Справа № 177/377/19
Суддя: Суботіна С. А.
Дата ухвалення: 2019-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 177/377/19
Провадження № 2-а/177/8/19
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

25 квітня 2019 року

Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Суботіної С. А.

за участі: секретаря Ференц Я. З.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до інспектора роти № 3 батальйону № 3 управління патрульної поліції в Дніпропетровській області ДПП лейтенанта поліції Нечепоренка Дениса Ігоровича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області ДПП, про визнання противоправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення протиправною, закриття справи, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним позовом, в якому просив суд визнати протиправною та скасувати постанову серії АР № 879299 від 27.02.2019 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255,00 грн., а також закрити провадження у справі.

В обґрунтування позовних вимог вказував, що 27.02.2019 відповідачем складено постанову про накладення на нього адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, за, нібито, перевищення швидкості в населеному пункті - Миколаївка Дніпропетровської області, на 48 км від дозволеної, що зафіксовано вимірювальним приладом TruCam LTI 20-20, виробництва США.

З такими висновками позивач не згоден, так як відповідачем не зважаючи на те, що позивач спорював на місці допущене порушення і адміністративне стягнення, в супереч ст.. 256, 258 КУпАП, не склав протокол про адміністративне правопорушення, сама постанова не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП. Також, позивач стверджує, що відповідачем не надано на йог вимогу Сертифікат відповідності на пристрій TruCam LTI 20-20, а тому він вважає, що вказаний пристрій використовувався незаконно.

Позивач правом на участь у судовому засіданні не скористався, явку представника не забезпечив, хоча про день, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином (а.с.16,27). Клопотання про відкладення розгляду справи з поважних причин від позивача до суду не надходило.

Відповідач інспектор роти № 3 батальйону № 3 управління патрульної поліції в Дніпропетровській області ДПП лейтенант поліції Нечепоренко Д.І. у судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином (а.с.17,21,28,29). Причини неявки не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи та відзиву на позов не надав.

Представник третьої особи, Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області УПП, Марченко А.О., через канцелярію суду подав письмові пояснення на позовну заяву, згідно з якими справу просив розглядати за відсутності представника, а також відмовити у задоволенні позовним в повному обсязі. Вказує, що дії інспектора роти № 3 батальйону № 3 управління патрульної поліції в Дніпропетровській області ДПП лейтенанта поліції Нечепоренка Д.І. при складанні постанови серії АР № 879299 від 27.02.2019,відповідають вимогам закону, на підтвердження чого до пояснення долучено докази правомірності використання приладу TruCam LTI 20-20, виробництва США, DVD диск з фото та відео фіксацією порушення.

Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого належним чином, не перешкоджає розгляду справи

Згідно з ч. 4 ст. 299 КАС України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, об`єктивно, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що постановою інспектора роти № 3 батальйону № 3 управління патрульної поліції в Дніпропетровській області ДПП лейтенанта поліції Нечепоренка Д.І., серії АР № 879299 від 27.02.2019, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255,00 грн. (а.с.3).

Відповідно до зазначеної постанови, ОСОБА_1 , 27.02.2019 о 14:38 год., в с. Миколаївка Дніпровського району Дніпропетровської області, по вул. Магістральна, в районі будинку 2, керуючи транспортним засобом КІА СЕЕD, р/н НОМЕР_3 , рухався зі швидкістю 98 км/год, при цьому перевищував встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті на 48 км/год, чим порушив п. 12.4 ПДР. Швидкість вимірювалася пристроєм TruCam ТС00715.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання. Поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі (п. 11 ч. 1 ст. 23 цього Закону).

Відповідно до ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про порушення правил дорожнього руху (частини перша, друга і третя статті 122). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція (далі - поліцейський), матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі визначає Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395 (далі - Інструкція).

У разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу (п. 4 розділ 1 Інструкції).

Пункт 1 розділу ІІІ Інструкції визначає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, серед іншого, частинами першою, другою і третьою статті 122 КУпАП.

Згідно з п. 2 розділу ІІІ Інструкції, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема частинами першою, другою і третьою статті 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 1 розділу IV Інструкції, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Отже, доводи позивача щодо складення постанови без протоколу про адміністративне правопорушення, є безпідставними, оскільки, зважаючи на вищевказані норми, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення без складання відповідного протоколу.

Приписами ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пунктом 1.3. Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (зі змінами та доповненнями) визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують , несуть відповідальність згідно із законодавством (п. 1.9).

Відповідно до п. 12.4 ПДР України, у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Як слідує з оскаржуваної постанови, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом КІА СЕЕD, р/н НОМЕР_3 , рухався зі швидкістю 98 км/год, при цьому перевищував встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті на 48 км/год, чим порушив п. 12.4 ПДР. Швидкість вимірювалася пристроєм TruCam ТС00715.

Судовим розглядом встановлено, що вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCам, що використовувався під час фіксації дій позивача, зареєстрований в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером УЗ197-12, затверджений сертифікатом № UA-MI/1-2903-2012, виданим Міністерством економічного розвитку і торгівлі України 29.08.2012

Наказом державного комітету стандартизації, метрології та сертифікації України № 100 від 19.02.2002, зареєстрованим Міністерством юстиції України 04.03.2002 за № 222/6510, який втратив чинність на підставі наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі № 972 від 14.06.2016, затверджено Порядок оформлення та видачі сертифікатів затвердження типу засобів вимірювальної техніки, сертифікатів відповідності засобів вимірювальної техніки затвердженому типу та свідоцтв про визнання затвердження типу засобів вимірювальної техніки, згідно з п.п. 2.5 якого, сертифікати затвердження типу засобів вимірювальної техніки та свідоцтва оформлюються на типи засобів вимірювальної техніки, які занесено під одним реєстраційним номером до Державного реєстру засобів вимірювальної техніки.

