Справа № 266/4121/16-а
Суддя: Берназюк Я.О.
Дата ухвалення: 2019-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

26 квітня 2019 року

Київ

справа №266/4121/16-а

адміністративне провадження №К/9901/5334/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Берназюка Я.О., судді Гриціва М.І., судді Коваленко Н.В., розглянувши в письмовому провадженні у касаційному порядку адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Донецького апеляційного адміністративного суду в складі колегії суддів: Василенко Л.А., суддів: Гайдара А.В., Ястребової Л.В. від 21 грудня 2017 року,

В С Т А Н О В И В :

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якому просив:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо неврахування до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія, виплат грошової винагороди за участь в антитерористичній операції у період з квітня 2014 року по жовтень 2015 року, доплати за службу у нічний час у період з листопада 2013 року по жовтень 2015 року, матеріальної допомоги на оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення на рік, яку виплачено у 2014 - 2015 роках, компенсації за невикористану відпустку у 2015 році, індексації грошового забезпечення у період з листопада 2013 року по жовтень 2015 року, з яких сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування;

- зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити перерахунок та виплату пенсії за вислугу років шляхом включення до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія, виплат грошової винагороди за участь в антитерористичній операції у період з квітня 2014 року по жовтень 2015 року, доплати за службу у нічний час у період з листопада 2013 року по жовтень 2015 року, матеріальної допомоги на оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення на рік, яку було виплачено у 2014 - 2015 роках, компенсації за невикористану відпустку у 2015 році, індексації грошового забезпечення за період з листопад 2013 року по жовтень 2015 року, з урахуванням проведених виплат з 7 листопада 2015 року.

В обґрунтування вказаних вимог позивач зазначав, що при обчисленні розміру пенсії, яка йому виплачується, Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області протиправно не врахувало фактично отримані ним у складі грошового забезпечення за останні 24 календарних місяці служби підряд перед звільненням, зазначені вище суми додаткових видів грошового забезпечення, з яких було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Постановою Приморського районного суду м. Маріуполя від 28 вересня 2017 року позов ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області задоволено частково, а саме: визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області; зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити позивачу перерахунок та виплату пенсії за вислугу років шляхом включення до складу грошового забезпечення ОСОБА_2, з якого обчислюється пенсія, виплат грошової винагороди за участь в антитерористичній операції у з квітня 2014 року по жовтень 2015 року, доплати за службу у період з листопада 2013 року по жовтень 2015 року, матеріальної допомоги на оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення на рік, яку було виплачено у 2014 - 2015 роках, компенсації за невикористану відпустку у 2015 році, індексації грошового забезпечення за період листопад 2013 року - жовтень 2015 року, з урахуванням проведених виплат з 27 квітня 2016 року.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що доплати за службу у нічний час, матеріальна допомога на оздоровлення, компенсація за невикористану відпустку, індексація грошового забезпечення, з яких сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, належать до складу грошового забезпечення військовослужбовців, з якого обчислюється пенсія.

Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 21 грудня 2017 року апеляційну скаргу Головного Управління Пенсійного фонду України в Донецькій області задоволено частково, постанову Приморського районного суду м. Маріуполя від 28 вересня 2017 року скасовано, позовні вимоги ОСОБА_2 до Головного Управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії задоволено частково, зобов'язано Головне Управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_2 від 31 серпня 2016 року про перерахунок пенсії з урахуванням довідок, доданих до заяви, з прийняттям відповідного рішення, в задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Задовольняючи апеляційну скаргу частково, Донецький апеляційний адміністративний суд виходив з того, що відповідач у межах своєї компетенції не надав оцінку та не з`ясував у органу, яким позивачеві видані довідки про нараховані та виплачені суми індексації, про додаткові види грошового забезпечення, матеріальну допомогу на оздоровлення та грошову винагороду особам рядового і начальницького складу під час проведення АТО за спірний період, мету їх видачі, оскільки, форма копій довідок, наданих позивачем відповідачу, не відповідає вимогам до довідок, які видаються відповідно до Інструкції про організацію роботи з оформлення документів для призначення пенсій та отримання пільг військовослужбовцям внутрішніх військ, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України, звільнених зі служби, та членів їх сімей, і які видаються для призначення (перерахунку) пенсії згідно з Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Короткий зміст вимог касаційної скарги

Не погоджуючись з постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 21 грудня 2017 року, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права і порушення норм процесуального права, ОСОБА_2 звернувся з касаційною скаргою до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, в якій просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі постанову Приморського районного суду м. Маріуполя від 28 вересня 2017 року.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ ТА КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Касаційну скаргу подано 12 січня 2018 року.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17 січня 2018 року для розгляду цієї справи визначено склад колегії суддів: суддю-доповідача Берназюка Я.О., суддів Гриціва М.І. та Коваленко Н.В.

