Справа № 222/286/19
Суддя: Подліпенець Є. О.
Дата ухвалення: 2019-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 222/286/19
Провадження № 2-а/222/12/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 травня 2019 року Володарський районний суд Донецької області у складі:

Головуючого - судді Подліпенця Є.О.,

з участю секретаря Темір В.В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - поліцейський роти № 3 батальйону

УПП в Донецькій області ДПП ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Нікольське з участю позивача ОСОБА_1, справу адміністративного судочинства за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського роти №3 батальйону УПП в Донецькій області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі ,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом в якому просить визнати дії поліцейського роти №3 батальйону УПП в Донецькій області ДПП ОСОБА_2 протиправними та скасувати постанову серії НК № 637554 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначив, що 08.02.2019 року відповідачем відносно нього винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимісерії НК № 637554. Відповідно до винесеної постанови його визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП, а саме за те, що він керуючи транспортним засобом ЗАЗ 11022, д.н. НОМЕР_1 в Приморському районі м. Маріуполя на перехресті пр. Мира та вул. Краснофлотська керуючи транспортним засобом здійснив проїзд на заборонений сигнал світлофора (червоний), чим порушив п. 8.7.3. е ПДР України та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 425 грн. З даною постановою він не згоден оскільки ПДР України та ч.2 ст. 122 КУпАП він не порушував. Так, дійсно 08.02.2019 року в період часу з 12-00 год. до 13-00 год., він керуючи автомобілем НОМЕР_2 в м. Маріуполі прямував разом зі своїм напарником по пр. Миру до перехрестя з вул. Краснофлотської, та здійснив зупинку на світлофорі для здійснення повороту ліворуч. При ввімкненні зеленого сигналу світлофора для смуги, по якій дозволено рух прямо, він розпочав рух, але вчасно зупинився тільки за лінією стоп і проїзд перехрестя не закінчив. Коли ввімкнувся зелений сигнал світлофора для руху ліворуч, він завершив перетин перехрестя вже на дозволяючий сигнал. Після проїзду перехрестя його було зупинено нарядом поліції та повідомлено про порушення п. 8.7.3. е ПДР України за що передбачена відповідальність за ч.2 ст. 122 КУпАП та складено оскаржувану постанову. При складанні постанови, його було ознайомлено з відео, яким зафіксоване правопорушення з якого чітко вбачалося, що він зупинився після перетину стоп-лінії на червоний сигнал світлофора при повороті ліворуч і завершив проїзд перехрестя після ввімкнення дозволяючого рух зеленого сигналу світлофора. Таким чином факти викладені в постанові не відповідають дійсності, що є підставою для її скасування. Також при винесені постанови відповідачем грубо порушено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, зокрема не було досліджено докази, а саме не були допитані свідки та не було проаналізовано відеозапис. Також його не було ознайомлено з правами передбаченими ст. 268 КУпАП. Крім цього оскаржувана постанова не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, а саме не містить правових наслідків невиконання адміністративного стягнення та порядок її оскарження, що також є підставою для її скасування.

Також позивачем в позовній заяві заявлено клопотання про витребування з УПП в Донецькій області оригінал або завірену копію оскаржуваної постанови та виклик для допиту свідка ОСОБА_3

Ухвалою судді від 20.02.2019 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження по справі. Справу призначено до розгляду по суті в судовому засіданні Володарського районного суду Донецької області. Крім цього, відповідачу розяснено що він за три дні до початку судового засідання має право подати відзив на позов та докази у разі заперечення позовних вимог за наявності.

Копія зазначеної ухвали була надіслана сторонам.

Також стороні відповідача разом з ухвалою надіслано копію позовної заяви з доданими до неї документами.

Крім цього зазначеною ухвалою витребувано з УПП в Донецькій області оригінал оскаржуваної постанови та викликано для допиту свідка ОСОБА_3

Вимоги ухвали суду в частині витребування оригіналу оскаржуваної постанови, УПП в Донецькій області виконано не було, проте під час розгляду справи, позивачем надано суду примірник оскаржуваної постанови.

Також слід зазначити, що від відповідача надійшло поштою письмове клопотання про передачу справи за підсудністю на розгляд до Донецького окружного адміністративного суду, яке ухвалою суду від 25.03.2019 року, що не була оформлена окремим процесуальним документом, а була занесена до журналу судового засідання, було залишено без задоволення.

