Справа № 320/5789/18
Суддя: Горяйнов Андрій Миколайович
Дата ухвалення: 2019-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/5789/18 Суддя першої інстанції: Харченко С.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача - Горяйнова А.М.,

суддів - Ісаєнко Ю.А. та Файдюка В.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 03 січня 2019 року про повернення позовної заяви у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України про стягнення компенсації за затримку розрахунку при звільненні,

ВСТАНОВИЛА:

У жовні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, у якому просив стягнути з Державного підприємства обслуговування повітряного руху України (далі - ДП «Украерорух») компенсацію за затримку розрахунку при звільненні у розмірі 699105 грн 00 коп.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 03 січня 2019 року вказаний адміністративний позов було повернуто позивачу.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі. Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції неправильно застосував норми процесуального права. Скаржник вказує на те, що строк звернення до суду був пропущений з поважних причин.

Представник ДП «Украерорух» подав відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначив, що даний спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства. Також відповідач зазначив, що строк звернення до суду був пропущений без поважних причин.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглядається у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 03 січня 2019 року - без змін виходячи із наступного.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та сторонами даної справи не заперечується, що ОСОБА_2 є полковником у відставці. На виконання наказу Міністра оборони України від 19 жовтня 1999 року № 600 позивач був відряджений із залишенням на військовій службі до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України Міністерства транспорту і зв'язку України.

На підставі наказу Міністра оборони України від 02 червня 2009 року № 415 генеральний директор ДП «Украерорух» видав наказ від 19 червня 2009 року № 288/о про звільнення ОСОБА_2 з військової посади у запас з посади начальника зміни відділу управління використання повітряного простору «Украероцентру» Державного підприємства обслуговування повітряного руху України у військовому званні полковника відповідно до п. «б» ч. 6 ст. 26 Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу» (за станом здоров'я).

Після звільнення з військової служби позивач звернувся із листом до ДП «Украерорух» з вимогою здійснити виплату одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби у розмірі 50 % від грошового забезпечення за кожен календарний рік вислуги, що становило - 136141 грн 00 коп. Листом від 09 лютого 2017 року № 1-25-437 ДП «Украерорух» повідомило позивача про відсутність підстав для виплати зазначеної грошової допомоги.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 червня 2017 року у справі № 826/4914/17 з Державного підприємства обслуговування повітряного руху України було стягнуто на користь позивача одноразову грошову допомогу у розмірі 136141 грн 00 коп.

Фактична виплата одноразової грошової допомоги у зазначеному розмірі була здійснена 11 липня 2017 року.

Не погоджуючись із такими діями ДП «Украерорух», ОСОБА_2 звернувся до суду із адміністративним позовом.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 листопада 2018 року вказаний адміністративний позов було залишено без руху з підстав пропуску строку звернення до суду та запропоновано ОСОБА_2 звернутися до суду із заявою про поновлення строку звернення до суду та надати докази поважності причин пропуску такого строку.

Позивач 12 грудня 2018 року направив до суду заяву про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, у якому зазначив, що у серпні 2018 року дізнався про те, що нормами Кодексу законів про працю України передбачена компенсація за невиплату працівникові належних сум при звільненні у визначені чинним законодавством строки, у зв'язку з чим 28 серпня 2018 року звернувся до ДП «Украерорух» із заявою про виплату компенсації за затримку розрахунку при звільненні у розмірі 699105 грн 00 коп.

З матеріалів справи вбачається, що листом від 09 жовтня 2018 року № 1-26.2-4801 відповідач відмовив у виплаті компенсації з посиланням на відсутність правових підстав, оскільки передбачені трудовим законодавством норми про оплату праці і порядок вирішення відповідних спорів не поширюються на військовослужбовців та прирівняних до них осіб (рядовий і начальницький склад органів внутрішніх справ тощо).

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 03 січня 2019 року вказаний адміністративний позов було повернуто позивачу.

Приймаючи рішення про повернення адміністративного позову ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що позивач пропустив строк звернення до суду без поважних причин.

Колегія суддів погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції, оскільки він знайшов свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

ОСОБА_2 заявлено вимогу про стягнення компенсації, передбаченої ст. 117 КЗпП України.

