Справа № 480/203/19
Суддя: І.Г. Шевченко
Дата ухвалення: 2019-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2019 р. Справа №480/203/19

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Шевченко І.Г.,

за участю секретаря судового засідання - Мельник О.П.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Давиденко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області про стягнення середнього грошового забезпечення,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 (далі - позивач, ОСОБА_3.) звернувся до суду позовом до ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області (далі - відповідач, ліквідаційна комісія УМВС України в Сумській області), в якій з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог (а.с.37-41) та уточнення, просив стягнути з відповідача на його користь:

- середнє грошове забезпечення у розмірі 10262,55 грн. за період з 05.07.2018 до 12.10.2018 за час затримки виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 03.04.2018, справа №818/297/18, про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про стягнення на користь ОСОБА_3 грошового забезпечення за затримку виконання рішення суду про поновлення на посаді;

- середнє грошове забезпечення у розмірі 17656,0 грн. за період з 11.05.2016 до 18.10.2016 за час затримки виконання постанови Сумського окружного адміністративного суду від 28 січня 2016 року в частині виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу, що набрало законної сили, справа № 818/8393/13-а;

- середнє грошове забезпечення у розмірі 29 022,05 грн. за період з 29.01.2016 до 18.10.2016 за час затримки виконання постанови Сумського окружного адміністративного суду від 28 січня 2016 року у справі № 818/8393/13-а в частині негайної сплати середнього заробітку за один місяць;

- компенсацію втрати частини доходів за період з 29.01.2016 до 18.10.2016 у розмірі 3829,67грн. за час затримки виконання постанови Сумського окружного адміністративного суду від 28 січня 2016 року, справа №818/8393/13-а, в частині негайної виплати середньомісячного грошового забезпечення за один місяць;

- грошову компенсацію за невикористані щорічні відпустки за період з 24.10.2013 до 12.01.2018.

Свої вимоги мотивує тим, що постановою Сумського окружного адміністративного суду від 28.01.2016, з урахуванням постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 10.05.2016, крім іншого, ОСОБА_3 поновлено на посаді, стягнено з УМВС України в Сумській області заробітну плату за час вимушеного прогулу, допущено до негайного виконання постанову в частині поновлення на посаді та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу за один місця в сумі 3310,51грн.

Однак, середній заробіток за час вимушеного прогулу, в т.ч. за один місяць, було виплачено ОСОБА_3 лише 18.10.2016. Вважає, що у зв'язку з порушенням відповідачем строків виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу на виконання постанови Сумського окружного адміністративного суду від 28.01.2016, згідно ст. 236 Кодексу законів про працю України має право на стягнення середнього грошового забезпечення за час затримки виконання постанови у розмірі 17656,0 грн. та 29 022,05 грн. Крім того, вважає, що, згідно Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», ст. 34 Закону України «Про оплату праці», має право на компенсацію втрати частини доходів за період з 29.01.2016 до 18.10.2016 у розмірі 3829,67грн. за час затримки виконання постанови Сумського окружного адміністративного суду від 28 січня 2016 року, справа №818/8393/13-а, в частині негайної виплати середньомісячного грошового забезпечення за один місяць

Також, рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 03.04.2018 у справі №818/297/18, що набрало законної сили 04.05.2018, крім іншого, на користь ОСОБА_3 стягнуто з відповідача грошове забезпечення за затримку виконання рішення суду про поновлення на посаді та зобов'язано внести зміни до наказу від 12.01.2018 №2о/с "По особовому складу" в частині дати звільнення.

Однак, відповідач, грошове забезпечення за затримку виконання рішення виплатив лише 12.10.2018. Вважає, що у зв'язку із затримкою такої виплати відповідачем, має право на стягнення середнього грошового забезпечення за час затримки виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 03.04.2018 у розмірі 10262,55 грн.

Крім того, позивач відмітив, що з моменту його незаконного звільнення - з 24.10.2013 і по день видання наказу про поновлення на роботі - 12.01.2018, тривав період вимушеного прогулу, а тому відповідно до положень Закону України «Про відпустки» він має на компенсацію за дні невикористаної відпустки.