Крім цього в ході судового розгляду справи, ухвалою суду від 25.03.2019 року у відповідача було витребувано додаткові докази, а саме відеозапис (відеофіксацію) безпосередньо вчинення позивачем правопорушення, який відповідачем надано не було.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов по вищезазначеним підставам підтримав у повному обсязі та наполягав на його задоволенні. Також пояснив, що він не здійснював проїзд перехрестя на забороняючий рух сигнал світлофора, а лише на перехресті, на забороняючий рух сигнал світлофора (червоний) перетнув стоп лінію, але зупинився на перехресті не завершуючи маневр повороту ліворуч. Потім продовжив рух, та закінчив проїзд перехрестя ліворуч на зелений сигнал світлофора. Чому саме він на перехресті на червоний сигнал світлофора перетнув стоп лінію пояснити не може.

Відповідач поліцейський роти № 3 батальйону УПП в Донецькій області ДПП ОСОБА_2 в судове засідання не зявився. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Надіслав суду поштою відзив на адміністративний позов в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. В обґрунтування своїх заперечень зазначив, що позовні вимоги сторони позивача є незаконними, безпідставними та необґрунтованими, оскільки на їх підтвердження останнім не надано жодних доказів. Також зазначив, що під час патрулювання 08.02.2019 року у Приморському районі м. Маріуполя на перехресті пр.-ту Миру та вул. Краснофлотська, було помічено транспортний засіб ЗАЗ 11022 н.з. В9722ЯН, який проїхав на заборонений сигнал світлофора червоного кольору, чим порушив п. 8.7.3. Е ПДР України, внаслідок чого зазначений транспортний засіб було зупинено. Під час розгляду справи про адмінправопорушення він як інспектор поліції представився водію ОСОБА_1та останньому було доведено суть скоєного правопорушення, встановлено його особу, та розясненні його права. За наслідками розгляду адміністративної справи, встановивши факт вчинення водієм адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП, на останнього, на місці, було складено оскаржувану постанову, зі змістом якої його було ознайомлено та вручено під підпис. При винесені постанови дотримано положення ст.ст. 252, 258, 280 КУпАП, а саме зясовано всі обставини, які підлягають зясуванню під час розгляду адміністративної справи, та надана оцінка всім доказам за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності. Також при застосуванні адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. було враховано положення ст.ст. 33, 284 КУпАП. Оскаржувана постанова відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, а посилання позивача на її невідповідність вимогам закону є безпідставними та такими, що не відповідають обставинам справи. Крім цього доводи позивача з приводу не розяснення йому прав передбачених ст. 268 КУпАП спростовуються відеозаписом зробленим нагрудним реєстратором патрульного, тим паче, що клопотання останнього про ознайомлення з відеофіксацією правопорушення було задоволено. Інших клопотань від водія ОСОБА_1 не надходило. Таким чином враховуючи, що доводи сторони позивача на які він посилається як на підставу задоволення позовних вимог не підтверджені доказами, а факт порушення останнім ПДР України та правомірності дій інспектора підтверджується відеозаписом, вважає, що підстави для задоволення позову відсутні, постанова відповідає вимогам закону, є правомірною та такою, що не підлягає скасуванню. Крім цього відповідач у відзиві просив суд розглянути справу без його участі та додав оптичний диск з відеозаписом.

Допитаний під час розгляду справи свідок ОСОБА_3 суду пояснив, що він є напарником позивача ОСОБА_1 по роботі. 08.02.2019 року вони вдвох їхали на автомобілі під керуванням ОСОБА_1 в м. Маріуполі. Він сидів на передньому пасажирському сидінні автомобіля поряд з водієм ОСОБА_1 та спостерігав за дорожньою обстановкою, оскільки сам є водієм. Рухаючись по проспекту Миру, вони маючи намір повернути ліворуч на вулицю Краснофлотську, підїхавши до перехрестя зупинилися, оскільки для їх смуги руху для повороту ліворуч горів червоний сигнал світлофора. При цьому для водіїв, які мали намір їхати прямо на сусідній смузі по ходу їх руху, загорівся зелений сигнал світлофора та водій ОСОБА_1, при тому що для їх смуги для повороту ліворуч ще продовжував горіти червоний сигнал світлофора, почав рух ліворуч та перетнувши стоп лінію зупинився. Після того, як для них загорівся зелений сигнал світлофора, вони продовжили рух та закінчили маневр повороту ліворуч. Таким чином вони на забороняючий рух сигнал світлофора перехрестя не переїжджали, а лише проїхали стоп лінію на червоний сигнал світлофора. Після повороту ліворуч їх зупинили працівники поліції та склали на водія ОСОБА_1 постанову.

