Справа № 300/541/19
Суддя: Кафарський В.В.
Дата ухвалення: 2019-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

"06" травня 2019 р. справа № 300/541/19

м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду Кафарський В.В., розглянувши у порядку письмового провадження матеріали справи за позовом ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) до Черченської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області (с. Черче, Рогатинський район, Івано-Франківська область, 77015) про зобов'язання до вчинення дій, -

В С Т А Н О В И В:

12.03.2019 ОСОБА_1 (далі - позивач)звернулася в суд з адміністративним позовом до Черченської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області (далі - відповідач) про зобов'язання відповідача розглянути питання «Про затвердження технічної документації щодо відновлення (встановлення) меж земельної ділянки ОСОБА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та для ведення особистого селянського господарства» та прийняти відповідне рішення.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач неправомірно, на думку позивача, не виніс на сесію питання щодо «Про затвердження технічної документації щодо відновлення (встановлення) меж земельної ділянки ОСОБА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та для ведення особистого селянського господарства».

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15.03.2019 даний позов залишено без руху у зв'язку з невідповідністю вимогам статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України, а позивачу надано строк для усунення недоліків.

У зв'язку із усуненням недоліків позовної заяви, ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 05.04.2019 відкрито провадження в даній справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву та 15.04.2019 на адресу Івано-Франківського окружного адміністративного суду надійшов відзив, в якому представник відповідача вказує, що позовна заява ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, оскільки в позовній заяві викладено недостовірні дані. Так, представник відповідача зазначає, що технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі на місцевості, яка виготовлена фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 була виготовлена з метою визначення спірної площі земельної ділянки ОСОБА_1 для розгляду у цивільній справі №349/130/18 в Рогатинському районному суді Івано-Франківської області, а не для затвердження на сесії сільської ради. У згаданій цивільній справі №349/130/18 рішенням Рогатинського районного суду від 05.11.2018 Івано-Франківської області, залишеним без змін Івано-Франківським апеляційним судом постановою від 10.01.2019 позовні вимоги ОСОБА_1 до Черченської сільської ради залишено без задоволення, а тому технічна документація із землеустрою, розроблена фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 в первинному вигляді, не могла бути погоджена сільською радою, в частині суміжності землекористувачів, без внесення відповідних змін, щодо площі земельної ділянки, про що в письмовому вигляді було повідомлено ОСОБА_1 листом 31.01.2019 за №34 (а.с. 32-33).

Дослідивши позовну заяву, відзив та інші письмові докази і матеріали справи в їх сукупності, судом встановлено наступне.

Позивач, правовідносини, з приводу яких виник спір вважає публічно-правовими та такими, що належать до юрисдикції адміністративного суду, відтак, для захисту своїх прав звернулася із позовною заявою до Івано-Франківського окружного адміністративного суду.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, щоз метою затвердження технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) 31.01.2019 вона звернулася до Черченської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області.

31.01.2019 відповідач листом №34 від 31.01.2019 повідомив позивача про необхідність провести технічну документацію замірів її земельної ділянки згідно встановлених меж актом земельної комісії Черченської сільської ради від 06.10.2015.

Таку відповідь Черченської сільської ради позивач вважає протиправною бездіяльністю відповідача.

Однак, суд звертає увагу, що зі змісту відзиву відповідача суд встановив наявність цивільної справи №349/130/18, предметом якої є вимоги про визнання незаконними рішення Черченської сільської ради від 23.10.2015 «Про затвердження акта комісії щодо встановлення меж земельної ділянки між ОСОБА_1 та ОСОБА_5» та від 08.04.2016 про внесення змін в рішення Черченської сільської ради від 29.12.1993 «Про приватизацію земельних ділянок».

Відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень, рішенням Рогатинського районного суду від 05.11.2018 Івано-Франківської області, залишеним без змін Івано-Франківським апеляційним судом постановою від 10.01.2019 відмовлено повністю в задоволенні позову ОСОБА_1 до Черченської сільської ради. Так, вказане рішення стосується обставин порушення Черченською сільською радою порядку відновлення меж земельної ділянки позивача в натурі та обставин порушення меж її земельної ділянки.