Ухвалою суду від 25.01.2019 вказану позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та призначено судове засідання на 18.02.2019.

18.02.2019 судове засідання було відкладено на 05.03.2019 у зв'язку з наданням часу для подання заяв по суті спору, у зв'язку із подання заяви про збільшення позовних вимог (а.с.42).

В судовому засіданні 05.03.2019 представник відповідача подав до суду відзив (а.с.44-46), в якому просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, виходячи з того, що сума, яка стягнута на користь ОСОБА_3 постановою Сумського окружного адміністративного суду від 03.04.2018 по справі №818/297/18, має компенсаційний характер, тобто не входить до структури заробітної плати (грошового забезпечення), а є за своєю природою санкцією. Нормами діючого законодавства не передбачено стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про стягнення таких виплат, які носять компенсаційний характер.

Також, рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 03.04.2018 у справі №818/297/18 стягнуто на користь позивача грошове забезпечення за затримку виконання рішення про поновлення за період з 29.01.2016 по 12.01.2018. Даний період поглинає ті періоди, за які ОСОБА_3 просить стягнути на його користь середнє грошове забезпечення за затримку виконання рішення суду в частині виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

В судовому засіданні 05.03.2019 було оголошено перерву до 02.04.2019 для подання сторонами додаткових доказів у справі (а.с.51).

19.03.2019 та 22.04.2019 представник позивача подала відповідь на відзив (а.с.53-58,103-104), в якій позовні вимоги підтримала з підстав зазначених у позові та заяві про збільшення позовних вимог. Додатково зазначила, що з відповідача належить стягнути компенсацію за невикористані щорічні відпустки за період з 24.01.2013 по 12.01.2018 у розмірі 14124,80грн.

01.04.2019 представник відповідача подав заперечення (а.с.76-78), в якому не погодився із доводами, викладеними позивачем у відповіді на відзив. Крім того, у запереченні заявив клопотання про залишення позову без розгляду у зв'язку з пропущенням строку звернення до суду.

Судове засідання 02.04.2019 було відкладено за клопотанням представника позивача на 09.04.2019 (а.с.83).

Ухвалою суду від 09.04.2019 провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення компенсації втрати частини доходів за період з 29.01.2016 до 18.10.2016 у розмірі 3 829,67грн. було закрито (а.с.90).

Крім іншого, ухвалою від 09.04.2019 було відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду (а.с.92-93).

В судових засідання 09.04.2019 та 22.04.2019 було оголошено перерву з метою надання часу сторонам для надання ними додаткових доказів у справі (а.с.94, 105).

Судове засідання призначено на 23.04.2019 (а.с.105).

В судовому засіданні представник позивача просила позов задовольнити з підстав, викладених у позові та заяві про збільшення позовних вимог (а.с.37-41), відповіді на відзив (а.с.103) та просила стягнути з відповідача компенсацію за невикористані щорічні відпустки за 128діб за період з 24.01.2013 по 12.01.2018 у розмірі 14124,8грн., а також суму середнього грошового забезпечення за період з 05.07.2018 до 12.10.2018 за час затримки виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 03.04.2018 у справі №818/297/18 про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про стягнення на користь ОСОБА_3 грошового забезпечення за затримку виконання рішення суду про поновлення на посаді, за період з 11.05.2016 до 18.10.2016 за час затримки виконання постанови Сумського окружного адміністративного суду від 28 січня 2016 року у справі № 818/8393/13-а в частині виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу, що набрало законної сили; за період з 29.01.2016 до 18.10.2016 за час затримки виконання постанови Сумського окружного адміністративного суду від 28 січня 2016 року у справі № 818/8393/13-а в частині негайної сплати середнього заробітку за один місяць.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечувала, просила суд відмовити у їх задоволенні в повному обсязі з підстав, викладених у відзиві, запереченні. Додатково відмітила, що нормами спеціального законодавства передбачено виплату компенсацію за невикористані відпустки лише в разі звільнення. Компенсація за невикористані відпустки за попередні роки, які передують року звільнення, в якому особа рядового або начальницького складу звільняється, нормами спеціального законодавства, які є пріоритетними, не передбачена. Також відмітила, що представником позивача було невірно обраховано розмір компенсації, та представником мала б бути заявлена вимога про стягнення 13793,75грн. за 125діб.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні матеріали справи, заяви по суті справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи та об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вбачає необхідним позов задовольнити частково, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що позивач з 27.02.2012 проходив службу в УМВС України в Сумській області, що вбачається з копії трудової книжки (а.с.49).

