Справа № 160/3875/19
Суддя: Барановський Роман Анатолійович
Дата ухвалення: 2019-05-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

02 травня 2019 р.Справа №160/3875/19

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Барановський Р.А., розглянувши у письмовому провадженні заяву Фермерського господарства "ЕКО-ОВОЧІ" про забезпечення адміністративного позову Фермерського господарства "ЕКО-ОВОЧІ" до Головного управління Державної служби України з питань праці (Держпраці) у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу,-

ВСТАНОВИВ:

Фермерське господарство "ЕКО-ОВОЧІ" (далі - ФГ "ЕКО-ОВОЧІ", заявник, позивач) звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Державної служби України з питань праці (Держпраці) у Дніпропетровській області, у якому позивач просить суд визнати протиправною та скасувати постанову Головного управління Державної служби України з питань праці (Держпраці) у Дніпропетровській області №ДН1326/274/АВ/ТД-ФС/273 від 28.03.2019р. про накладення штрафу на Фермерське господарство "ЕКО-ОВОЧІ" () у розмірі 2 503 800, 00 грн.

02.05.2019р. до суду надійшла заява ФГ "ЕКО-ОВОЧІ" щодо вжиття заходів забезпечення адміністративного позову шляхом:

зупинення дії постанови про накладення штрафу уповноваженими особами Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області №ДН1326/274/АВ/ТД-ФС/273 від 28.03.2019р. у розмірі 2 503 800, 00 грн.;

заборони Головному управлінню Держпраці у Дніпропетровській області вчиняти будь-які дії щодо примусового виконання постанови №ДН1326/274/АВ/ТД-ФС/273 від 28.03.2019р. у розмірі 2 503 800, 00 грн. - до набрання законної сили рішення у справі №160/3875/19.

В обгрунтування даної заяви ФГ "ЕКО-ОВОЧІ" зазначає, що виконання оскаржуваної постанови призведе до негативних економічних наслідків для роботи підприємства у вигляді; зупинки діяльності підприємства, невиконання ним зобов'язань перед контрагентами, замовниками, унеможливить виплату заробітної плати найманим працівникам, сплату податків, придбання посівного матеріалу, підготовки техніки та земельних ділянок до вирощування овочевої продукції тощо. Заявник вважає, що у разі не вжиття судом заходів забезпечення позову Головне управління Державної служби України з питань праці (Держпраці) у Дніпропетровській області вжитиме дії щодо примусового виконання оскаржуваної постанови, а оскільки дана постанова є виконавчим документом, то це призведе до стягнення з позивача суми оскаржуваного штрафу. При цьому, заявник зауважує, що у випадку встановлення незаконності спірної постанови під час даного спору, позивач матиме змогу поновити порушені права та інтереси шляхом подачі значної кількості судових позовів, як, наприклад, про скасування рішень державного виконавця, стягнення з бюджету безпідставно сплачених коштів, що в свою чергу, на думку позивача, призведе до значних втрат коштів та часу. Заявник звертає увагу суду на те, що у позовній заяві наведені належні та необхідні докази протиправності спірної постанови про накладення штрафу.

Відповідно до частини 3 статті 166 Кодексу адміністративного судочинства України - заяви, клопотання і заперечення подаються та розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом. У випадках, коли цим Кодексом такий порядок не встановлений, він встановлюється судом.

За положеннями ч. 1 та ч. 5 ст. 154 Кодексу адміністративного судочинства України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Таким чином, розгляд вищезазначеної заяви ФГ "ЕКО-ОВОЧІ" за встановленим судом порядком проведено у письмовому провадженні.

Дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, доводи викладені у заяві позивача, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення адміністративного позову з наступних підстав.

Інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.

Згідно із ч. 4 ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України, подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб'єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.

Відповідно до чч. 1, 2 ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 151 Кодексу адміністративного судочинства України, позов може бути забезпечено, зокрема, зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта.

При цьому ч. 5 ст. 151 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що зупинення дії нормативно-правового акта як захід забезпечення позову допускається лише у разі очевидних ознак протиправності такого акта та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду з позовом щодо такого акта.

