Справа № 200/11233/18-а
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2019-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2019 року справа №200/11233/18-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сіваченка І.В, суддів: Арабей Т.Г., Блохіна А.А., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 21 лютого 2019 року (повне судове рішення складено 04 березня 2019 року у м. Слов'янськ) у справі № 200/11233/18-а (суддя в І інстанції Голуб В.А.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області, Державного кадастрового реєстратора відділу у Волноваському районі Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області Мандрика Ігоря Миколайовича про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області (далі - Головне управління, відповідач-1), державного кадастрового реєстратора відділу у Волноваському районі Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області Мандрики Ігоря Миколайовича (далі - державний реєстратор, відповідач-2) про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов'язання вчинити дії.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що державним реєстратором протиправно відмовлено їй у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру. З огляду на вказане, позивач просив:

- визнати протиправними дії державного реєстратора, а саме рішення № РВ-018 про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру від 06.08.2018;

- визнати протиправною бездіяльність державного кадастрового реєстратора, що полягає у не наданні адміністративної послуги, а саме не внесенні відомостей до Державного земельного кадастру на підставі проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність позивачу для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд із земель житлової та громадської забудови Волноваської міської ради на території м. Волноваха, пров. Колхозний, 14, Волноваського району Донецької області;

- зобов'язати Головне управління поновити розгляд заяви від 27.07.2018 та доручити державному кадастровому реєстратору прийняти рішення про внесення відомостей до Державного земельного кадастру на підставі проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність позивачу для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд із земель житлової та громадської забудови Волноваської міської ради на території м. Волноваха, пров. Колхозний, 14, або відмову у внесенні відомостей в порядку, передбаченому ст.ст.21-24 Закону України «Про державний земельний кадастр».

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 21 лютого 2019 року у задоволенні позовних вимог відмовлено (а.с.176-179).

Не погодившись з судовим рішенням, позивачка подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що суд першої інстанції не встановив по кожній окремій вимозі державного реєстратора до поданої документації, на підставі якої статті Закону України від 7 липня 2011 року № 3613-VI від «Про Державний земельний кадастр» (далі - Закон № 3613-VI) та на підставі якого пункту «Порядку ведення державного земельного кадастру» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1051 (далі - Постанова № 1051), державний кадастровий реєстратор вимагає від замовника, або розробника вчинити ті чи інші дії.

Натомість суд першої інстанції у рішенні зазначив лише те, що відповідач має право як відмовити, так і внести відомості, от же, цих підстав, суд визначив, достатньо аби визнати будь-яку відмову у внесенні відомостей правомірною і без з'ясування підстав відмови.

Суд, оцінюючи правомірність дій відповідача при складанні рішення про відмову у внесені відомостей до державного земельного кадастру, зобов'язаний був застосувати частину 2 пункт 73 Постанови № 1051. Також апелянт наголошує, що суд першої інстанції, оцінюючи правомірність дій відповідача, в частині викладення відповідачем у його рішенні вимоги визначити проектом землеустрою наявність особливо цінних земель, мав застосувати ст. 19 та ст. 150 Земельного кодексу України (далі - ЗК України), визначитись чи дозволяє цей закон державному кадастровому реєстратору надавати вказівки сертифікованому інженеру-землевпоряднику з питань прийняття проектних рішень щодо наявності особливо цінних земель, а також суд мав застосувати п.1 ст. 4, п.1, п.п.1 ст. 8, Закону України «Про державну службу», ст.19 Конституції України.

Всі особи, які беруть участь в справі, в судове засідання не прибули. Клопотання відповідача про відкладення розгляду справи окремою ухвалою апеляційного суду залишено без задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі -КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, задовольнити з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 26.07.2018 року звернулась до державного реєстратора із заявою про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд із земель житлової та громадської забудови Волноваської міської ради, на території м. Волноваха, пров. Колхозний, 14 Волноваського району Донецької області (а.с.12-44, 47).

