Справа № 320/5846/18
Суддя: Журавель В.О.
Дата ухвалення: 2019-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 травня 2019 року м. Київ справа № 320/5846/18

Суддя Київського окружного адміністративного суду Журавель В.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Ірпінської міської ради Київської області про визнання рішення незаконним та зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулись ОСОБА_1 (далі - позивач-1), ОСОБА_2 (позивач-2) з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Ірпінської міської ради (далі - відповідач), в якому просять суд:

- визнати незаконним рішення про відмову у внесенні до Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги разом з інвалідом війни ОСОБА_1 та його дружиною ОСОБА_3, як члена сім'ї, яка має право на пільгу згідно з п. 4 ч. 1 ст. 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" - дочку ОСОБА_2;

- зобов'язати відповідача внести до Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги разом з інвалідом війни ОСОБА_1 та його дружиною ОСОБА_3, як члена сім'ї, яка має право на пільгу згідно з п. 4 ч. 1 ст. 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" - дочку ОСОБА_2.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що рішення відповідача про відмову у включенні до Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги - позивача-2 як члена сім'ї пільговика (позивача-1) є протиправним, оскільки позивач-2 є членом сім'ї особи, яка має право на пільги, тобто має право на отримання останніх та право на включення до Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги (далі - Єдиний реєстр). Стверджує, що в названому реєстрі зареєстрований позивач-1 як інвалід ІІ групи, який має право на пільги, встановлені для ветеранів війни - інвалідів війни, та мати позивача-2 - ОСОБА_3, як член сім'ї особи, яка має право на пільги.

Ухвалою судді Київського окружного адміністративного суду від 6 листопада 2018 р. відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням сторін.

19 листопада 2018 р. до суду надійшла заява від представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду. Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 7 травня 2019 р. у задоволенні заяви відповідача про залишення позову без розгляду було відмовлено.

Відповідач правом на подання до суду відзиву не скористався, у судове засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив.

Представник позивача подав до суду клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

22 лютого 2019 р. сторони у судове засідання не прибули.

За таких обставин на підставі вимог ч. 9 ст. 205 КАС України суд ухвалив подальший розгляд справи здійснювати в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Позивач-1 є інвалідом II групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни-інвалідів війни, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_4 від 8 березня 1997 р., зареєстрований в Єдиному державному автоматизованому реєстрі осіб, які мають право на пільги.

Як члена сім'ї в Єдиному державному автоматизованому реєстрі осіб, які мають право на пільги, зареєстровано мати позивача-2 - ОСОБА_3.

Згідно з свідоцтвом про народження Серії НОМЕР_3 батьками позивача-2 є позивач-1 (батько) та ОСОБА_3 (мати).

Прізвище з ОСОБА_2 на ОСОБА_2 позивачем-2 було змінено у зв'язку з одруженням, що підтверджується свідоцтвом про одруження від 10 квітня 2003 р. серії НОМЕР_5.

Судом встановлено, що позивач-2 є співвласником квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується Свідоцтвом про право власності на квартиру НОМЕР_6 від 19 грудня 2006 року, виданого Виконкомом Ірпінської міської Ради. Позивач-2 зареєстрована за вказаною адресою, про що свідчить відповідна відмітка в її паспорті громадянина України. Позивачі стверджують, що позивач-2 фактично проживає в цій квартирі.

8 травня 2018 р. позивачем-2 та позивачем-1, як зацікавленою особою, було подано до відповідача заяву про включення до Єдиного реєстру позивача-2, як члена сім'ї, який проживає з позивачем-1, який є інвалідом 2 групи.

18 травня 2018 р. відповідач листом-рішенням № 4750 відмовив позивачу-2 у внесенні до Єдиного реєстру. Указану відмову винесено з посиланням на ч.5 ст.51 Бюджетного кодексу України, згідно з якою при наданні пільг та здійсненні видатків з бюджету щодо їх виплати до членів сім'ї пільговика належать: дружина (чоловік), їхні неповнолітні діти (до 18 років); неодружені повнолітні діти, визнані особами з інвалідністю з дитинства I та II групи або особами з інвалідністю I групи; особа, яка проживає разом з особою з інвалідністю внаслідок війни I групи та доглядає за ним, за умови що особа з інвалідністю внаслідок війни не перебуває у шлюбі; непрацездатні батьки; особа, яка знаходиться під опікою або піклуванням громадянина, який має право на пільги, та проживає разом з ним.