Відповідно до п. 2.6 Порядку, оформлення та видачі сертифікатів затвердження типу та свідоцтв про визнання затвердження типу засобів вимірювальної техніки, сертифікатів відповідності засобів вимірювальної техніки, затвердженому типу та свідоцтв про визнання затвердження типу засобів вимірювальної техніки, сертифікати затвердження типу засобів вимірювальної техніки та свідоцтва про визнання затвердження типу засобів вимірювальної техніки чинні до вилучення відповідних типів засобів вимірювальної техніки з Державного реєстру.

Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 02.11.2015 № 1362 були внесені зміни до Державного реєстру засобів вимірювальної техніки, а саме: згідно з п. 1 були виключені з Державного реєстру засобів вимірювальної техніки певні типи засобів вимірювальної техніки, внесені до нього за відповідними номерами, зокрема У3197-12.

Однак, засоби вимірювальної техніки, які були введені в експлуатацію до моменту виключення їх з Державного реєстру, дозволяється застосовувати за умови позитивних результатів їх перевірки.

При цьому, суд вказує на те, що виключення з Державного реєстру на підставі наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 02.11.2015 № 1362 типу засобу вимірювальної техніки вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCAM, який зареєстрований в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером У3197-12, не встановлює неможливість його використовувати.

Таким чином, оскільки прилад TruCам було введено в експлуатацію в період його перебування в Державному реєстрі, відповідно його подальша експлуатації не обмежена нормами чинного законодавства України.

Крім того, можливість використання виробу TruCам LTI 20/20 виробництва Laser Technology Inc., також підтверджується наявним в матеріалах справи, виданим державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України, експертним висновком від 27.09.2018 № 04/02/03/-3008, який зазначає про правильність реалізації криптографічного алгоритму шифрування AES відповідно до ДСТУ ISO/IES 18033-3:2015 та забезпечення конфіденційності, цілісності та автентичності зареєстрованих даних.

Отже, суд приходить до висновку, що лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 ТС00715, може засвідчувати порушення швидкісного режиму, а тому може бути належним доказом у даній справі.

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозицією ч. 1 ст. 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення, що доводиться шляхом надання доказів.

На підтвердження факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення (перевищення встановленої швидкості), відповідачем надано фото з засобу TruCам LTI 20/20, що на DVD диску, на якому, нібито, зафіксований автомобіль позивача. У той же час, з інформації, що міститься на цьому фото вбачається, що швидкість автомобіля зафіксована на відстані 168,2 м, а вимірювання швидкості здійснювалося у похмуру погоду, тобто при недостатньому сонячному освітленні, у зв`язку з чим, марку автомобіля та державний номерний знак на цьому фото відображений не чітко (розмито) та не дає змоги достовірно встановити цифрові та буквенні знаки, що на ньому зазначені, тобто, неможливо достовірно ідентифікувати автомобіль, відтак, даний знімок не може бути належним доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

У матеріалах справи також відсутні будь-які інші документи, які б фіксували власне перевищення швидкості саме автомобілем КІА СЕЕD, р/н НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_1

Згідно з статтею 31 Закону України «Про Національну поліцію», поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 цього ж Закону встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Так, долучений до матеріалів справи DVD диск, на якому зафіксовано розгляд справи на місці зупинки транспортного засобу за участі ОСОБА_1 , суд визнає неналежним доказом, оскільки даний відеозапис не містить даних вчинення останнім порушення п. 12.4 ПДР України. Крім того, на неналежність цього доказу вказує і те, що в порушення ч. 3 ст. 283 КУпАП, оскаржувана постанова не містить посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено даний відеозапис.

Також прийнятними є посилання позивача на невідповідність оскаржуваної постанови вимогам ст. 283 КУпАП, оскільки вона не містить порядок сплати штрафу; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Положеннями ст. 73 КАС України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За ч. 2 ст. 62 Конституції України, правопорушник не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення, а відповідно до ч. 3 цієї ж статті обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Європейський суд з прав людини у справі Barbera, Messeque and Jabardo v. Spain (скарга № 10590/83 від 06.12.1988) зазначив, що докази, покладені в основі висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.

Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (справа Daktaras v. Lithuania, скарга № 42095/98).

Правова природа адміністративної відповідальності по своїй суті аналогічна кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У справі Надточій проти України (скарга № 7460/03) Європейський суд з прав людини зазначив, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу про адміністративні правопорушення. (п. 21 рішення)

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, щоб стягнення не було посилено.

Таким чином, з урахуванням встановлених обставин справи, зважаючи на те, що відповідачем, на якого, згідно з ст. 77 КАС України покладено обов`язок доведення правомірності прийнятого рішення, не доведено факту допущення позивачем порушення п. 12.4 ПДР України, суд приходить до висновку, що оскаржувану постанову в справі про адміністративне правопорушення слід скасувати і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Керуючись ст. ст. 9, 211, 242-246, 286 КАС України,-

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до інспектора роти № 3 батальйону № 3 управління патрульної поліції в Дніпропетровській області ДПП лейтенанта поліції Нечепоренка Дениса Ігоровича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області ДПП, про визнання противоправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення протиправною, закриття справи,- задовольнити.

Постанову інспектора роти № 3 батальйону № 3 управління патрульної поліції в Дніпропетровській області ДПП лейтенанта поліції Нечепоренка Дениса Ігоровича від 27.02.2019 серії АР № 879299 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, - скасувати та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду.

Відповідно до пп. 15.5) п. 15 розділу VІІ Перехідних положень КАС України в редакції, яка набрала чинності з 15.12.2017, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Третього апеляційного адміністративного суду через Криворізький районний суд Дніпропетровської області.

Суддя: