Справа № 640/7524/19
Суддя: Мазур А.С.
Дата ухвалення: 2019-05-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

03 травня 2019 року м. Київ № 640/7524/19

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Мазур А.С., ознайомившись з позовною заявою

Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОФІРМА "ГЕРМЕС"
до Міністерства екології та природних ресурсів України
про визнання недійсним наказу , зобовязання вчинити дії,
В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю "АГРОФІРМА "ГЕРМЕС" із позовом до Міністерства екології та природних ресурсів України, в якому просить суд визнати недійсним наказ Міністерства екології та природних ресурсів України від 15.12. 2017 N 478 в частині державної реєстрації препарату ГУМІВІТ/HUMIVIT (реєстраційний номер препарату: 11051) в Державному реєстрі пестицидів і агрохімікатів. Визнати недійсним реєстраційне посвідчення Б 04601 від 07.02.2018 про державну реєстрацію препарату ГУМІВІТ/HUMIVIT (реєстраційний номер препарату: 11051) в Державному реєстрі пестицидів і агрохімікатів; зобов'язати Міністерство екології та природних ресурсів України скасувати державну реєстрацію препарату ГУМІВІТ/HUMIVIT (реєстраційний номер препарату: 11051) в Державному реєстрі пестицидів і агрохімікатів.

Разом із позовною заявою, позивач подав заяву про забезпечення адміністративного позову.

Відповідно до вимог ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з'ясовує чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160,161, 172 цього Кодексу.

Так, перевіривши на відповідність позовну заяву, суд встановив, що остання не відповідає вимогам Кодексу адміністративного судочинства України.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень. (ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України).

Загальний перелік способів захисту порушеного права та інтересу закріплений у ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії; встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень; прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Суд звертає увагу, що спосіб захисту повинен бути ефективним та таким, що забезпечує поновлення порушеного права, при цьому позовні вимоги про визнання акта владного органу недійсним не передбачена приписами ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, суд приходить до висновку, що позивач звернувся до суду із неналежним способом захисту.

Крім того, як вбачається із змісту позовної заяви позивач оскаржує наказ Міністерства екології та природних ресурсів України від 15.12. 2017 N 478, про який дізнався у 2019 році після виставки агрохімікатів, на якій йому стало відомо про існування препарату (добрива) HUMIVIT.

Однак, жодних доказів на підтвердження вищевказаних обставин позивачем надано не було, у зв'язку з чим, суд позбавлений можливості перевірити день, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, оскільки позивач не надав належні докази, що підтверджують поважність причин пропуску звернення до суду.

Обставини, з якими сторона пов'язує поважність причин пропуску строків звернення до суду повинні бути належним чином доведені та обґрунтовані, відповідно до вимог ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, ч. 2 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду передбачені ч. 1 ст. 123 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно якої у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Водночас, як зазначив Європейський суд з прав людини в ухвалі щодо прийнятності від 30.08.2006 (справа "Каменівська проти України"), "право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду ..., не є абсолютним, воно може бути обмеженим ... Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані...".

Отже, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмежено, у тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

Таким чином, позивачеві слід надати пояснення та докази на їх підтвердження, щодо строків звернення до суду із даним позовом.

Наведене вище у сукупності свідчить про недотримання вимог Кодексу адміністративного судочинства України та є недоліками позовної заяви, що в свою чергу створює перешкоди для вирішення питання про наявність підстав для відкриття провадження у справі.

Згідно із ч. 1 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Вказані недоліки мають бути усунуті позивачем, шляхом приведення позовної заяви у відповідності до вимог ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України та подачі суду доказів, якими позивач обґрунтовує строки на звернення до суду або заяву про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду та доказів на їх підтвердження щодо існування дійсних, істотних обставин, що об'єктивно перешкоджали позивачеві звернутись до суду із адміністративним позовом у строки визначені ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя Окружного адміністративного суду міста Києва, -

У Х В А Л И В:

1.Залишити позовну заяву та заяву про забезпечення адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОФІРМА "ГЕРМЕС" без руху .

2.Встановити позивачу строк до 10 днів для усунення недоліків позовної заяви, з дня отримання даної ухвали суду.

3.Попередити позивача про наслідки недотримання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху, передбачені ч.4 ст. 169 КАСУ.

Ухвала, відповідно до змісту ч. 2 ст. 256 та п. 5 ч. 1 ст. 294 КАС України, набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена лише у випадку порушення правил підсудності

Суддя А.С. Мазур