Наказом УМВС України в Сумській області від 24.10.2013 року №223 о/с сержанта міліції ОСОБА_3 було звільнено з органів внутрішніх справ України (а.с.49).

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 28.01.2016 у справі №818/8393/13-а позов ОСОБА_3 до УМВС України в Сумській області, роти міліції особливого призначення «Беркут» УМВС України в Сумській області про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення моральної шкоди та заробітної плати за час вимушеного прогулу задоволено частково (а.с.20-22), та серед іншого, визнано незаконним та скасовано наказ УМВС України в Сумській області від 24.10.2013 року № 223 о/с «По особовому складу» в частині звільнення з органів Міністерства внутрішніх справ сержанта міліції ОСОБА_3, поновлено останнього на посаді міліціонера оперативного взводу Роти міліції особливого призначення «Беркут» УМВС України в Сумській області та стягнено з УМВС України в Сумській області на користь ОСОБА_3 заробітну плату за час вимушеного прогулу в розмірі 62 678,80 грн. В частині поновлення ОСОБА_3 на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць в сумі 3 310,51 грн. постанову допущено до негайного виконання .

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 10.05.2016 постанову змінено в частині визначення розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнено 89 163,06 грн. В іншій частині постанову залишено без змін (а.с.23-25).

Наказом ліквідаційна комісія УМВС України в Сумській області від 12.01.2018 року №1о/с на виконання постанови Сумського окружного адміністративного суду від 28.01.2016 та постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 10.05.2016 у справі №818/8393/13-а, скасовано пп.1 п.5 наказу УМВС України в Сумській області від 24.10.2013 №223о/с та поновлено ОСОБА_3 на посаді міліціонера оперативного взводу роти міліції особливого призначення «Беркут», підпорядкованої УМВС України в Сумській області (а.с.35, 79).

В цей же день, наказом ліквідаційна комісія УМВС України в Сумській області від 12.01.2018 року №2о/с сержанта міліції ОСОБА_3 було звільнено з органів внутрішніх справ України через скорочення штатів з 28.01.2016 (а.с.36,80).

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 03.04.2018 у справі №818/297/18 (а.с.26-27), залишене без змін постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 04.07.2018 (а.с.28-32), задоволено позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь ОСОБА_3 грошового забезпечення за затримку виконання рішення суду про поновлення на посаді за період з 29.01.2016 до 12.01.2018 у розмірі 78680,00 грн. та зобов'язання внести зміни до наказу відповідача від 12.01.2018 № 2о/с «По особовому складу» щодо дати звільнення ОСОБА_3 з посади, а саме: дату «з 28 січня 2016 року» змінити на дату «з 12 січня 2018 року».

На виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 03.04.2018 по справі №818/297/18 та постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 04.07.2018, наказ УМВС України в Сумській області від 12.01.2018 року №2о/с змінено, та зазначено, що сержанта ОСОБА_3 вважати звільненим з 12.01.2018 (а.с.80,107).

На виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 03.04.2018 у справі №818/297/18 відповідачем 11.10.2018 було перераховано позивачу 77499,80грн., що підтверджується копією платіжного доручення № 151 від 11.10.2018 (а.с.47), випискою з карткового рахунку (а.с.8).

Надаючи правову оцінку відносинам, що в даному випадку склалися між сторонами, та задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь ОСОБА_3 грошової компенсації за невикористані щорічні відпустки за період з 24.10.2013 по 12.01.2018 у розмірі 13793,75грн., суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 49 розділу VІ Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.07.1991 №114 (далі - Положення №114) особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ надаються серед іншого чергові відпустки.