Визнаючи наявні матеріали про права та взаємини учасників справи достатніми, суд розглянув справу у відсутність не зявившегося відповідача.

Розглянувши заяви по суті справи, вислухавши пояснення позивача, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, відеозапис, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Так, відповідно до положень ст. 288 КУпАП постанова посадової особи по справі про адмінправопорушення може бути оскаржена у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України (далі КАСУ), з особливостями визначеними КУпАП. Виходячи з правового змісту цих вимог законодавства, передбачено, що даний позов розглядається в порядку та відповідно до вимог КАС України, з урахуванням особливостей визначених КУпАП.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів та показаннями свідків.

Згідно ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах субєкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників (ч.1 ст. 78 КАС України).

Судом встановлено, що відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі серії НК № 637554 від 08.02.2019 року винесеної поліцейським роти № 3 батальйону УПП в Донецькій області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 позивача ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП, а саме за те, що він 08.02.2019 року о 13-05 год. керуючи транспортним засобом ЗАЗ 11022, д.н. НОМЕР_1 в Приморському районі м. Маріуполя на перехресті пр. Мира та вул. Краснофлотська здійснив проїзд на заборонений сигнал світлофора (червоний) чим порушив п. 8.7.3. е ПДР України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.

Частиною 2 ст. 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного розїзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами звязку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Відповідно п. 8.7.3 ПДР України сигнали світлофора мають такі значення, зокрема п.п «е» передбачає, що червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух.

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого їх захисника представників і адвоката.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, які помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст. 280 КУпАП).

Субєктивна сторона адміністративного правопорушення охоплює вину, мотив і мету поведінки правопорушника. Адміністративне правопорушення може бути вчинене, як умисно, так і з необережності.

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, якщо особа, котра його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, якщо особа, котра його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливість настання таких наслідків, хоча повинна була і могла їх передбачити.

Отже, тільки за наявності складу адміністративного правопорушення особа, яка його вчинила, може бути притягнута до адміністративної відповідальності.

Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно п.8.10 ПДР України у разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім знаком 5.62 «Місце зупинки», якщо їх немає не ближче 10 м. до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках перед перехрещуваною проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів.

Перехрестям у відповідності до ПДР України є місце перехрещення, прилягання або розгалуження доріг на одному рівні, межею якого є уявні лінії між початком закруглень країв проїзної частини кожної з доріг. Не вважається перехрестям місце прилягання до дороги виїзду з прилеглої території.

Таким чином при наявності відповідної дорожньої розмітки (стоп-лінія), при сигналі світлофора, що забороняє рух, водій повинен зупинитися саме перед зазначеною дорожньою розміткою. Не дотримання зазначених вимог є наслідком порушення п.8.7.3.,зокрема п.п. «г», «е», «є» ПДР України та тягне відповідальність передбачену ч.2 ст. 122 КУпАП (проїзд на заборонний сигнал світлофора).

Між тим слід зазначити, що частиною другою статті 122 КУпАП передбачено відповідальність як за порушення правил проїзду перехресть, так і за проїзд на заборонний сигнал світлофора, що за своєю суттю є двома окремими, самостійними складами адмінправопорушення.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, позивача притягнуто до адмінвідповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП саме за проїзд на заборонний сигнал світлофора, а не порушення правил проїзду перехресть.

Як стверджує позивач і це підтверджується показами свідка, то він на заборонений сигнал світлофора (червоний) перетнув наявну дорожню розмітку 1.12 (стоп-лінія), а тому самим позивачем визнається факт порушення ним п. 8.7.3. «е» ПДР України за що передбачена відповідальність за 2 ст. 122 КУпАП, а тому обставини викладені в оскаржуваній постанові відповідають фактичним обставинам адмінправопорушення яке мало місце.

Також слід зазначити, що оскільки самим позивачем визнається факт наявності дорожньої розмітки та факт її перетинання на забороняючий (червоний) сигнал світлофора, про що ним особисто зазначено в заяві по суті справи (позовній заяві) і суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання, так як вони у своїй сукупності узгоджуються з показами свідка, то у відповідності до положень ч. 1 ст. 78 КАС України дані обставини не підлягають доказуванню (спростуванню) відповідачем, та беруться судом до уваги, як встановлений факт, що не заперечується сторонами.