Згідно схеми обмірів земельної ділянки ОСОБА_1, її площа становить 0,4055 га. (а.с. 34).

При цьому, згідно технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі на місцевості, яка виготовлена фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2, площа земельної ділянки ОСОБА_1 становить 0,4094 га (а.с. 10-11).

Таким чином, в даному випадку присутній спір про право, а саме спір щодо площі земельної ділянки ОСОБА_1

Відповідно до приписів пункту 4 частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, зокрема, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

Так, як вже зазначено, ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 05.04.2019 відкрито провадження в даній справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Водночас, у зв'язку із поданням відповідачем відзиву, судом встановлено нові обставини справи, які унеможливлюють розгляд даної справи в порядку адміністративного судочинства.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини (надалі по тексту також - Суд) від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» (заяви №№29458/04, 29465/04) зазначено, що відповідно до прецедентної практики Суду термін «встановленим законом» у статті 6 Конвенції спрямований на гарантування того, «що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом» (рішення у справі «Занд проти Австрії», заява №7360/76). У країнах з кодифікованим правом організація судової системи також не може бути віддана на розсуд судових органів, хоча це не означає, що суди не мають певної свободи для тлумачення відповідного національного законодавства. <…> фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

У своїх оцінках Суд дійшов висновку, що не може вважатися судом, «встановленим законом», національний суд, що не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом.

Статтею 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно із пунктами 1 та 2 статті 4 КАС України, адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Статтею 19 КАС України визначено перелік справ, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів. Так, згідно із пунктом 1 частини 1 вказаної статті, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» визначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 вказаного Кодексу).

Так, участь суб'єкта владних повноважень є обов'язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак, сама по собі участь у спорі суб'єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справи адміністративної юрисдикції. Необхідно з'ясовувати у зв'язку з чим виник спір та на захист яких прав особа звернулася до суду.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, зазвичай майнового, конкретного суб'єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб'єктів владних повноважень.

Якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, які спричинені рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов'язаний з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.

Спірні правовідносини виникли внаслідок не винесення відповідачем на сесію питання щодо «Про затвердження технічної документації щодо відновлення (встановлення) меж земельної ділянки ОСОБА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та для ведення особистого селянського господарства», при цьому, як встановлено судом дана ділянка (її розміри та межі) є спірною.

Суд зазначає, що в даному випадку виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів позивача, які мають майновий характер або пов'язаний з реалізацією його майнових інтересів.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про те, що цей спір не є публічно-правовим та може бути предметом захисту в порядку цивільного судочинства.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.02.2019 у справі №802/390/18-а.

Частиною п'ятою статті 242 КАС України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно із частинами 1, 4 статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. У випадках, установлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.

Цивільні права та інтереси суд може захистити в спосіб визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб (пункт 10 частини другої статті 16 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 19 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, зокрема, що виникають з цивільних, земельних правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача в даному випадку не є публічно-правовими, оскільки виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів позивача, які мають майновий характер або пов'язаний з реалізацією його майнових інтересів, тобто, має місце спір приватно-правового характеру, що в свою чергу виключає можливість його розгляду в порядку адміністративного судочинства.

За наведених підстав та вказаних правових норм даний спір відноситься до юрисдикції загального місцевого суду та повинен розглядатися за правилами цивільного судочинства.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України, суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що провадження у справі слід закрити.

Враховуючи наведене, керуючись статтею 19 Цивільного процесуального кодексу України,статтями 170, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) до Черченської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області (с. Черче, Рогатинський район, Івано-Франківська область,77015) про зобов'язання до вчинення дій, - закрити.

Роз'яснити позивачеві, що повторне звернення до Івано-Франківського окружного адміністративного суду з такою самою позовною заявою не допускається.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не були вручені у день її складання в повному обсязі, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду або через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала набирає законної сили негайно після її підписання суддею, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Суддя Кафарський В.В.