Вказана норма права передбачає, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Як раніше зазначалося, спір щодо належних до виплати ОСОБА_2 при звільненні сум був вирішений постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 червня 2017 року, а фактична виплата одноразової грошової допомоги була здійснена 11 липня 2017 року.

На час виплати зазначених коштів ч. 3 ст. 99 КАС України діяла у редакції, яка передбачала, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Згідно з ч. 1 ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Враховуючи, що ОСОБА_2 звернувся з позовом про захист трудових прав, хоча і пов'язаних з проходженням публічної служби, а Кодекс адміністративного судочинства України передбачає, що інші закони можуть встановлювати інші строки звернення до суду, колегія суддів вважає можливим застосувати до даних правовідносин строк тримісячний строк звернення до суду, передбачений ст. 233 КЗпП України.

При вирішенні питання про визначення дати початку перебігу зазначеного строку колегія суддів враховує висновки Конституційного Суду України, викладені у рішенні від 22 лютого 2012 року у справі № 4-рп/2012.

Конституційний Суд України у зазначеному рішенні роз'яснив, що в аспекті конституційного звернення положення ч. 1 ст. 233 КЗпП України у взаємозв'язку з положеннями статей 116, 117, 2371 цього кодексу слід розуміти так, що для звернення працівника до суду з заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні та про відшкодування завданої при цьому моральної шкоди встановлено тримісячний строк, перебіг якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично з ним розрахувався.

З огляду на обставини даної справи колегія суддів вважає, що датою, з якої позивач повинен був дізнатися про порушення своїх трудових прав на отримання компенсації за затримку розрахунку при звільненні, є 11 липня 2017 року - дата виплати одноразової грошової допомоги при звільненні.

Зазначений висновок колегії суддів щодо визначення дати, з якої позивач мав би дізнатися про порушення свого права на виплату компенсації за затримку розрахунку при звільненні, узгоджується із висновком Верховного Суду, що викладений у постанові від 20 червня 2018 року у справі № 823/761/17.

Враховуючи, що ОСОБА_2 звернувся до суду з даним позовом 31 жовтня 2018 року, колегія суддів погоджується із висновком про те, що позивач пропустив строк звернення до суду.

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду визначені у ст. 123 КАС України.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

ОСОБА_2 у заяві про поновлення строку звернення до суду та в апеляційній скарзі вказує на те, що про передбачену Кодексом законів про працю України можливість отримання компенсації за затримку розрахунку при звільненні дізнався у серпня 2018 року, у зв'язку з чим звертався до ДП «Украерорух» із заявою про виплату коштів, у задоволенні якої було відмовлено.

Надаючи правову оцінку зазначеним доводам позивача, колегія суддів виходить із того, що для звернення до суду з даним адміністративним позовом встановлений тримісячний строк. Перебіг такого строку розпочинається з дня, коли ДП «Украерорух» фактично розрахувався з ОСОБА_2

Отже, протягом зазначеного строку позивач повинен був пересвідчитися в отриманні від ДП «Украерорух» усіх належних йому сум та, за необхідності, звернутися із заявою до відповідача або із позовною заявою до суду про виплату компенсації за затримку виплати одноразової грошової допомоги при звільненні.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що строк звернення до суду був пропущений ОСОБА_2 без поважних причин.

За таких обставин ухвала суду від 03 січня 2019 року про повернення позовної заяви є законною і обґрунтованою.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ДП «Украерорух» зазначив, що справа не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства. Вказаний висновок обґрунтований тим, що ДП «Украерорух» є державним комерційним підприємством, а не суб'єктом владних повноважень.

Колегія суддів вважає зазначені доводи необґрунтованими, адже згідно з наказом Міністра оборони України від 19 жовтня 1999 року № 600 ОСОБА_2 був відряджений до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України із залишенням на військовій службі.

У свою чергу військова служба, згідно з п. 17 ч. 1 ст. 4 КАС України, є публічною службою.

За таких обставин колегія суддів вважає, що даний спір підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства.

Отже, доводи апеляційної скарги позивача не спростовують висновки суду першої інстанції, викладені в ухвалі від 03 січня 2019 року та не можуть бути підставою для її скасування.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм процесуального права. У зв'язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 03 січня 2019 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 123, 242, 308, 311, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 03 січня 2019 року про повернення позовної заяви - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач А.М. Горяйнов

Судді Ю.А. Ісаєнко

В.В. Файдюк