Справа № 310/92/19
Суддя: Дністрян О. М.
Дата ухвалення: 2019-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 310/92/19
РІШЕННЯ

Іменем України

26 квітня 2019 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого - судді..........ОСОБА_1,

при секретарі…………..ОСОБА_2,

за участю позивача та його представника адвоката ОСОБА_3, відповідача ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_5 до Бердянського відділу поліції Головного управління національної поліції в Запорізькій області, інспектора поліції СРПП № 3 Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В с т а н о в и в :

ОСОБА_5 звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідачів про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу. Свій позов мотивував тим, що 26.12.2018 року відносно нього інспектором СРПП №3 патрульної поліції Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_4 було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення серія ДПО18 №916181 про визнання його винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 122 КУпАП і накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу на суму 1020 грн. З зазначеною постановою він не згоден та вважає її незаконною. Так, 26 грудня 2018 року о 10.30 год. він, керуючи автомобілем НОМЕР_1, підїхав до торгівельного центру «Екватор», який знаходиться на Східному проспекті в м. Бердянську Запорізької області, і поставив свій автомобіль на дозволене законодавством місце. В той же час до нього підійшов інспектор СРПП № 3 патрульної поліції Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області старший лейтенант поліції ОСОБА_4, який почав звинувачувати його в тому, що він знаходиться в стані наркотичного спяніння. Цього ж дня об 11.15 год. в КУ «Бердянський психоневрологічний диспансер» ЗОР було складено висновок № 1485, відповідно до якого у нього стану ані наркотичного, ані алкогольного спяніння не виявлено. Після того, як вони повернулися з лікарні на зупинку автомобілів біля ТЦ «Екватор», інспектор патрульної поліції ОСОБА_4 раптово зясував, що його автомобіль знаходиться на місці, яке передбачено для осіб з ознаками інвалідності та склав постанову серії ДП018 № 916181 від 26.12.2018 року по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, та накладення відносного нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1020 грн., відповідно до якої «він здійснив зупинку на місці, яке позначено дорожнім знаком 5.38 «Місце для стоянки» з додатковою табличкою до нього 7.17 «Інваліди» та позначено дорожньою розміткою 1.30, чим порушив вимоги пп. 8.4.ґ Правил дорожнього руху України, тобто скоїв адміністративне правопорушення з ознаками ч. 5 ст. 122 КУпАП. Також позивач зазначив, що даного правопорушення він не скоював, поставив свій автомобіль на дозволене місце, не перший раз був на цій стоянці та знав, де можна залишати автомобіль. Також інспектор не надав доказів того, що саме він підїхав до місць для інвалідів і поставив там свій автомобіль. Крім того, зазначив, що до розгляду справи по суті та складання постанови про адміністративне правопорушення йому не було розяснені його права, порушено конституційне право на правову допомогу, на його думку, процес розгляду не відповідав вимогам ст. 279 КУпАП, а обставини, які передбачені ст.ст. 247, 280 КУпАП інспектором не зясовувалися, не було складено спочатку протокол про адміністративне правопорушення, також інспектор не повинен був розглядати справу про адміністративне правопорушення на місці нібито виявленого порушення. Вважає, що притягнення його до адміністративної відповідальності за порушення ч. 5 ст.122 КУпАП є безпідставне та незаконне, а тому постанова серія ДП018 № 916181 від 26.12.2018 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, підлягає безумовному скасуванню. Просив визнати протиправними дії інспектора СРПП № 3 патрульної поліції Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 щодо притягнення його до адміністративної відповідальності та скасувати постанову серія ДП018 № 916181 за ч. 5 ст. 122 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 26.12.2018 року про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1020 грн.

В судовому засіданні позивач та його представник адвокат ОСОБА_3 позовні вимоги підтримали та просили задовольнити. Також зазначили, що позивач взагалі не керував автомобілем, стояв біля нього, коли підійшли працівники поліції, запитали документи, запропонували пройти огляд на стан спяніння. Десь через годину, коли позивач повернувся на зупинку автомобілів біля ТЦ «Екватор» з лікарні, де проходив огляд на визначення стану спяніння, його машина була на іншому місці, навпроти. Не знав, що свідок ОСОБА_6, який припаркував автомобіль, є інвалідом. Вважають, що інспектор не зясував, хоча повинен був це зробити, хто припаркував автомобіль і коли, а тому позивач не є субєктом правопорушення, яке зазначене в постанові. Також інспектор не повинен був розглядати справу про адміністративне правопорушення на місці нібито виявленого порушення.