Тривалість відпустки осіб рядового і начальницького складу визначається залежно від вислуги років (у календарному обчисленні), обчисленої в порядку, передбаченому для призначення пенсій працівникам органів внутрішніх справ, і передбачається тим, які мають вислугу, зокрема, менше 10 років - 30 діб щорічно (п.51 розділу VІ Положення №114).

Відповідно до п.56 розділу VІ Положення №114 особам середнього, старшого і вищого начальницького складу, звільненим із органів внутрішніх справ за віком, через хворобу, обмежений стан здоров'я чи скорочення штатів, у році звільнення, за їх бажанням, надається чергова відпустка, тривалість якої визначається відповідно до пункту 51 цього Положення.

Особам рядового і начальницького складу, які звільняються з органів внутрішніх справ, за невикористану в році звільнення відпустку виплачується грошова компенсація відповідно до законодавства.

Посилаючись на вказані норми, представник відповідача стверджує, що нормами спеціального законодавства передбачено виплату компенсації за невикористані відпустки тільки в році звільнення.

Дійсно, за загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовані спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі.

Слід зауважити, що непоширення норм Кодексу законів про працю України та інші норми трудового законодавства на осіб рядового і начальницького складу стосується саме порядку та умов визначення норм оплати праці (грошового забезпечення) та порядку вирішення спорів щодо оплати праці.

Питання ж сплати компенсації за невикористані відпустки за період вимушеного прогулу та фактично відповідальності власника у разі незаконного звільнення, в тому числі у зв'язку з тривалим не поновленням з його вини на посаді незаконно звільненого, не врегульовані положеннями спеціального законодавства, що регулює порядок, умови, склад, розміри виплати грошового забезпечення. В той же час такі питання врегульовані Законом України «Про відпустки» від 15.11.1996 №504/96-ВР (далі - Закон України «Про відпустки») та Кодексом законів про працю України.

Так, державні гарантії права на відпустки, умови, тривалість і порядок надання їх працівникам для відновлення працездатності, зміцнення здоров'я, а також для виховання дітей, задоволення власних життєво важливих потреб та інтересів, всебічного розвитку особи встановлює Закон України «Про відпустки». Відповідно до ст.1 цього Закону державні гарантії та відносини, пов'язані з відпусткою, регулюються Конституцією України, цим Законом, Кодексом законів про працю України, іншими законами та нормативно-правовими актами України.

Обчислення стажу роботи, що дає право на щорічну відпустку врегульоване статтею 9 Закону України «Про відпустки», відповідно до п.2 ч.1 якої до стажу роботи, що дає право на щорічну основну відпустку (стаття 6 цього Закону), зараховується час, коли працівник фактично не працював, але за ним згідно з законодавством зберігалися місце роботи (посада) та заробітна плата повністю або частково (в тому числі час оплаченого вимушеного прогулу, спричиненого незаконним звільненням або переведенням на іншу роботу).

Згідно ч.1 ст. 83 Кодексу законів про працю України, ч.1 ст.24 Закону України «Про відпустки» у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.

Таким чином, на переконання суду, позивач має право на отримання грошової компенсації за невикористані відпустки за період вимушеного прогулу.

Як вже встановлено судом, вимушений прогул позивача тривав з 24.10.2013 і по день прийняття відповідачем рішення про його поновлення - 12.01.2018.

Відтак, враховуючи тривалість чергової відпустки позивача згідно п. 51 Положення №114 - 30 діб щорічно, ОСОБА_3 має право на компенсацію по 30 діб за періоди з 24.10.2013 по 24.10.2014, з 24.10.2014 по 24.10.2015, з 24.10.2015 по 24.10.2016, з 24.10.2016 по 24.10.2017, що складає 120 діб.

Що стосується періоду з 24.10.2017 по 12.01.2018, суд, погоджуючись з відповідачем, зазначає, що відповідно до п.49 розділу VІ Положення №114, при наданні чергової та додаткової відпусток їх тривалість визначається діленням повного розміру кожної із відпусток на дванадцять і множенням на число повних місяців служби.

