 01.02.2018, № від 01.03.2018, № від 01.03.2018, № від 01.03.2018, № від 01.03.2018, № від 01.03.2018, № від 01.03.2018, № від 01.03.2018, № від 01.03.2018, № від 01.03.2018, № від 01.03.2018, № від 01.03.2018, № від 01.03.2018.

Ухвалою суду від 17.04.2018р. було відкрито провадження у справі №818/1538/18, розгляд справи було призначено до розгляду в порядку спрощеного провадження.

Відповідно до ухвали Сумського окружного адміністративного суду від 12 липня 2018 року по справі №818/1538/18 позовні вимоги ТОВ «Тексім Груп» щодо оскарження кожного з 62 вищезазначених податкових повідомлень-рішень було розґєднано в окремі провадження, оскільки оскаржувані повідомлення-рішення було прийнято за наслідками складання окремих 62 Актів про неподання митної декларації, які складені по кожній митній декларації окремо. В свою чергу, митні декларації були складені позивачем по різним товарам.

Таким чином, предметом розгляду у даній справі (№818/2632/18) є оскарження позивачем податкового повідомлення-рішення Сумської митниці ДФС № від 01.03.2018р.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що Сумською митницею ДФС було проведено перевірку дотримання митного законодавства ТОВ «Тексім Груп» з питант подання митних декларацій у визначені законодавством строки, що передбачені частиною 1 ст.261 Митного кодексу України за наслідками якої було складено Акт про неподання митної декларації у визначені законодавством строки (у даній справі - Акт №106 від 07.02.2018р.). На підставі висновків вказаних в акті Сумська митниця ДФС прийняла податкове повідомлення-рішення № від 01.03.2018р.

Не погодившись з зазначеним податковим повідомленням-рішенням позивач звернувся до суду з позовом про його оскарження та стверджує, що зазначене податкове повідомлення-рішення підлягає скасуванню. Так, позивач зазначає, що при введенні товару ним було подано до митниці Декларацію типу ТН (Тимчасова декларація). Даний тип декларації на товари передбачає, що точні відомості про код згідно УКТЗЕД можуть бути встановлені після проведення їх дослідження, отримання додаткової інформації тощо. Таким чином, при поданні відповідної декларації до органу доходів і зборів у декларанта або уповноваженої ним особи, яка не володіє точними відомостями про характеристики товарів, необхідні для заповнення і митної декларації у звичайному порядку, виникає обов'язок подати додаткову декларацію у строк не більше 45 днів з дати оформлення тимчасової митної декларації (стаття 260 МК України).

Як зазначає позивач, дотримуючись вимог чинного законодавства, Товариство у визначені строки подало додаткову декларацію, яка була прийнята органом доходів і зборів та присвоєно відповідний номер ВМД наданий митницею. Жодних карток відмов у прийнятті митних декларацій по оскаржуваному податковому повідомленню-рішенню Сумською митницею ДФС не складено, а тому позивач вважає свій обов'язок відповідно до Митного кодексу України виконаним у повному обсязі.

На підтвердження вищевикладених обставин ТОВ «Тексім Груп» надав до матеріалів справи докази автоматичного присвоєння номеру декларації, які були подані Товариством до Сумської митниці ДФС на виконання своїх зобов'язань, визначених у Тимчасовій митній декларації. Так, позивач звертає увагу суду на те, що ним було подано тимчасову декларацію (попередній документ), якій присвоєно номер ІМ 40 ТН №UА805180/2017/017861 з датою отримання - 03.11.2017р. (а.с.7-8). Згідно Акту №106 від 07.02.2018р. про неподання митної декларації визначено, що дата до якої необхідно було подати МД - 18.12.2017р. (а.с.6). Позивач надав докази того, що 18.12.2017р. з дотриманням зазначеного строку ним було подано додаткову декларацію (ДТ) (а.с.9-10) і митним органом дана декларація була прийнята з присвоєнням відповідного номеру UА805180/2017/020921 з відміткою митного органу про отримання 18.12.2017р. (а.с.9-10).