Відповідач поліцейський СРПП №3 Бердянського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області старший сержант поліції ОСОБА_4 в судовому засіданні позов не визнав та просив відмовити в його задоволенні. Крім того, надав письмові заперечення, в яких значив, що 26.12 2018 року близько 11.20 год. він спільно з поліцейськими Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області сержантом поліції ОСОБА_7 та старшим сержантом поліції ОСОБА_8 ніс службу на патрульному автомобілі MITSUBISHI, номерний знак 08.1622, та відповідно до затвердженої дислокації несення служби, знаходився на пр. Східний біля ТЦ «Екватор». У цей час позивач, знаходився біля автомобіля "BMW", номерний знак НОМЕР_2, на пр. Східний на парковці ТЦ «Екватор», який було припарковано на місці, яке позначено дорожнім знаком 5.38 «Місце для стоянки» з додатковою табличкою до нього 7.17 «Особи з інвалідністю» та позначено дорожньою розміткою 1.30, чим порушив вимоги підпункту «Ґ» п.8.4 ПДР, при цьому аварійна сигналізація увімкнута не була (факт правопорушення було зафіксовано засобом кіно- відео- зйомки, яке використовувалось при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху) та за що передбачена відповідальність ч. 5 ст. 122 КУпАП. При спілкування з позивачем він не допускав образливі вирази, надмірний тон, не підвищував голос, вів себе ввічливо та коректно, при цьому позивач пояснив, що керував автомобілем "BMW", номерний знак НОМЕР_2, припаркував його в порушення вимог ПДР України тому, що у нього нібито виникла технічна несправність. Також згідно ст. 14-2 КУпАП відповідальність за адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), затвердженої Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування сфери паркування транспортних засобів», адміністративну відповідальність за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів несе відповідальна особа, або належний користувач транспортного засобу, тобто позивач. У ході подальшої розмови з ОСОБА_5, було встановлено наявні ознаки наркотичного спяніння, а саме: підвищена жвавість, виражене тремтіння пальців рук, розширені зіниці, неприродна блідість, тому водію було запропоновано пройти медичне обстеження на встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння у медичному закладі, на що позивач погодився. Після того як позивач перепаркував свій автомобіль, згідно вимог Правил дорожнього руху України, його було доставлено до КУ «Бердянський психоневрологічний диспансер» ЗОР для проведення медичного обстеження. Згідно висновку № 1485 від 26.12.2019 року ОСОБА_9 тверезий. При поверненні на пр. Східний (ТЦ «Екватор»), після розяснення прав, передбачених ст. 63 Конституції України і ст. 268 КУпАП, та згідно положень ст.ст. 222 та 276 КУпАП і вимог п. 4 «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» ним було прийнято рішення про розгляд вказаного адміністративного правопорушення на місці вчинення правопорушення. Розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно позивача ним розпочато та проведено відповідно до вимог ст.ст. 278-280 КУпАП. При цьому, ним було враховано фото-, відео- матеріали та інші докази у справі відповідно до положень ст. 251 КУпАП. Інших доказів під час розгляду справи не виявлено, у тому числі, клопотання або заперечення від позивача йому не надавались (не надходили). За результатами розгляду адміністративної справи відносно позивача ним, згідно положень ст.ст. 283-285 КУпАП, винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ДП018 № 916181 за ч. 5 ст. 122 КУпАП, якою застосовано до позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 1020 грн. Винесену постанову було негайно на місці розгляду справи оголошено правопорушнику (позивачу) та вручено йому її копію, про що мається особистий підпис позивача у відповідний графі постанови. Позивач після ознайомлення з постановою власноруч разом з особистим підписом про його ознайомлення зазначив, що: «Я ОСОБА_9 не ознакомлен со своими правами, не согласен с правонарушением и безосновательно проходил мед. экспертизу. Имею видеофиксацию и считаю действия полиции незаконными. 26.12.2018 (підпис)» і більше ніяких клопотань та зауважень зі сторони гр. ОСОБА_5 не надходило. Після розгляду адміністративної справи та оголошення постанови позивач сів у автомобіль BMW, номерний знак НОМЕР_2, завів його та безперешкодно поїхав, тобто технічної несправності вищевказаний автомобіль не мав. Вважає, що винесена ним постанова по справі про адміністративне правопорушення відносно позивача є правомірною (законною), а її зміст не суперечить нормам законодавства.