У зв'язку з тим, що позивачі вважають таке рішення відповідача протиправним, ними було подано цей позов до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Згідно з вимогами ст. 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їх сімей.

Відповідно до Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист» від 24 березня 1998 р. № 203/98-ВР (далі - Закон № 203/98-ВР), ветерани військової служби та члени їх сімей мають право на пільги.

Преамбулою до Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист» встановлено, що цей Закон встановлює статус ветеранів військової служби та членів їх сімей, визначає гарантії, які забезпечують їм гідне життя, активну діяльність, шану та повагу в суспільстві.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1 Закону № 203/98-ВР державна політика стосовно ветеранів військової служби здійснюється в рамках обов'язкових цільових державних і місцевих програм соціального захисту ветеранів військової служби спрямованих на забезпечення реалізації гарантій та пільг, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами для ветеранів військової служби та членів їх сімей.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 3 Закону № 203/98-ВР ветерани військової служби та члени їх сімей нарівні з іншими громадянами користуються всіма соціально - економічними правами і свободами, закріпленими Конституцією України, законами та іншими нормативно-правовими актами України.

Статтею 3 Закону № 203/98-ВР визначено, що держава гарантує кожному ветерану військової служби рівні з іншими громадянами можливості в економічній, соціальній, політичній сферах щодо задоволення різноманітних життєвих потреб, а також подає різні види допомоги шляхом, зокрема, надання пільг, компенсацій та соціальних гарантій у процесі трудової діяльності та заслуженого відпочинку.

Ветерана військової служба та члени їх сімей нарівні з іншими громадянами користуються всіма соціально-економічними правами і свободами, закріпленими Конституцією України, законами та іншими нормативно-правовими актами України.

Забезпечення виконання цього Закону, інших нормативно-правових актів щодо соціального захисту ветеранів військової служби та членів їх сімей, згідно з ст. 4 вказаного Закону, покладається на органи державної влади та органи місцевого самоврядування.

Згідно з вимогами ст. 7 Закону № 203/98-ВР, якою передбачено реалізацію права на пільги ветеранами військової служби та членами їх сімей, ветерани військової служби та члени їх сімей поряд з пільгами, передбаченими цим Законом, користуються пільгами, встановленими для них іншими нормативно-правовими актами.

Серед пільг, визначених в ст. 6 Закону № 203/98-ВР, передбачено соціальний захист ветеранів військової служби та членів їх сімей, який, зокрема, передбачає: 50-відсоткову знижку плати за користування житлом (квартирної плати) та плати за комунальні послуги (водопостачання, газ, електрична, теплова енергія та інші послуги), користування квартирним телефоном ветеранами військової служби і членами їх сімей, які проживають разом з ними, в жилих будинках усіх форм власності в межах норм, передбачених законодавством; право на безоплатне отримання у власність займаного ними та членами їх сімей житла незалежно від розміру його загальної площі в будинках державного житлового фонду; безоплатний проїзд і перевезення багажу ними та членами їх сімей при переїзді до вибраного місця проживання після звільнення з військової служби в порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України та міжнародними договорами України.

Право членів сім'ї ветерана військової служби на пільги встановлені ст. 6 цього Закону, додатково підтверджено в постановах Кабінету Міністрів України від 27 жовтня 1999 № 1983 та від 27 квітня 2011 № 446.

Цими постановами Кабінету Міністрів України визначено й членів сім'ї ветерана військової служби, до яких віднесено, у тому числі, діти-інваліди та інваліди з дитинства (незалежно від їх віку).

Частиною ч. 3 ст. 7 дію Закону України «Про статус ветеран їв військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист» поширено також на вдів (вдівців) померлих (загиблих) ветеранів військової служби та членів їх сімей, які перебувають на їх утриманні.

Позбавлення права на пільги ветерана військової служби та членів їх сімей відбувається виключно на період відбування призначеного судом покарання у вигляді позбавлення волі, що передбачено ст. 8 Закону.

Постановою Кабінету Міністрів України від 29 січня 2003 р. № 117 затверджено Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги (далі - Положення).

Відповідно до вимог п. 1 Положення Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги (далі - Реєстр), - автоматизований банк даних, створений для забезпечення єдиного державного обліку фізичних осіб, які мають право на пільги за соціальною ознакою згідно із законами України (далі - пільговики), отримують соціальні стипендії, державну допомогу постраждалим учасникам масових акцій громадського протесту та членам їх сімей.