Рішенням № РВ-018 від 06.08.2018 відповідачем-1 відмовлено у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру про земельну ділянку на підставі проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність ОСОБА_1 для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд із земель житлової та громадської забудови Волноваської міської ради, на території міста Волноваха, пров. Колхозний, 14, Волноваського району, Донецької області.

В цьому рішенні зазначено, що підставою відмови є невідповідність поданих документів вимогам законодавства, а саме:

- ч. 6 ст. 24 Закону № 3613-VI, п.111 Постанови № 1051 (в порушення вимог, встановлених п. 6, п. 19 ст. 186 ЗК України, технічна документація із землеустрою щодо інвентаризації земель не погоджена в порядку, встановленому ст. 186-1 цього Кодексу (матеріали проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки містять викопіювання з кадастрової карти (плану) (арк.23-24), на якому позначено, що земельна ділянка відноситься до категорії особливо цінних земель. Висновок про розгляд проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки від 06.07.2018 року № 6187/82-18 містить п.7, згідно якому необхідність проведення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації - відповідно до Закону України «Про Державну експертизу землевпорядної документації». Між тим, розробником проекта землеустрою для отримання висновків експерта державної експертизи не було надано матеріалів щодо належності земельної ділянки до особливо цінних земель (пп. 5 п.5 висновку від 06.07.2018 року № 6187/82-18 - за матеріалами проекту відомості відсутні (арк.28)). Наявність орфографічних помилок в пояснювальній записці, що є порушенням вимог ч. 1 ст. 22 Закону № 3613-VI).

Невідповідність електронного документа установленим вимогам, а саме:

ХSD Схема Наявні зауваження щодо валідності електронного документу.

Подання заявником документів не в повному обсязі.

Рекомендовано: Усунути вищевказані недоліки проекта землеустрою (а.с.45-46).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов таких висновків.

Державний реєстратор наділений повноваженнями прийняти рішення як про внесення відомостей до Державного земельного кадастру, так і про відмову у такому внесенні. У судовому засіданні представник позивача вказав, що у державного кадастрового реєстратора відсутні повноваження щодо перевірки поданих йому на розгляд документів. Однак вказаний довід спростовуються нормами чинного законодавства, відповідно до якого для прийняття рішення законодавство зобов'язує державного реєстратора достатньо дослідити документи на наявність основних реквізитів, додержання форми та змісту, що вимагає чинне законодавство.

Місцевий суд зазначив, що матеріалами справи підтверджено, що дійсно у документах, наданих ОСОБА_1, були наявні порушення вимог чинного законодавства, що унеможливило внесення відомостей до Державного земельного кадастру. Отже, державним кадастровим реєстратором правомірно винесено рішення № РВ-018 про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру від 06.08.2018, отже, не може бути скасовано правильне по суті рішення та відступлено від правової визначеності у разі наявних формальних помилок.

Проте, з такими висновками суду першої інстанції не може погодитись судова колегія апеляційного суду.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Аналізуючи зміст правових норм, які регулюють спірні правовідносини у контексті вирішення позовних вимог, які ставить перед судом позивач, апеляційний суд зазначає таке.

Спірні правовідносини регулюються Законом № 3613-VI.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Законом № 3613-VI, державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами; державна реєстрація земельної ділянки - внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера; кадастровий номер земельної ділянки - індивідуальна, що не повторюється на всій території України, послідовність цифр та знаків, яка присвоюється земельній ділянці під час її державної реєстрації і зберігається за нею протягом усього часу існування.

Частиною п'ятою статті 5 зазначеного Закону встановлено, що внесення відомостей до Державного земельного кадастру та користування такими відомостями здійснюється виключно на підставі та відповідно до цього Закону. Забороняється вимагати для внесення відомостей до Державного земельного кадастру та користування такими відомостями надання документів та здійснення дій, прямо не передбачених цим Законом.

Згідно зі ст. 9 Закону № 3613-VI внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей здійснюються державними кадастровими реєстраторами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Державний кадастровий реєстратор має доступ до всіх відомостей Державного земельного кадастру, самостійно приймає рішення про внесення відомостей до нього, надання таких відомостей, про відмову у здійсненні таких дій.