Таким чином, стверджуючи про незаконність винесеного податкового повідомлення-рішення службовими особами Сумської митниці ДФС позивач зазначає, що ТОВ «Тексім Груп» подавали відповідні додаткові декларації в строки визначені інспектором, жодних карток відмов прийняття декларацій не було, а тому Товариство виконало свій обов'язок щодо подання додаткової декларації в строки, визначені законодавством.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 03.08.2018р. позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕКСІМ ГРУП" до Сумської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 01.03.2018 задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Сумської митниці ДФС № від 01.03.2018, яким до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕКСІМ ГРУП" застосовано штраф у сумі 1020 грн.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції Сумською митницею ДФС подано апеляційну скаргу, в якій зазначає, що висновок, викладений в ньому не відповідає фактичним обставинам справи та суперечить нормам матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Вказує, що враховуючи те, що протягом року до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕКСІМ ГРУП» вже застосовувався штраф за вчинення порушення вимог статті 261 Митного кодексу України (що підтверджується ППР від 21.07.2017 року № і міститься в матеріалах даної судової справи), тому Сумською митницею ДФС було прийнято ППР № від 22.02.2018 року та визначено розмір штрафних (фінансових) санкцій (штраф) у сумі 1020,00 грн. Зазначає, що Сумська митниця ДФС керуючись нормою частини 2 статті 19 Конституції України діяла на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством України з питань державної митної справи, доказів порушення вимог законодавства України з боку Відповідача в суді не встановлено, а тому підстави для визнання протиправним та скасування ППР № від 22.02.2018 року були відсутніми. Виходячи з вищевикладеного скасувати рішення Сумського окружного адміністративного суду від 03.08.2018 року у справі № 1840/2632/18 за позовом ТОВ «Тексім Груп» до Сумської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення. Постановити нове судове рішення, яким у задоволенні позову ТОВ «Тексім Груп» до Сумської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення відмовити у повному обсязі.

Сторони про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги були повідомлені заздалегідь та належним чином, на адреси визначені в апеляційній скарзі та позовній заяві, про що свідчать поштові повідомлення про вручення, які містяться в матеріалах справи .

Позивач в судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений заздалегідь та належним чином.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними, а тому підлягають задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено, та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що Сумською митницею було проведено перевірку дотримання митного законодавства ТОВ «Тексім Груп» з питань подання митних декларацій у визначені законодавством строки, що передбачені частиною 1 ст.261 Митного кодексу України за наслідками якої було складено Акт про неподання митної декларації у визначені законодавством строки (у даній справі - Акт №106 від 07.02.2018р. (а.с.6).

Як свідчить з обставин викладених у вищезазначеному Акті, відповідач дійшов висновку, що товариством допущено порушення вимог ч.1 ст.261 Митного кодексу України, а саме - у разі подання відповідно до статей 259 і 260 цього Кодексу попередньої, тимчасової або періодичної митної декларації декларант або уповноважене ним особа повинні протягом строків, визначених відповідно до цього Кодексу, подати органу доходів і зборів додаткову декларацію, яка містить точні відомості про товари, задекларовані за попередньою, тимчасовою або періодичною митною декларацією, що подавалися б у разі декларування цих товарів за митною декларацією, заповненою у звичайному порядку.

При цьому, як зазначено в Акті №106 від 07 лютого 2018 року, попередній документ - 40 ТН №UА805180/2017/017861 було подано 03.11.2017р. Дата до якої позивачу (декларанту) необхідно було подати МД визначено - 18.12.2017р.

Відповідно до підпункту 54.3.3 пункту 54.3 ст.54 та підпункту 54.3.1. пункту 54.3 статті 54, пункту 120.1 ст. 120 Податкового кодексу України передбачено відповідальність у вигляді нарахування контролюючим органом штрафних санкцій у разі якщо платник податків не подає в установлені строки податкову (митну) декларацію.

З урахуванням порушень зазначених в Акті про неподання митної декларації у визначені законодавством строки, з посиланням на положення підпункту 54.3.3 пункту 54.3 ст.54 та підпункту 54.3.1. пункту 54.3 статті 54 і пункту 120.1 ст. 120 Податкового кодексу України Сумською митницею ДФС до позивача було застосовано штрафну санкцію розмір якого Сумська митниця ДФС визначила у прийнятому податковому повідомленні-рішенні № від 01.03.2018р. (сума штрафу 1020 грн.).

Позивач скористався своїм правом на оскарження в судовому порядку вищезазначеного податкового повідомлення-рішення.

Здійснюючи апеляційний перегляд рішення, надаючи юридичну оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з наступного.

