Справа № 826/15586/18
Суддя: Пащенко К.С.
Дата ухвалення: 2019-05-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

03 травня 2019 року м. Київ № 826/15586/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Пащенка К.С., за участю секретаря судового засідання Легейди Я.А., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТДМ ГРУП»

до Державної фіскальної служби України,

Комісії Державної фіскальної служби України, яка приймає рішення

про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в

Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації

про визнання протиправним та скасування рішення та зобов'язання

вчинити певні дії

представники сторін: позивача - Павленко О.В.; відповідачів - не з'явилися,

ВСТАНОВИВ:

24.09.2018 Товариство з обмеженою відповідальністю «ТДМ ГРУП» (далі - позивач або ТОВ «ТДМ ГРУП») звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державної фіскальної служби України (надалі - відповідач), в якому просить суд визнати протиправним та скасувати рішення Комісії Державної фіскальної служби України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, № 520387/41089186 від 02.01.2018; зобов'язати Державну фіскальну службу України зареєструвати податкову накладну № 7 від 28.11.2017 в Єдиному реєстрі податкових накладних.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що специфіка його діяльності полягає в тому, що він закуповує обладнання та матеріали, а потім використовує їх або реалізує третім особам; товар, який зазначений в спірній накладній було поставлено покупцю - ТОВ «Афіна Центр», з яким у позивача укладено договір постачання № 20/02 від 20.02.2017; поставлений товар придбавався позивачем у ПП «Завод металомонтаж»; КМУ не визначено порядок зупинення реєстрації податкових накладних, а отже дії відповідача знаходяться поза межами правового поля; умовою зупинення реєстрації податкової накладної є її відповідність критеріям (а не критерію) оцінки ступеня ризиків; втім, при зупиненні реєстрації податкової накладної № 7 від 28.11.2017, контролюючим органом наведено лише один критерій, замість сукупності критеріїв, та не вказано, які саме документи потрібно подати позивачу; позивачем було надано контролюючому органу копії документів щодо здійсненої господарської операції; проте контролюючий орган відмовив в реєстрації податкової накладної, не зазначивши підстави такої відмови, що є грубим порушенням п.п. 201.16.4. п. 201.16 ст. 201 ПК України та прав позивача, передбачених п.п. 17.1.7 п. 17.1 ст. 17, п.п. 21.1.4 п. 21.1. ст. 21 ПК України.

Справу відповідно до протоколу автоматизованого розподілу було передано судді Пащенку К.С.

28.09.2018 ухвалою суду було відкрито провадження в адміністративній справі № 826/15586/18 та призначено підготовче судове засідання на 06.11.2018; постановлено про розгляд питання про поновлення строків на звернення до адміністративного суду з позовною заявою у судовому засіданні.

В обґрунтування заяви ТОВ «ТДМ ГРУП» відмічається про наявність підстав для поновлення строку на звернення до суду з підстав, по-перше, передбаченого п. 56.18 ст. 56, п. 102.1 ст. 102 Податкового кодексу України строку на оскарження рішення контролюючого органу протягом 1095 днів. По-друге, відсутності використання позивачем досудового порядку вирішення спору, наслідком чого, відповідно, є нерозповсюдження на останнього вимог ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України. По-третє, гарантованого особі права на звернення до суду з позовом з метою судового захисту свої прав.

Відповідач, в частині заявленої позивачем заяви про поновлення строку на звернення до суду, правової позиції не висловив.

Розглянувши подану ТОВ «ТДМ ГРУП» відповідну заяву, суд вказує про наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України (нижче - КАС України), для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч. 3 ст. 123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 121 КАС України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Судом також враховується те, що статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантується право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов'язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред'являється особі.

Ключовими принципами ст. 6 Конвенції є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд

Право на суд покриває надзвичайно широке поле різноманітних категорій - воно стосується як інституційних та організаційних аспектів, так і особливостей здійснення окремих судових процедур. Своєрідним механізмом, який дозволяє розуміти, тлумачити та застосовувати Конвенцію є практика Європейського суду з прав людини, яку він викладає у своїх рішеннях.

Враховуючи той факт, що право на справедливий суд займає основне місце у системі глобальних цінностей демократичного суспільства, Європейський суд у своїй практиці пропонує досить широке його тлумачення.

Так, у справі Delcourt v. Belgium Європейський суд зазначив, що у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення ст. 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення.

У справі Bellet v. France Європейський суд зазначив, що ст. 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

При цьому, як випливає з рішення Європейського суду з прав людини у справі Іліан проти Туреччини, правило встановлення обмежень доступу до суду у зв'язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання слід звертати увагу на обставини справи.

Отже, як свідчить позиція Європейського суду у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Проаналізувавши у сукупності наведені позивачем у заяві доводи та наявні у матеріалах справи докази, в цілому, з метою забезпечення можливості позивача звернутись до суду для вирішення спору, суд вважає про наявність достатніх поважних підстав для поновлення позивачу строку на звернення до адміністративного суду.

Керуючись ст.ст. 123, 240-243, 248, 256 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ТДМ ГРУП» про поновлення строку звернення до адміністративного суду - задовольнити.

2. Поновити Товариству з обмеженою відповідальністю «ТДМ ГРУП» строк звернення до суду.

Ухвала, відповідно до змісту ч. 1 ст. 256 КАС України, набирає законної сили негайно з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя К.С. Пащенко