Визначення державного кадастрового реєстратора сформульовано у ст. 9 Закону № 3613-VI, відповідно до якої встановлено його спеціальний статус у сфері державної реєстрації земельних ділянок.

Основними повноваженнями кадастрового реєстратора є: здійснення реєстрації заяв про внесення відомостей до Державного земельного кадастру, надання таких відомостей; перевірка на відповідність поданих документів вимогам законодавства; формування поземельних книг на земельні ділянки, внесення записів до них, забезпечення зберігання цих книг; внесення відомостей до Державного земельного кадастру або надання відмови щодо внесення; присвоєння кадастрових номерів земельним ділянкам; надання відомостей із Державного земельного кадастру й відмови в наданні; виправлення помилок у Державному земельному кадастрі; передання органам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно відомостей про земельні ділянки.

Отже державний кадастровий реєстратор - це службова особа, суб'єкт владних повноважень, що здійснює всі необхідні дії з ведення Державного земельного кадастру.

Відповідно до частини першої статті 11 Закону № 3613-VI, відомості про об'єкти Державного земельного кадастру під час внесення їх до Державного земельного кадастру мають відповідати існуючим характеристикам об'єктів у натурі (на місцевості), визначеним з точністю відповідно до державних стандартів, норм та правил, технічних регламентів.

Постановою № 1051 затверджено Порядок ведення Державного земельного кадастру, який визначає процедуру та вимоги щодо ведення Державного земельного кадастру.

Так, згідно п. 3 - 5 цього Порядку, Державний земельний кадастр ведеться на електронних та паперових носіях. Ведення Державного земельного кадастру здійснює Держгеокадастр та його територіальні органи. Держателем Державного земельного кадастру є Держгеокадастр. До складу Держгеокадастру та його територіальних органів входять державні кадастрові реєстратори, які здійснюють внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей в межах повноважень, визначених Законом № 3613-VI та цим Порядком. Державний кадастровий реєстратор має доступ до всіх відомостей Державного земельного кадастру, самостійно приймає рішення про внесення відомостей до нього, надання таких відомостей, а також відмову у внесенні або наданні відомостей.

Приписами п. 10 та 12 Порядку № 1051 встановлено, що відомостями Державного земельного кадастру є всі відомості, які підлягають внесенню до нього згідно з цим Порядком та у порядку інформаційної взаємодії з іншими кадастрами та інформаційними системами, а також відомості, одержані внаслідок їх оброблення, систематизації та узагальнення. Відомості Державного земельного кадастру є офіційними і вважаються об'єктивними та достовірними, якщо інше не доведено судом.

Перелік відомостей, що включається до Державного земельного кадастру визначено у п. 24 Порядку № 1051.

Згідно п. 110 Порядку № 1051, для державної реєстрації земельної ділянки Державному кадастровому реєстраторові, який здійснює таку реєстрацію, подаються: 1) заява про державну реєстрацію земельної ділянки за формою згідно з додатком 22; 2) оригінал погодженої відповідно до законодавства документації із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки (разом з позитивним висновком державної експертизи землевпорядної документації у разі, коли така документація підлягає обов'язковій державній експертизі землевпорядної документації); 3) електронний документ.

Пунктом 111 Порядку № 1051 встановлено, що Державний кадастровий реєстратор для здійснення державної реєстрації земельної ділянки протягом 14 календарних днів з дня реєстрації відповідної заяви перевіряє: 1) відповідність поданих документів вимогам, передбаченим пунктом 67 цього Порядку; 2) електронний документ відповідно до пункту 74 цього Порядку.

За результатами перевірки Державний кадастровий реєстратор виконує одну з таких дій:

1) здійснює державну реєстрацію земельної ділянки:

- за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру присвоює кадастровий номер земельній ділянці;

- відкриває Поземельну книгу та вносить відомості до неї (крім відомостей про затвердження документації із землеустрою, на підставі якої здійснена державна реєстрація земельної ділянки, а також про власників, користувачів земельної ділянки);

- робить позначку про проведення перевірки електронного документа та внесення відомостей до Державного земельного кадастру відповідно до підпункту 2 пункту 75 цього Порядку;

- надає за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру відомості, зазначені у підпункті 1 пункту 197 цього Порядку, відповідним органам державної влади, органам місцевого самоврядування;

2) приймає рішення про відмову у державній реєстрації земельної ділянки відповідно до пунктів 70, 73, 77-85 цього Порядку в разі:

- невідповідності поданих документів, зазначених у пункті 110 цього Порядку, вимогам, зазначеним у підпунктах 1 і 2 цього пункту;

- розташування в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини;

- розташування земельної ділянки на території дії повноважень іншого Державного кадастрового реєстратора;

- подання заявником документів, зазначених у пункті 110 цього Порядку, не в повному обсязі.

Приписами п. 67 Порядку № 1051 визначено, що внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру здійснюється виключно на підставі та відповідно до Закону № 3613-VI та цього Порядку.

Забороняється вимагати для внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру надання документів та здійснення дій, прямо не передбачених Законом № 3613-VI.

Документи, які є підставою для внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру, мають відповідати таким вимогам: текст документів має бути написаний розбірливо; документи не мають містити підчищення або дописки, закреслені слова чи інші не обумовлені в них виправлення, орфографічні та арифметичні помилки, бути заповнені олівцем, а також з пошкодженнями, які не дають змоги однозначно тлумачити їх зміст; документи мають відповідати вимогам Закону № 3613-VI та цього Порядку.

З аналізу наведених норм, суд приходить до висновку, що Законом № 3613-VIІ та Постановою № 1051 чітко визначено підстави та порядок прийняття Державним кадастровим реєстратором рішення про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру.

В свою чергу, державний реєстратор наділений повноваженнями прийняти рішення як про внесення відомостей до Державного земельного кадастру, так і про відмову у такому внесенні.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, зазначив, що матеріалами справи підтверджено, що дійсно у документах, наданих ОСОБА_1, були наявні порушення вимог чинного законодавства, що унеможливило внесення відомостей до Державного земельного кадастру. Отже, державним кадастровим реєстратором правомірно винесено рішення № РВ-018 про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру від 06.08.2018.

З цього приводу апеляційний суд зауважує, що місцевим судом не зазначено, які конкретні порушення і яких конкретно вимог чинного законодавства було допущено у документах, наданих ОСОБА_1 У зв'язку з цим ґрунтовний аналіз рішенню відповідача надається апеляційним судом.

Крім того, місцевий суд вказав, що як вбачається зі змісту позовних вимог, позивач не просить суд визнати зазначене рішення протиправним та скасувати його.

З цього приводу колегія суддів зазначає, що як за текстом позову, так і в 1 пункті його резолютивної частини ОСОБА_1 чітко висловлено свою незгоду з вказаним рішенням відповідача, тому суд у відповідності до приписів другого речення частини другої статті 9 КАС України мав змогу вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень, що використовує суд апеляційної інстанції.

Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Апеляційний суд дійшов висновку, що відповідач протиправно у своєму рішенні виклав вимогу визначити проектом землеустрою належність земель, що відводяться ОСОБА_1, до особливо цінних.

Так, поняття «особливо цінні землі» передбачено ст.150 ЗК України, яка чітко вказує вичерпний перелік категорій земель, які можуть бути віднесені до особливо цінних. Такими землями є сільськогосподарські землі, ґрунти яких, належать до особливо цінних груп, при чому, землі житлової та громадської забудови, незалежно від складу ґрунтів, до даного переліку не входять.

Визначення земель за окремими категоріями передбачене ст. 19 ЗК України, відповідно до пункту 1 «а» сільськогосподарські землі віднесені до окремої категорії, а відповідно до пункту 1 «б» землі житлової та громадської забудови віднесені до окремої категорії.

Тобто, саме по собі постановлення питання, чи є на земельній ділянці житлової та громадської забудови особливо цінні землі, не відповідає вимогам ст. 150 ЗК України.