Відповідно до пункту 20 частини 1 статті 4 МК України митна декларація - заява встановленої форми, в якій особою зазначено митну процедуру, що підлягає застосуванню до товарів, та передбачені законодавством, відомості про товари, умови і способи їх переміщення через митний кордон України та щодо нарахування митних платежів, необхідних для застосування цієї процедури.

У відповідності до статті 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії. Вказане положення передбачає можливість подання декларації в двох формах - письмовій та електронній. Електронне декларування здійснюється з використанням електронної митної декларації, засвідченої електронним цифровим підписом, та інших електронних документів або їх реквізитів у встановлених законом випадках. Митна декларація ті інші документи, подання яких органам доходів і зборів передбачено цим Кодексом, оформлені на паперовому носії та у вигляді електронних документів, мають однакову юридичну силу.

Згідно з даними Акту, який став підставою для прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, попередній документ, поданий Товариством є митна декларація в режимі ІМ40ТН.

Класифікатором типів декларації визначено «ІМ - тип декларації на ввезення, ТН - Тимчасова митна декларація на товари, точні відомості про код згідно з УКТЗЕД яких можуть бути встановлені після проведення їх дослідження, отримання додаткової інформації тощо».

Таким чином, при поданні відповідної декларації до органу доходів і зборів виникає обов'язок у декларанта або уповноваженої ним особи, яка не володіє точними відомостями про характеристики товарів, необхідні для заповнення і митної декларації у звичайному порядку, подати додаткову декларацію у строк не більше 45 днів з дати оформлення тимчасової митної декларації (стаття 260 МК України).

Так, згідно ч. 1 ст. 260 Митного кодексу України якщо декларант або уповноважена ним особа не володіє точними відомостями про характеристики товарів, необхідні для заповнення митної декларації у звичайному порядку , вона може подати органу доходів і зборів тимчасову митну декларацію на такі товари за умови, що вона містить дані, достатні для поміщення їх у заявлений митний режим, та під зобов'язання подання додаткової декларації у строк не більше 45 днів з дати оформлення тимчасової митної декларації.

Частиною 1 статті 261 Митного кодексу України вказано, що у разі подання відповідно до статей 259 і 260 цього Кодексу попередньої, тимчасової або періодичної митної декларації декларант або уповноважена ним особа повинні протягом строків, визначених відповідно до цього Кодексу, подати органу доходів і зборів додаткову декларацію, яка містить точні відомості про товари, задекларовані за попередньою, тимчасовою або періодичною митною декларацією, що подавалися б у разі декларування цих товарів за митною декларацією, заповненою у звичайному порядку.

З матеріалів справи колегією суддів встановлено, що позивачем було подано тимчасову декларацію (попередній документ), якій присвоєно номер ІМ 40 ТН №UА805180/2017/017861 від 03.11.2017р. (а.с.7-8). Згідно Акту №106 від 07.02.2018р. про неподання митної декларації визначено, що дата до якої необхідно було подати МД - 18.12.2017р. (а.с.6).

Позивач надав докази того, що 18.12.2017р. , тобто з дотриманням зазначеного строку, ним було подано додаткову декларацію (ДТ) (а.с.9-10) і митним органом дана декларація була прийнята з присвоєнням відповідного номеру UА805180/2017/020921 з відміткою митного органу про отримання 18.12.2017р.

Таким чином, позивачем доведено, що підприємство повністю виконало свої зобов'язання, а саме декларант подав додаткову декларацію у строк не більше 45 днів з дати оформлення тимчасової митної декларації.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що безпідставним є посилання відповідача на те, що в подальшому позивачем було відкликано додаткову декларацію і подано ще одну (оновлену) додаткову декларацію вже з порушенням строків, оскільки декларація була відкликана в день подання нової декларації щодо цієї поставки, тобто фактично вона була відкликана у зв'язку з поданням нової декларації .

Крім того, колегія суддів зазначає, що відсутня заборона платнику податків відкликати та подавати уточнену декларацію.

Щодо посилань відповідача на ідентичність даних у тимчасовій та додатковій деклараціях, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно підпункту 54.3.3 пункту 54.3 ст.54 та підпункту 54.3.1. пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо платник податків не подає в установлені строки податкову (митну) декларацію, а при здійсненні заходів податкового контролю встановлено факти здійснення платником податків діяльності, що призвела до виникнення об'єктів оподаткування, наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу та наявності діючих (у тому числі призупинених) ліцензій на право здійснення діяльності з підакцизною продукцією, яка підлягає ліцензуванню згідно із законодавством. Згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов'язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган

Таким чином, штрафна санкція в даному передбачає наявність встановленого факту неподання платником податків в установлені строки податкової (митної) декларації.