Ухвалою Верховного Суду від 26 січня 2018 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 21 грудня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Головного Управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії.

Ухвалою Верховного Суду від 04 лютого 2019 року зупинено провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії до винесення рішення Великою Палатою Верховного Суду по справі № 522/2738/17.

Ухвалою Верховного Суду від 24 квітня 2019 року поновлено провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

Судами попередніх інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач перебуває на обліку в Головному Управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області та з 07 листопада 2015 року отримує пенсію за вислугу років, призначену на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Пенсія призначена і обрахована на підставі заяви позивача від 22 грудня 2015 року та на підставі пакету документів, який надійшов з Ліквідаційної комісії Головного Управління Міністерства внутрішніх справ МВС України в Донецькій області, зокрема, подання для призначення пенсії від 22 грудня 2015 року № 157093, грошового атестату № 490, довідки про щомісячні додаткові види грошового забезпечення від 06 листопада 2015 року № 7/4972.

На підставі наданих документів, з 07 листопада 2015 року позивачу призначено пенсію в розмірі 4985,81 грн. Натомість, ОСОБА_2 вважаючи, що йому безпідставно не включено до розміру грошового забезпечення, з якого обчислювався розмір пенсії, компенсацію за невикористану відпустку у 2015 році, доплату за роботу в нічний час за період з листопада 2013 року по жовтень 2015 року, матеріальну допомогу на оздоровлення за 2014 - 2015 роки, індексацію заробітної плати з листопада 2013 року по жовтень 2015 року, виплати грошової винагороди за участь в антитерористичній операції з квітня 2014 року по жовтень 2015 року, на які нараховано та з яких сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, надав до пенсійного органу нові довідки з заявою довільної форми про здійснення виправлення (перерахунку) розміру призначеної пенсії.

Відповідач, не приймаючи рішення про відмову в перерахунку пенсії або розпорядження про перерахунок пенсії, 15 вересня 2016 року надав позивачеві відповідь у відповідності до Закону України «Про звернення громадян», в якій повідомив, що складові, зазначені в довідках, не передбачені статтею 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та пунктом 7 Постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» (далі - Постанова № 393), а тому не можуть бути враховані до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється розмір пенсії згідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Крім того у відповіді відповідача зазначено, що винагорода за участь в антитерористичній операції не є щомісячним додатковим видом грошового забезпечення, не має постійного характеру і не враховується для обчислення розміру пенсії.

Вважаючи дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав.

ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

У касаційній скарзі скаржник зазначає, що судом апеляційної інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, помилково встановлений висновок стосовно того, що відповідач у межах своєї компетенції не надав оцінку та не з`ясував у органу, яким позивачеві видані довідки про нараховані та виплачені суми індексації, про додаткові види грошового забезпечення, оскільки, форма копій довідок, наданих позивачем відповідачу, не відповідає вимогам до довідок, які видаються відповідно до Інструкції про організацію роботи з оформлення документів для призначення пенсій та отримання пільг військовослужбовцям внутрішніх військ, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України, звільнених зі служби, та членів їх сімей, і які видаються для призначення (перерахунку) пенсії згідно з Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Натомість, скаржником зазначено, що перед звільненням він фактично отримав у складі грошового забезпечення згадані вище суми додаткових видів грошового забезпечення, з яких було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а тому при обрахунку пенсії відповідачу належало врахувати ці види грошового забезпечення.

Від Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області надійшов відзив на касаційну скаргу ОСОБА_2, у якому вказується на безпідставність вимог касаційної скарги та законність рішення суду апеляційної інстанції.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам касаційної скарги, а також виходячи з меж касаційного перегляду справи, визначених статтею 341 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з положенням частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Крім того стаття 2 та частина четверта статті 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Зазначеним вимогам процесуального закону рішення суду апеляційної інстанції відповідає повністю, а вимоги касаційної скарги є необґрунтованими з огляду на наступне.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам касаційної скарги, а також виходячи з меж касаційного перегляду справи, визначених статтею 341 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з положенням частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Крім того стаття 2 та частина четверта статті 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних

Зазначеним вимогам процесуального закону постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 21 грудня 2017 року відповідає, а вимоги касаційної скарги є необґрунтованими з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, відповідно до норм Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (далі - Порядок), встановлено перелік документів, які додають до заяви про призначення (перерахунку) пенсії.