Реєстр складається з баз даних Мінсоцполітики, Міністерства соціальної політики Автономної Республіки Крим, структурних підрозділів з питань соціального захисту населення обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій, структурних підрозділів з питань соціального захисту населення районних, районних у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад.

Пунктом 3 Положення визначено, що структурні підрозділи з питань соціального захисту населення районних, районних у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад (далі - уповноважені органи):

- організовують збирання, систематизацію і зберігання зазначеної в пункті 2 цього Положення інформації та забезпечують її автоматизоване використання для контролю відомостей, які подаються підприємствами та організаціями, що надають послуги, для розрахунків за надані пільговикам послуги, і проведення виплати соціальних стипендій та державної допомоги постраждалим учасникам масових акцій громадського протесту та членам їх сімей;

- ведуть облік пільговиків шляхом формування на кожного пільговика персональної облікової картки згідно з формою "1 - пільга", в якій використовується реєстраційний номер облікової картки платника податків;

- ведуть облік отримувачів соціальних стипендій та державної допомоги постраждалим учасникам масових акцій громадського протесту та членам їх сімей шляхом формування на кожну особу персональної облікової картки згідно з формою "1 - допомога", в якій використовується реєстраційний номер облікової картки платника податків або реквізити паспорта громадянина України, документа, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства, а також особу, яку визнано в Україні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту;

- вносять до Реєстру відповідні уточнення в разі визнання такими, що втратили чинність, чи зупинення дії окремих норм законодавчих актів, на підставі яких пільговики отримують пільги;

- надають консультації пільговикам, постраждалим учасникам масових акцій громадського протесту та членам їх сімей, підприємствам та організаціям, що надають послуги.

Згідно з вимогами п. 5 Положення для включення до Реєстру інформації про пільговика він подає уповноваженому органу копії документів, що підтверджують право пільговика та членів його сім'ї на пільги (з пред'явленням оригіналів цих документів), копію довідки про присвоєння ідентифікаційного номера у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів, пред'являє паспорт та надає інформацію про характеристику житла та послуги, щодо отримання яких він має пільги та реально ними користується.

Відповідно до вимог п. 6 цього Положення пільговик, який має право на конкретну пільгу згідно з кількома законами України, включається до Реєстру як пільговик, що користується цією пільгою згідно з одним Законом України за його вибором.

Якщо фізична особа має право на пільги згідно з кількома законами, до Реєстру включається така інформація, про пільговика.

У разі коли фізична особа, яка має і використовує право на пільга на підставі одного із законів України, використовує також своє право на інші пільги як член сім'ї пільговика, який має право на пільги згідно з іншими законами, ця фізична особа включається до Реєстру також як член сім'ї пільговика.

Крім того, ч. 2 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII (далі - Закон № 3551-ХІІ) визначено, що пільги щодо плати за житло, комунальні послуги та паливо, передбачені пунктами 4-6 цієї статті, надаються особам з інвалідністю внаслідок війни та членам їх сімей, які проживають разом з ними, незалежно від виду житла чи форми власності на нього.

Суд бере до уваги, що тлумачення терміну «член сім'ї» міститься в Рішенні Конституційного Суду України від 3 червня 1999 р. у справі № 1-8/99 (№ 5-рп/99) за конституційними поданнями Служби безпеки України, Державного комітету нафтової, газової та нафтопереробної промисловості України, Міністерства фінансів України щодо офіційного тлумачення положень пункту 6 статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», частин четвертої і п'ятої статті 22 Закону України «Про міліцію» та частини шостої статті 22 Закону України «Про пожежну безпеку» (справа про офіційне тлумачення терміну "член сім'ї") (далі - Рішення КСУ від 3 червня 1999 року).

Так, п. 6 цього Рішення від 3 червня 1999 р. визначив: «Стосовно поняття «член сім'ї» Конституційний Суд України виходить з об'єктивної відмінності його змісту залежно від галузі законодавства. Використаний законодавцем підхід до визначення членів сім'ї стосовно інших правовідносин за аналогією можна застосувати і для тлумачення поняття «член сім'ї» у контексті пункту 6 статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», частин четвертої і п'ятої статті 22 Закону України «Про міліцію» та частини шостої статті 22 Закону України «Про пожежну безпеку». Наведені правові норми дають підстави для диференціації членів сімей взагалі, членів сімей, які перебувають на утриманні або проживають з суб'єктами права на пільги щодо оплати користування житлом і комунальними послугами, на дві групи.

