Справа № 209/900/19
Суддя: Шендрик К. Л.
Дата ухвалення: 2019-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 209/900/19
Провадження № 2-а/209/37/19
РІШЕННЯ

Іменем України

25 квітня 2019 року м. Кам`янське

Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Шендрика К.Л.,

за участі секретаря Драгунцевої С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до Інспектора роти № 1 поліції БПП в місті Кременчуці Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Буднікова Кирила Всеволодовича про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом, в якому просить: визнати протиправними дії інспектора роти № 1 БПП в м. Кременчук УПП в Полтавській області лейтенанта поліції Буднікова Кирила Всеволодовича щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно нього на місці зупинки транспортного засобу 03 березня 2019 року за адресою: Автодорога Н-31 Дніпро-Царичанка-Кобеляки- Решетилівка 129 км; визнати протиправною та скасувати постанову серії ДП18 № 464915 від 03 березня 2019 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.121 КУпАП, провадження по справі закрити.

На обґрунтування вимог позивач зазначив, що03 березня 2019 року о 21.00 годині він їхав у робочому автомобілі «Scania» р.н. НОМЕР_1 по напрямку Дніпро-Царичанка-Кобеляки -Решетилівка 129 км. Його наздогнав автомобіль патрульної поліції подаючи сигнал зупинитися. Причину зупинки відповідач пояснив тим, що він порушив вимоги ДСТУ3649 :2010 п. 6.8.5. та п. 31.1 ПДР України. Його пояснення щодо безпідставності притягнення до відповідальності та обставин виникнення подряпини (а не тріщини) на склі інспектор не взяв до уваги (хоча він повідомив, що подряпина на вітровому склі в зоні роботи склоочисників сталася внаслідок удару каменю, який відлетів від зустрічного автомобіля під час руху на виїзді з пгт. Царичанка). Співробітник поліції виніс постанову серії ДП18 № 464915 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП, якою накладено штраф в розмірі 340 грн. З даною постановою він не згоден, оскільки ПДР не порушував. Згідно тексту оскаржуваної постанови, в якості порушення йому інкриміноване керування несправним транспортним засобом з посиланням на ч. 1 ст. 121 КпАП України. В той же час, ч. 1 ст. 121 КпАП України передбачено наступне правопорушення: керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів. Проте, заборона експлуатації транспортного засобу в такому випадку, як зазначено в оскаржуваній постанові, розділом 31 «Про правила дорожнього руху» затверджених Постановою КМУ від 10 жовтня 2001 року № 1306 не передбачено, що свідчить про відсутність підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності та про незаконність оскаржуваної постанови. На підставі цього, вважає, що дії інспектора щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення і винесення постанови про накладення на нього адміністративного стягнення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП, є протиправними. Постанова не відображає дійсних обставин справи, винесена з грубим порушенням вимог чинного законодавства щодо її змісту та процедури складення, є незаконною, а тому підлягає скасуванню.Із матеріалів справи про адміністративне правопорушення існує лише оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення, яка не містить посилань на те, що працівником поліції при притягненні його до адміністративної відповідальності враховано його пояснення, надано можливість скористатися юридичною допомогою, роз`яснено права та обов`язки, враховано особу порушника, розглянуто клопотання в разі їх наявності. Вищенаведені обставини свідчать, що відповідачем всупереч положень Кодексу України про адміністративні правопорушенняне проведено дії по розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачені приписами ст.ст.278,279 Кодексу України про адміністративні правопорушення. За наведених обставин він вважає, що дії, вчинені інспектором УПП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, слід визнати неправомірними, а оскаржувану постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 121 КУпАП слід вважати як винесену бездоказово, вона основана на припущеннях і в порушення його прав, а тому її слід скасувати.

Ухвалою суду від 05 квітня 2019 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у адміністративній справі.