Згідно із пунктом 4.2 Порядку, при прийманні документів орган, що призначає (перераховує) пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі; 4) видає пам'ятку пенсіонеру (додаток 3), копія якої зберігається у пенсійній справі.

Отже, обов'язковою умовою для обчислення (перерахунку) пенсії з урахуванням заробітної плати є підтвердження нарахування такої заробітної плати первинними документами.

Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, в постановах Верховного Суду від 10 липня 2018 року у справа № 539/2061/17, від 31 липня 2018 року у справі № 496/862/17, від 18 жовтня 2018 року у справі № 539/758/15-а.

Як встановлено судом апеляційної інстанції відповідач, отримавши заяву про виправлення (перерахунок) розміру пенсії позивача з копіями довідок, наданих позивачем, протиправно не прийняв відповідне рішення та не надав оцінку чому пенсійний орган приймає до уваги копії документів та дає їм оцінку без витребування їх оригіналів. Відповідач у межах своєї компетенції не надав оцінку та не з`ясував у органу, яким позивачеві видані довідки про нараховані та виплачені суми індексації, про додаткові види грошового забезпечення, матеріальну допомогу на оздоровлення та грошову винагороду особам рядового і начальницького складу під час проведення АТО за спірний період, мету їх видачі, оскільки, як встановлено судом апеляційної інстанції, форма копій довідок, наданих позивачем відповідачу, не відповідає вимогам до довідок, які видаються відповідно до Інструкції про організацію роботи з оформлення документів для призначення пенсій та отримання пільг військовослужбовцям внутрішніх військ, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України, звільнених зі служби, та членів їх сімей, і які видаються для призначення (перерахунку) пенсії згідно з Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Тобто, відповідач, вирішуючи питання про відсутність підстав для перерахунку розміру пенсії, яка, як встановлено судом апеляційної інстанції, на думку позивача невірно обрахована у зв'язку з відсутністю у пенсійного органу відомостей про деякі види виплаченого позивачеві додаткового грошового забезпечення на момент її призначення та компенсації за невикористану відпустку, яка в грошовому атестаті визначена в кількості 36 діб, але не була своєчасно виплачена, діяв не на підставі закону.

Разом з тим, враховуючи, що питання наявності чи відсутності у позивача права на перерахунок пенсії з включення додаткових видів грошового забезпечення у відповідності до чинного законодавство не вирішено, в межах розгляду цієї справи, судом апеляційної інстанції у цій справі правомірно було відмовлено у зобов'язанні Головного Управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити ОСОБА_2 перерахунок та виплату пенсії за вислугу років шляхом включення до складу грошового забезпечення додаткових видів грошового забезпечення, з яких було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Таким чином, визначення судом конкретного рішення, яке має бути прийнято суб'єктом владних повноважень за результатом розгляду заяви, за умови, що передбаченого законом рішення такий суб'єкт ще не приймав, є передчасним і не буде відповідати засадам і завданню адміністративного судочинства, яке полягає у здійснені судового контролю правомірності тих рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, які ним прийняті, вчинені чи допущені.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 03 квітня 2018 року у справа № 750/5581/17, від 22 травня 2018 року у справі № 285/1538/17, від 19 червня 2018 року у справі № 333/2340/17(2-а/333/132/17), від 10 липня 2018 року у справі № 816/488/16.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов вірного висновку, що належним способом захисту порушених прав позивача є покладення на Головне Управління Пенсійного фонду України в Донецькій області обов'язку повторно розглянути заяву із прийняттям відповідного рішення згідно вимог законодавства.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні по справі «Рисовський проти України» (№ 29979/04) підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов'язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси. Згідно з пунктом 71 вказаного рішення державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов'язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов'язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (Заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява N 4909/04; пункт 58): принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

У відповідності до частини першої статті 350 КАС України (в редакції, чинній на момент винесення цього судового рішення) суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення суду апеляційної інстанції є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню, оскільки суд апеляційної інстанції, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, в ньому повно і всебічно з'ясовані обставини в адміністративній справі, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, а доводи касаційної скарги його не спростовують.

Оскільки колегія суддів залишає в силі рішення суду апеляційної інстанції, то відповідно до частини шостої статті 139 КАС України понесені сторонами судові витрати новому розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 351, 355, 356, 359 КАС України,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 21 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Я.О. Берназюк

Судді: М.І. Гриців

Н.В. Коваленко