З вищенаведеного слідує, що забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи визначених законом заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.

Статтею 150 та частиною 5 статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України визначено вичерпний перелік підстав для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а суд повинен, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи існує хоча б одна з названих підстав, і оцінити, чи не може застосування заходів забезпечення позову завдати більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

В розумінні наведених норм процесуального закону, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги; ймовірності ускладнення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушення у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є у часниками даного судового процесу.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Очевидна протиправність прийнятого рішення має вказувати на такі обставини, що не потребують детального з'ясування чи додаткового доказування.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Під час вирішення питання про наявність підстав для забезпечення позову, суд зазначає, що обов'язок щодо доведення та обґрунтування наявності очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, обґрунтованості додаткових зусиль і витрат у майбутньому, покладається саме на особу, яка звернулась до суду із заявою про забезпечення позову.

З матеріалів справи вбачається, що ФГ "ЕКО-ОВОЧІ" просить суд визнати протиправним та скасувати постанову про накладення штрафу.

При цьому, слід зауважити, що у заяві про забезпечення позову позивач просить суд вжити заходи забезпечення адміністративного позову, вважаючи, що невжиття заходів забезпечення позову у майбутньому може бути наслідком заподіяння шкоди правам та інтересам позивача.

З огляду на викладене, суд вважає, що обставини, на які посилається заявник, обґрунтовуючи заяву про забезпечення адміністративного позову, не мають ознак очевидності та підлягають доведенню у судовому засіданні під час розгляду справи по суті, а тому підстави для застосування заходів забезпечення адміністративного позову з мотивів та у спосіб, які наведені позивачем у заяві - відсутні.

Таким чином, на час розгляду судом заяви позивача не встановлено, що невжиття запропонованих позивачем заходів може істотно ускладнити чи унеможливить виконання рішення суду, не доведено неможливість захисту прав позивача без вжиття таких заходів та наявність очевидних ознак протиправності оскаржуваного рішення відповідача без розгляду справи по суті.

Суд, розглядаючи заяву про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, з огляду на докази, надані стороною по справі для підтвердження своїх вимог щодо забезпечення позову, має пересвідчитись, зокрема, у тому, що існує дійсна і реальна загроза, невиконання рішення суду чи суттєва перешкода у реалізації заявником своїх прав та інтересів, чи слід забезпечувати позов саме у такий спосіб, про який просить заявник, а не якимось менш обмежувальним у правах способом для відповідача, чи є такий спосіб співмірним обсягу позовних вимог, чи має заявник легітимну мету забезпечити саме захист своїх прав та інтересів від неправомірних дій відповідача, а не завдати шкоди правам та інтересам відповідача.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має зважати на необхідний баланс процесуальних прав та обов'язків сторін. В той же час, рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв'язку з оскарженням акта суб'єкта владних повноважень.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював особливу важливість принципу рівності сторін, як складової концепції справедливого судового розгляду та який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом (рішення у справах Кресс проти Франції (Kress v. France), Ф.С.Б. проти Італії (F.C.B. v. Italy), Т. проти Італії (Т. v. Italy) та Кайя проти Австрії (Kaya v. Austria).

Натомість, суд зауважує, що на момент звернення заявника до суду із заявою про забезпечення позову доказів пред'явлення Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області до примусового виконання оскаржуваної постанови, або про намір останнього пред'явити такий документ до виконання суду не надано.

З огляду на вищевикладене, суд доходить до висновку про відсутність підстав для вжиття заходів забезпечення даного позову, у зв'язку з чим заява ФГ "ЕКО-ОВОЧІ" про забезпечення адміністративного позову - задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 150, 151, 154, 166, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Фермерського господарства "ЕКО-ОВОЧІ" про забезпечення адміністративного позову Фермерського господарства "ЕКО-ОВОЧІ" до Головного управління Державної служби України з питань праці (Держпраці) у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу - відмовити.

Копію ухвали направити особі, яка звернулась до суду із заявою про забезпечення позову.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України, та може бути оскаржена до Третього апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, передбачені статтями 295 та 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Р.А. Барановський