Позивач надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Від відповідача Буднікова К.В. надійшов відзив на позов з клопотанням про розгляд справи за його відсутності. У відзиві відповідач зазначив, що вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Вказує, що 03 березня 2019 року позивач керував автомобілем «Scania» р.н. НОМЕР_1 , у якому на вітровому склі в зоні роботи склоочисників була присутня тріщина, чим він порушив вимоги п. 6.8.5 ДСТУ 3649:2010 та п.п. 31.1 ПДР України. З цих підстав ним правомірно було складено постанову по справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 121 КУпАП про притягнення позивача до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 340 грн., оскільки він належним чином відреагував на порушення позивачем ПДР. Позивач не надав жодних доказів, які б спростовували факт вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП. Вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. Просить відмовити позивачу в задоволенні його позовних вимог в повному обсязі.

Суд, вивчивши матеріали адміністративної справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 03 березня 2019 року відповідачем була винесена постанова серії ДП18 № 464915 від 03 березня 2019 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та накладення на нього адміністративного стягнення. Згідно вказаної постанови, позивач 03 березня 2019 року о 21.45 годині, знаходячись на 129 км а/д Н-31 Дніпро-Царичанка-Кобеляки-Решетилівка, керував автомобілем «Scania К 420» р.н. НОМЕР_1 , у якого на вітровому склі в зоні роботи склоочисників були присутні тріщини, чим порушив п. 6.8.5 ДСТУ 3649:2010 та п. 31.1 ПДР України. За скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП, на позивача було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в сумі 340 грн. Вказані обставини підтверджуються копією постанови про притягнення до адміністративної відповідальності (а.с. 16).

Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За вимогами частини 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин, з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням дорожнього руху; Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно з ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

За п. 1.3. Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (п. 1.9).

Згідно ч. 1 ст. 121 КУпАП, керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

Згідно п.п. 31.1 ПДР України, технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.

Відповідно п.п. 6.8.5 ДСТУ 3649:2010, на вітровому склі КТЗ не дозволено сколи чи тріщини в зоні роботи склоочисників.

Відповідно до ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про порушення правил дорожнього руху. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно ч. 2 ст. 258 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено, зокрема, до компетенції Національної поліції.

Так, ст. 283 КУпАП передбачено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Ст. 251 КУпАП передбачає, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 280 КУпАП України, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КУпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз. Зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У постанові по справі про адміністративне правопорушення, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Судом встановлено, що твердження позивача про те, що він не порушував ПДР України і у нього на лобовому склі відсутні будь-які тріщини та сколи, відповідають дійсності.

Відповідачем не надано до суду належних та допустимих доказів на спростування наведених в позові аргументів щодо відсутності самого факту адміністративного правопорушення, сама по собі постанова у справі про адміністративне правопорушення, без обґрунтування її доказами, передбаченими ст. 251 КУпАП, не може достовірно свідчити про вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Крім того, не містить надана суду постанова і посилання на дослідження відповідачем обтяжуючих чи пом`якшуючих відповідальність особи обставин, які повинні бути враховані органом, уповноваженим розглядати справи про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 та 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення адміністративного правопорушення, зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.

Таким чином, враховуючи, що відповідачем не надано до суду належних та допустимих доказів спростування тверджень позивача про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова про адміністративне правопорушення серії ДП18 № 464915 від 03 березня 2019 року підлягає скасуванню.

Згідно ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право :

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Виходячи з положень ч. 3 ст. 286 КАС України, визнання дій відповідача та постанови неправомірними не входить ко компетенції місцевого загального суду як адміністративного, тому суд вважає необхідним відмовити у задоволенні позовних вимог в цій частині.

Керуючись ст.ст. 9, 14, 73, 74, 77, 90, 242-246, 286 КАС України, суд,

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до Інспектора роти № 1 поліції БПП в місті Кременчуці Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Буднікова Кирила Всеволодовича про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити частково.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення ДП18 № 464915 від 03 березня 2019 року, винесену інспектором роти № 1 поліції БПП в місті Кременчуці Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Будніковим Кирилом Всеволодовичем, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн.

Справу про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП ОСОБА_1 від 03 березня 2019 року - закрити.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повний текст рішення виготовлено 25 квітня 2019 року.

Суддя К.Л. Шендрик