Період для обрахунку з 24.10.2017 по 12.01.2018 складає два повний місяців служби, відтак, тривалість відпустки за вказаний період складає: 30 днів (повний розмір відпустки):12*2(число повних місяців служби) =5 днів.

Таким чином, загальна кількість днів відпустки, за яку позивач вправі отримати грошову компенсацію складає 125днів.

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 28.01.2016 у справі №818/8393/13-а встановлено, що розмір середньоденного грошового забезпечення позивача складав 110,36грн.

Відповідно до ч.4 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, за 125 календарних діб невикористаної чергової відпустки компенсації підлягає 13793,75грн. (125к.д. х 110,35грн. середньоденний заробіток), яку належить стягнути з відповідача.

Що стосується позовних вимог про стягнення з відповідача середнього грошового забезпечення за період з 05.07.2018 до 12.10.2018 за час затримки виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 03.04.2018 у справі №818/297/18 про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про стягнення на користь ОСОБА_3 грошового забезпечення за затримку виконання рішення суду про поновлення на посаді, за період з 11.05.2016 до 18.10.2016 за час затримки виконання постанови Сумського окружного адміністративного суду від 28 січня 2016 року у справі № 818/8393/13-а в частині виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу, що набрало законної сили; за період з 29.01.2016 до 18.10.2016 за час затримки виконання постанови Сумського окружного адміністративного суду від 28 січня 2016 року у справі № 818/8393/13-а в частині негайної сплати середнього заробітку за один місяць, суд не вбачає підстав для задоволення даних позовних вимог, враховуючи наступне.

Обґрунтовуючи позовні вимоги в цій частині представник позивача посилається на ст. 236 Кодексу законів про працю України, однак, представником помилково розуміється дана норма.

Статтею 236 Кодексу законів про працю України встановлено обов'язок власника або уповноваженого ним органу виплатити працівнику середній заробіток за час затримки виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого. Тобто вказана норма, передбачає відповідальність власника або уповноваженого ним органу саме за затримку виконання рішення про поновлення на роботі, і таке рішення було прийнято (а.с.26-32).

Однак, ні вказаною статтею 236 Кодексу законів про працю України, ні іншими нормами чинного законодавства України не встановлено обов'язку власника або уповноваженого ним органу виплати суму середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення про стягнення належних працівникові сум, в тому числі і присудженої судом середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу, а тим паче за час затримки виконання рішення суду про стягнення грошового забезпечення за затримку виконання рішення суду про поновлення на посаді.

Посилання представника позивача на те, що при звільненні власник або уповноважений ним орган повинен виплати всі належні працівнику суми, також не приймаються до уваги, оскільки постанова суду у справі № 818/8393/13-а в частині стягнення всіх сум, була у повному обсязі виконана ще до 12.01.2018 (тобто до дня звільнення), а саме: 18.10.2016, що визнає сам позивач (а.с.38,40). Рішення ж суду від 03.04.2018 (а.с.26-34) було прийнято вже після звільнення позивача (12.01.2018), та виконано 11.10.2018 (а.с.8).

Враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини у справі та досліджені докази, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання судових рішень про стягнення грошового забезпечення у справах №818/8393/13-а та №818/297/18 не ґрунтуються на законі та задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 90, 241, 242, 243, 244, 245, 246, 250, 255, 295, 297, п.15.5 Розділу VІІ Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_3 (40000, АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) до ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області (40021, м.Суми, вул.Герасима Кондратьєва, буд.23, ) про стягнення середнього грошового забезпечення, компенсацію за невикористані щорічні відпустки - задовольнити частково.

Стягнути з ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області на користь ОСОБА_3 грошову компенсацію за невикористані відпустки за період з 24.10.2013 по 12.01.2018 у розмірі 13793 (тринадцять тисяч сімсот дев'яносто три) грн. 75коп.

В задоволенні інших позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 02.05.2019.

Суддя І.Г. Шевченко