Представник відповідача Бердянського відділу поліції Головного управління національної поліції в Запорізькій області, сповіщений належним чином про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, про причини неявки суду не повідомив.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що знає позивача, вони друзі. З позивачем вони домовились щодо ремонту автомобіля позивача BMW, йому було зручно зустрітися біля ТЦ «Екватор». Позивач приїхав на автомобілі та залишив його при вїзді на майданчик біля зазначеного центру, а він вже перегнав автомобіль на зупинку, на місце «для інвалідів», оскільки має третю групу інвалідності. Коли підїхали працівники поліції, спитали, хто хазяїн, то позивач відповів, що він.

Суд, вислухавши пояснення позивача та його представника, відповідача інспектора поліції ОСОБА_4, свідка, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України "Про дорожній рух"встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (зі змінами та доповненнями).

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

За приписами п. 1.9.Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як вбачається з оскаржуваної постанови серія ДПО18 №916181 від 26 грудня 2018 року, складеної поліцейським СРПП №3 Бердянського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області старший сержант поліції ОСОБА_4, 26.12.2018 року об 11 год. 23 хв. в м. Бердянськ, пр-т Східний, ТЦ «Екватор», ОСОБА_5 здійснив зупинку на місці, яке позначено дорожнім знаком 5.38 «Місце для стоянки» з додатковою табличкою до нього 7.17 «Інваліди» та позначено дорожньою розміткою 1.30, чим порушив вимоги пп. 8.4«ґ» Правил дорожнього руху України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 122 КУпАП. У звязку з чим його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 122 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1020,00 грн. (а.с.7).

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно ст. 7 цього Кодексу ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 5 ст. 122 КУпАП України передбачено адміністративну відповідальність у випадку, зокрема, порушення вимог зупинки чи стоянки транспортних засобів на місцях, що позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою, на яких дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю.

Субєктом правопорушення в цій статті є особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, а в разі вчинення передбачених частинами першою - третьою цієї статті правопорушень у виді перевищення обмеження швидкості руху транспортних засобів, проїзду на заборонний сигнал регулювання дорожнього руху, порушення правил зупинки, стоянки, а також установленої для транспортних засобів заборони рухатися смугою для маршрутних транспортних засобів, тротуарами чи пішохідними доріжками, виїзду на смугу зустрічного руху, якщо зазначене правопорушення зафіксовано в автоматичному режимі, а також у разі порушення правил зупинки, стоянки транспортних засобів, якщо зазначене правопорушення зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), - відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України. У разі внесення змін до постанови про накладення адміністративного стягнення з підстав, встановлених абзацом третім частини першої статті 279-3цього Кодексу, субєктом цього правопорушення може бути особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, зафіксованого в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису).

Частиною 2 ст. 74 КАС України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Позивач у судовому засіданні заперечував проти вчинення ним адміністративного правопорушення та пояснив, що не він 26.12.2018 року припаркував на автомобіль НОМЕР_1, на майданчику біля ТЦ «Екватор» а його знайомий ОСОБА_6, що також підтвердив в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 та пояснив, що він є інвалідом третьої групи, тому і припаркував автомобіль на місце для осіб із інвалідністю.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідач поліцейський СРПП №3 Бердянського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області старший сержант поліції ОСОБА_4 в своїх поясненнях зазначив, що під час перевірки позивач знаходився біля автомобіля НОМЕР_3, на пр. Східному на парковці ТЦ «Екватор» та не спростував вказане твердження позивача, що не він здійснив стоянку автомобілю, а за кермом був ОСОБА_6, який є інвалідом 3-ої групи.

Крім того, відповідачем будь-яких доказів, які б свідчили про вчинення саме позивачем порушення правил дорожнього руху при винесенні оскаржуваної постанови також не надано.

Таким чином, суд вважає, що відповідачем в порушення вимог ст. 77 КАС України не надано доказів на підтвердження правомірності оскаржуваної постанови.

Враховуючи вищевикладене та керуючи ст.ст. 241, 243, 245, 246, 250 КАС України, суд,-

В и р і ш и в :

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову поліцейського СРПП № 3 Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області старшого сержанта поліції ОСОБА_4 серія ДПО18 № 916181 від 26 грудня 2018 року про притягнення ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 122 КУпАП та застосування адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1020,00 грн.

Рішення може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Бердянського міськрайонного суду

Запорізької області ОСОБА_1