До першої з них слід віднести чоловіка або дружину військовослужбовця, працівника міліції, особового складу державної пожежної охорони та їх прямих родичів по низхідній і висхідній лініях - дітей і батьків. Право на отримання 50-відсоткової знижки на оплату жилої площі та комунальних послуг для дружини (чоловіка), дітей та батьків військовослужбовця, який загинув, помер, пропав безвісти або став інвалідом під час проходження військової служби, працівника міліції чи особового складу державної пожежної охорони, виникає за наявності лише однієї у мови - належності до сім'ї суб'єкта права на зазначені пільги. Таке ж право для дружини (чоловіка), дітей та батьків військовослужбовця, який несе службу на загальних підставах, набувається за тієї ж умови, але тільки у випадках, коли вони перебувають на повному утриманні військовослужбовця або одержують від нього допомогу, яка є для таких членів сім'ї постійним і основним джерелом засобів до існування. Але за будь-яких з названих обставин право на зазначені пільги не залежить від того, хто з членів сім'ї е наймачем чи власником (співвласником) жилого приміщення.

Дружина (чоловік), їх діти і батьки с членами сім'ї військовослужбовця, працівника міліції, особового складу державної пожежної охорони і нарівні з ним користуються пільгами щодо оплати житла і комунальних послуг, якщо вони проживають разом з ним, а у передбачених законом випадках ще й ведуть спільне господарство. Стосовно дітей не має значення їх походження, а також те, народжені вони у шлюбі чи поза ним.

Якщо дорослі діти чи батьки мають чи створюють власні сім'ї, то члени їх сімей набувають право на зазначені пільги нарівні з іншими членами сім'ї військовослужбовця, працівника міліції чи особового складу державної пожежної охорони, але лише за умов, коли вони визнані як інші особи, що належать до членів сім'ї військовослужбовця, працівника міліції, особового складу державної пожежної охорони на підставі положень частини другої статті 64 Житлового кодексу Української PCP, тобто як такі, що постійно проживають з наймачем і ведуть з ним спільне господарство, та з дотриманням правил, визначених частиною третьою цієї ж статті та статтею 65 названого Кодексу.

Другу групу членів сім'ї військовослужбовця, працівника міліції, особового складу державної пожежної охорони складають інші особи, що постійно мешкають з ними та ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з військовослужбовцем, працівником міліції, особового складу державної пожежної охорони у безпосередніх родинних зв'язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки та інші). Обов'язковою умовою для визнання їх членами сім'ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення з суб'єктом права на пільги щодо оплати житлово-комунальних послуг спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Питання про визнання членом сім'ї військовослужбовця, працівника міліції, особового складу державної пожежної охорони інших осіб (крім подружжя, дітей, батьків) вирішуються відповідними органами і організаціями, а у спірних випадках - судами загальної юрисдикції, які з'ясовують характер відносин з військовослужбовцем, працівником міліції, особового складу державної пожежної охорони при розгляді кожної конкретної справи.

Суттєвим правовим чинником для визначення кола осіб, яким надасться право па пільги щодо оплати житлово-комунальних послуг, є факт їх спільного проживання з суб'єктом права на такі пільги. Це випливає з наведених положень статті 64 Житлового кодексу Української PCP (який чинний на момент звернення), інших законів України та тих міжнародних угод, які стали невід'ємними складовими національного законодавства.

Судом встановлено, що позивач-2 є членом сім'ї ветерана війни - інваліда війни (позивача-1), який є її батьком.

Позивач-2 є співвласником квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується Свідоцтвом про право власності на квартиру НОМЕР_6 від 19 грудня 2006 року, виданого Виконкомом Ірпінської міської Ради. Позивач-2 зареєстрована за цією адресою та постійно мешкає в квартирі.

Суд зазначає, що одними із завдань, які виконує Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, є: 1) ведення обліку таких осіб; 2) безпосереднє надання таким особам пільг.

Судом враховано, що позивач-2 є дочкою позивача-1, тобто яка має право на пільги як ветеран війни - інвалід війни. При цьому позивач-2 є членом сім'ї позивача-1, постійно проживає з ним.