Так, вказані норми чинного законодавства, які стали підставою для застосування штрафних санкцій і на які йдеться посилання в оскаржуваному повідомленні-рішенні визначають відповідальність у вигляді штрафу за таке порушення, як несвоєчасне подання податкової (митної) декларації. Отже, на підставі викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач мав в межах розгляду даної справи довести факт недотримання позивачем строків подачі митної декларації, неподання або факт несвоєчасного подання позивачем митної декларації.

Слід також зазначити, що Акт про неподання митної декларації у визначені законодавством строки також не містить будь-якої інформації стосовно факту неподання або несвоєчасного подання митної декларації позивачем (кількість днів затримки подання додаткової декларації понад строк визначених законодавством, тощо).

Натомість, в даному випадку відповідач дійшов висновку про порушення строків подачі митної декларації, посилаючись на неповноту відомостей, викладених в додатковій декларації.

Крім того, згідно акту при прийнятті оскаржуваного повідомлення-рішення відповідач брав до уваги дані строків реєстрації та подачі саме тієї додаткової декларації, яка була подана позивачем першою після реєстрації тимчасової декларації.

Тобто, посилання на відкликання додаткової декларації та подання (оновленої) додаткової декларації вже з порушенням строків є безпідставними.

Колегією суддів встановлено, що відповідач не заперечує факт того, що додаткова декларація дійсно була прийнята Сумською митницею з відміткою митного органу про отримання. Натомість, відповідач посилається, як вже було зазначено вище, лише на ідентичність даних у тимчасовій та додатковій деклараціях не зазначаючи при цьому, яку саме норму чинного законодавства в даному випадку порушено позивачем.

Зазначені доводи відповідача колегія суддів не приймає, оскільки у разі виявлення неповноти відомостей або встановлення неналежних відомостей, викладених в додатковій декларації, у відповідача є інші заходи реагування (прийняття картки-відмови, складання протоколу про порушення митних правил за статтею 472 МК України, тощо).

Крім того, колегія суддів звертає увагу на саме прийняте рішення відповідача, яким застосована штрафна санкція. Таке податкове повідомлення - рішення від 01.03.2018 року, яке прийняте у відповідності до акту про неподання митної декларації у визначені строки №58 не можна вважати обґрунтованим.

З огляду на складений відповідачем акт, що стало підставою для прийняття спірного ППР від 01.03.2018 року, в ньому відсутні будь-які мотивовані та правові підстави, які б надавали можливість встановити факт та вважати неподання митної декларації, або подання її без зазначення необхідних додаткових даних, неналежних відомостей, реквізитів тощо, що надавали б можливість вважати таку подану декларацію, як не поданою.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Колегія суддів зазначає, що наведення будь-яких нових мотивів або підстав у своїх запереченнях, а тим більше в апеляційній скарзі, що не було покладено в основу прийнятого спірного рішення, з урахуванням приписів ч.2 ст.77 КАС України, на підтвердження правомірності та обґрунтованості прийнятого рішення є недоречним. Відшукування нових таких підстав на стадії судового розгляду справи, як на виправдання прийняття спірного рішення, є таким, що суперечить абз.2 ч.2 ст.77 КАС України. Відповідачем не доведено перед судом, що ним було вжито всіх можливих заходів для отримання таких доказів до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

На підставі викладеного, колегія суддів погоджується із рішенням суду першої інстанції про задоволення позовних вимог.

Враховуючи вищенаведене доводи відповідача щодо правомірності прийнятого податкового повідомлення-рішення Сумської митниці ДФС № від 01.03.2018р. є помилковими.

Під час апеляційного провадження, колегія суду не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції. Судове рішення не може бути скасовано з формальних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно ч. 1 ст.6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Будь-яке рішення чи дії суб'єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об'єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дій), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Доводи апелянта не спростовують правильності прийнятого судом першої інстанції рішення.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Під час апеляційного провадження, колегія суду не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.

Таким чином, судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийняте на підставі з'ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та ухвалив постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін .

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 03.08.2018 року по справі № 1840/2632/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)А.М. Григоров
Судді(підпис) (підпис) З.Г. Подобайло Л.В. Тацій
Повний текст постанови складено 26.04.2019 року