Таким чином, суд першої інстанції, оцінюючи правомірність дій відповідача в частині викладення відповідачем у його рішенні вимоги визначити проектом землеустрою наявність особливо цінних земель, мав застосувати ст. 19 та ст. 150 ЗК України.

Тобто, зазначення в оскаржуваному рішенні відповідача щодо необхідності, на думку державного кадастрового реєстратора, «усунути вищевказані недоліки проекту землеустрою», а саме вказати у проекті, що землі, які надаються під будівництво жилого будинку, віднесені до особливо цінних, є необґрунтованим.

Друге порушення, яке вбачав відповідач у поданих ОСОБА_1 документах стосувалось наявності орфографічних помилок в пояснювальній записці, що є порушенням ч.1 ст. 22 Закону № 3613-VI (а.с.45).

Дійсно, вказана норма закону містить застереження про те, що документи, які є підставою для внесення відомостей до Державного земельного кадастру, не мають містити підчищення або дописки, закреслені слова чи інші не обумовлені в них виправлення, орфографічні та арифметичні помилки, бути заповнені олівцем, а також з пошкодженнями, які не дають змоги однозначно тлумачити їх зміст.

В поясненнях другого відповідача (а.с.132-135) наведено перелік орфографічних помилок, які виявлені ним в пояснювальній записці. При цьому в самому оскаржуваному рішенні відповідача зазначений перелік відсутній, що обумовлює порушення принципу визначеності для позивача та є підставою вважати вказівку в цьому рішенні на цей недолік неправомірним.

Крім того, колегія суддів, не вдаючись до граматичного розбору норми ч.1 ст. 22 Закону № 3613-VI, зауважує, що з огляду на принципи якості закону та пропорційності, обґрунтованим слід вважати наявність таких помилок, які не дають змоги однозначно тлумачити їх зміст, що прямо визначено в абз.3 ч.1 ст. 22 цього Закону. Інакше відмова в проведенні реєстраційних дій в зв'язку з наявності в тексті документу орфографічних помилок буде нічим іншим, як проявом надмірного формалізму. Підсумовуючи, апеляційний суд не вбачає у поданих ОСОБА_1 документах таких орфографічних помилок в пояснювальній записці, які б не дали змоги однозначно тлумачити їх зміст, і наявність таких помилок відповідачем не доведено.

Ще один недолік документів ОСОБА_1 в оскаржуваному рішенні викладений наступним чином: «Невідповідність електронного документа установленим вимогам, а саме: XSD Схема Наявні зауваження щодо валідності електронного документу». Як вбачається з пояснень другого відповідача (а.с.138), помилки у документації на паперових носіях позначились на якості самого електронного документа. Оскільки апеляційним судом встановлено протиправність таких недоліків, це стосується і електронного документа.

Викладений в оспорюваному рішенні відповідача недолік: «Подання заявником документів не в повному обсязі» не можна визнати законним, оскільки він жодним чином не конкретизований, тому є необґрунтованим.

Також колегія суддів зазначає, що інших недоліків оскаржуване рішення відповідача не містить, тому доводи відповідачів щодо наявності якихось інших недоліків не може братися до уваги.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, апеляційний суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Водночас, стосовно вимоги позивача визнати протиправною бездіяльність державного кадастрового реєстратора, що полягає у не наданні адміністративної послуги, суд зазначає наступне.

Так, протиправна бездіяльність суб'єкта владних повноважень - це зовнішня форма поведінки (діяння) цього органу, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов'язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб'єкта владних повноважень, були об'єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Для визнання бездіяльності протиправною недостатньо одного лише факту неналежного та/або несвоєчасного виконання обов'язкових дій. Важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов'язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані чи були виконані з порушенням строків. Значення мають юридичний зміст, значимість, тривалість та межі бездіяльності, фактичні підстави її припинення, а також шкідливість бездіяльності для прав та інтересів заінтересованої особи.