На підставі встановлених обставин та аналізу вищенаведених норм КУпАП та ПДР в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що позивач порушив вимоги пп. «е» п.8.7.3 ПДР України, оскільки здійснюючи керування автомобілем, почав його рух на заборонний (червоний) сигнал світлофора, тобто вчинив порушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП, а тому його правомірно було притягнуто до адмінвідповідальності оскаржуваною постановою.

Щодо доводів позивача, на які він посилається як на підставу задоволення позовних вимог, з приводу порушення відповідачем порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, що полягає у не допиті останнім свідків, ігноруванні відеозапису та не розясненні йому прав передбачених ст. 268 КУпАП, слід зазначити наступне.

Так, відповідно до ст.268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

З наданого відповідачем відеозапису, дослідженого під час розгляду справи, вбачається, що під час розгляду справи про адмінправопорушення про притягнення позивача до адмінвідповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП, останньому, поліцейським були розяснені права особи, яка притягується до адмінвідповівдальності передбачені ст. 268 КУпАП, а також ст. 63 Конституції України. Крім цього позивач реалізував своє право на ознайомлення з матеріалами справи, та його за клопотанням було ознайомлено з відео фіксацією адмінправопорушення. Також з відеозапису вбачається, що позивач при розгляді справи, інших клопотань, зокрема про долучення доказів, допит свідків, залучення захисника, тощо не заявляв.

Таким чином зазначені доводи позивача судом не беруться до уваги, оскільки вони є необґрунтованими, безпідставними, недоведеними та такими, що спростовані доказами наданими відповідачем.

Щодо доводів позивача з приводу не відповідності оскаржуваної постанови вимогам ст. 283 КУпАП, то вони також не є слушними.

Так, статтею 283 КУпАП визначені вимоги, щодо змісту постанови по справі про адміністративне правопорушення. Відповідно положень даної норми закону постанова, крім іншого має містити розмір штрафу та порядок його сплати, а також правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження.

Як вбачається з примірнику оскаржуваної постанови, яку під час судового розгляду справи надав позивач, то вона містить зазначення розміру штрафу та на її зворотній стороні відображено порядок його сплати, і правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження. Крім цього зазначені відомості були повідомлені (розяснені) позивачу під час вручення постанови поліцейським на місці її складання, що підтверджується дослідженим в ході судового розгляду відеозаписом.

Таким чином, спірна постанова серії НК № 637554 від 08.02.2019 року відповідачем прийнята на підставі, у межах повноважень та у спосіб, які передбачені Конституцією та законами України, при її складанні відповідачем враховані положення ст.ст. 251, 252, 258, 280, 284 КУпАП та призначене порушнику стягнення накладено з урахуванням ст.ст. 33-35 КУпАП.

Відповідно до положень п.1 ч.3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення субєкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

З огляду на вищенаведене, беручи до уваги, що мало місце вчинення позивачем адмінправопорушення, та його правомірно було притягнуто до адмінвідповідальності, винесена постанова прийнята на підставі, у межах повноважень та у спосіб, які передбачені Конституцією та законами України, та відповідає вимогам закону, суд вважає, що вона скасуванню не підлягає, а тому її слід залишити без змін, залишивши позовні вимоги позивача про скасування оскаржуваної постанови без задоволення.

Також слід зазначити, що вимоги позивача про визнання дій відповідача протиправними також не підлягають задоволенню, оскільки у відповідності до положень ч.3 ст. 286 КАС України, якою визначено повноваження суду щодо прийняття рішень в зазначеній категорії справ, визнання дій (бездіяльності) субєкта владних повноважень протиправними не передбачено.

Керуючись ст.ст. 5, 8, 9, 20, 22, 72 - 78, 241-246, 250, 268, 269, 271, 272, 286 КАС України, ст.ст. 1, 7, 33-35, 222, 251, 252, 276, 278, 279, 280, 283, 288 КУпАП, суд,-

В И Р І Ш И В :

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до поліцейського роти № 3 батальйону УПП в Донецькій області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Першого апеляційного адміністративного суду через Володарський районний суд Донецької області протягом десяти днів з дня проголошення.

Суддя Є.О. Подліпенець