За таких обставин суд зазначає, що згідно з вимогами Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги та ч. 2 ст. 13 Закону № 3551-ХІІ позивач-2 має право бути включеною до Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги.

У позовних вимогах зазначається саме про включення позивача-2 до реєстру і протиправну відмову відповідача у здійсненні таких дій.

При цьому відповідач в обґрунтування правомірності своїх дій посилався на норму Бюджетного кодексу України, яка регламентує інші правовідносини - ті, що стосуються надання пільг. Суд звертає увагу, що ведення обліку осіб, які мають право на пільги, і надання таких пільг є різними процедурами, тому посилання відповідача на ч. 5 ст. 51 Бюджетного кодексу України і застосування цієї норми відповідачем є передчасним, оскільки за зверненням позивачів вирішувалося питання не про надання пільг позивачу-2, а лише про включення цієї особи до відповідного Реєстру осіб, що мають право на пільги.

Відповідно до вимог ст. 95 Конституції України бюджетна система України будується на засадах справедливого і неупередженого розподілу суспільного багатства між громадянами і територіальними громадами.

Виключного законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків.

Згідно з вимогами п. 5 ст. 51 Бюджетного кодексу України при наданні пільг та здійсненні видатків з бюджету щодо їх виплати до членів сім'ї пільговика належать: дружина (чоловік), їхні неповнолітні діти (до 18 років); неодружені повнолітні діти, визнані особами з інвалідністю з дитинства I та II групи або особами з інвалідністю I групи; особа, яка проживає разом з особою з інвалідністю внаслідок війни I групи та доглядає за ним, за умови що особа з інвалідністю внаслідок війни не перебуває у шлюбі; непрацездатні батьки; особа, яка знаходиться під опікою або піклуванням громадянина, який має право на пільги, та проживає разом з ним.

Разом з тим, питання про застосування норми ч. 5 ст. 51 Бюджетного кодексу України щодо позивача-2 не є предметом спору у цій справі, оскільки позивачі таких позовних вимог не зазначали.

Відповідно до вимог ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Ураховуючи викладене, суд визнає, що відповідачем протиправно прийнято рішення про відмову у внесенні до Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги разом з інвалідом війни ОСОБА_1 його дочку - ОСОБА_2, отже порушено права позивачів та не дотримано вимог, передбачених частиною другою статті 2 КАС України.

Позивачами під час розгляду справи було надано належні та допустимі докази на підтвердження обґрунтованості позовних вимог, а наведені ним доводи не було спростовано відповідачем. Отже, позовні вимоги є обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат відповідно до ст. 139 КАС України, суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позивач-1є звільненим від сплати судового збору, то підстави для вирішення питання щодо судових витрат відсутні.

Відповідно до квитанції від 26 жовтня 2018 р. № 23 позивачем-2 сплачено судовий збір на суму 704 грн. 80 коп.

Зважаючи на задоволення позовних вимог, понесені позивачем-2 судові витрати у вигляді сплаченого судового збору на суму 704 грн. 80 коп. підлягають стягненню на користь позивача-2 за рахунок бюджетних асигнувань відповідача - Управління праці та соціального захисту населення Ірпінської міської ради.

Керуючись ст.ст. 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати незаконним рішення Управління праці та соціального захисту населення Ірпінської міської ради про відмову у внесенні до Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги разом з інвалідом війни ОСОБА_1 та його дружиною ОСОБА_3, як члена сім'ї, яка має право на пільгу - його дочку - ОСОБА_2.

Зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Ірпінської міської ради внести до Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги разом з інвалідом війни ОСОБА_1 та його дружиною ОСОБА_3, як члена сім'ї, яка має право на пільгу - його дочку ОСОБА_2.

Стягнути з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Управління праці та соціального захисту населення Ірпінської міської ради (код ЄДРПОУ - 03317252) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП - НОМЕР_1) судові витрати в сумі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Повне найменування сторін:

Позивач-1 - ОСОБА_1, адреса: АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2.

Позивач-2 - ОСОБА_2, адреса: АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1.

Відповідач - Управління праці та соціального захисту населення Ірпінської міської ради, адреса: вул. Попова, 26-Б, м. Ірпінь, Київська область, 08200, код ЄДРПОУ - 03317252.

Суддя Журавель В.О.

Дата складення рішення суду 07 травня 2019 року.