Суд зазначає, що державний кадастровий реєстратор відділу у Волноваському районі Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області Мандрика Ігор Миколайович прийняв рішення у встановлений строк та відповідно до форми, яка визначена чинним законодавством, а тому у даному випадку відсутня бездіяльність з боку вказаного відповідача.

Таким чином, правильним способом захисту прав позивача є скасування рішення Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області № РВ-018 про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру від 06.08.2018.

Оскільки третя позовна вимога про зобов'язання другого відповідача - Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області поновити розгляд заяви позивача від 27.07.2018 року, яка вже була розглянута по суті першим відповідачем та по ній було прийнято рішення, а також про доручення державному кадастровому реєстратору прийняти рішення, є похідною від попередніх позовних вимог, її також слід задовольнити.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління, державного реєстратора про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов'язання вчинити дії підлягають частковому задоволенню.

При цьому частковість задоволення позову полягає в тому, що судом апеляційної інстанції задовольняються по суті вимоги ОСОБА_1, однак без зайвої деталізації та нагромадження, в тому числі, без визнання протиправності бездіяльності державного кадастрового реєстратора відділу у Волноваському районі Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області Мандрика Ігоря Миколайовича, шляхом викладення резолютивної частини судового рішення в редакції, достатній для ефективного захисту прав позивача, уникаючи зайвої деталізації.

Таким чином, апеляційний суд вважає за потрібне визнати протиправним та скасувати рішення державного кадастрового реєстратора Відділу у Волноваському районі Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області Мандрика І.М. № РВ-018 про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру від 06.08.2018, а також зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 27.07.2018.

При повторному розгляді заяви ОСОБА_1 від 27.07.2018 державному кадастровому реєстратору слід прийняти рішення про внесення відомостей до Державного земельного кадастру на підставі проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність позивачу для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд із земель житлової та громадської забудови Волноваської міської ради на території м. Волноваха, пров. Колхозний, 14, або відмову у внесенні відомостей в порядку, передбаченому ст.ст.21-24 Закону України «Про державний земельний кадастр», з урахуванням висновків суду апеляційної інстанції, викладених в цій постанові, тобто, відповідачам не можна відмовити у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру з тих самих підстав, що були викладені в рішенні № РВ-018 від 06.08.2018.

Враховуючи, що фактично по суті вимоги ОСОБА_1 задоволені апеляційним судом, понесені нею судові витрати повинні бути їй відшкодовані в повному обсязі.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи та неправильно застосував норми матеріального права, що відповідно до вимог ст. 317 КАС України є підставою для скасування судового рішення.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне задовольнити апеляційну скаргу, а рішення суду першої інстанції - скасувати, оскільки суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на задоволення апеляційної скарги, судові витрати позивача, понесені за подання позову та апеляційної скарги, слід відшкодувати ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань відповідача-1 (оскільки відповідач-2 є його працівником) на загальну суму 1 857,40 грн. (квитанція № 1667-16-120/С від 16 жовтня 2018 року, квитанція 0.0..1 від 28 березня 2019 року).

Керуючись статтями 139, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 21 лютого 2019 року у справі № 200/11233/18-а - скасувати.

Прийняти нову постанову.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області, Державного кадастрового реєстратора відділу у Волноваському районі Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області Мандрика Ігоря Миколайовича про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов'язання вчинити дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення державного кадастрового реєстратора Відділу у Волноваському районі Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області Мандрика І.М. № РВ-018 про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру від 06.08.2018.

Зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 27.07.2018 про внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру на підставі проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність ОСОБА_1 для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд із земель житлової та громадської забудови Волноваської міської ради на території м. Волноваха, пров. Колхозний, 14, з урахуванням висновків Першого апеляційного адміністративного суду, викладених в цій постанові.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, АДРЕСА_1) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області (, 85102, Донецька обл., місто Костянтинівка, вулиця Європейська, будинок 13) судові витрати в сумі 1 857,40 грн. (однієї тисячі вісімсот п'ятдесяти семи гривень 40 копійок).

Повне судове рішення - 07 травня 2019 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. В. Сіваченко

Судді Т. Г. Арабей

А. А. Блохін