Справа № 132/399/19
Суддя: Сєлін Є. В.
Дата ухвалення: 2019-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 132/399/19
Провадження № 2-а/132/13/19
Рішення

Іменем України

24 квітня 2019 року місто Калинівка

КАЛИНІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого судді СЄЛІНА Є.В.,

при секретарі КУЛИК Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Калинівка Вінницької області справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського сектору реагування патрульної поліції № 2 старшого сержанта ОСОБА_2 про визнання протиправним рішення субєкта владних повноважень у справі про притягнення до адміністративної відповідальності та скасування постанови серії ДПО18 № 427981 від 11.12.2018р. про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

01.02.2019р. до місцевого суду звернувся ОСОБА_1 із вказаним адміністративним позовом, в якому просить визнати дії поліцейського сектору реагування патрульної поліції № 2 старшого сержанта ОСОБА_2 про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП протиправними; скасувати постанову серії ДПО18 № 427981 від 11.12.2018р., за якою на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 11.12.2018р. постановою відповідача він був притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП. В оскаржуваній постанові зазначено, що він 11.12.2018р. о 12год.28хв. в місті Калинівка по вулиці Незалежності, керуючи транспортним засобом, а саме автомобілем марки «VOLKSWAGEN T.4», державний номерний знак «АВ 7301 АІ», здійснив зупинку ближче 10 метрів до пішохідного переходу, чим порушив ПДР. За вчинення вказаного адміністративного проступку його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255грн. Вважає, що дана постанова винесена із порушенням вимог чинного законодавства, та не відповідає дійсним обставинам справи, інспектором не було дотримано вимог, передбачених ст.ст. 245, 251, 268, 280 КУпАП, а саме не доведено вину у вчиненні вказаного правопорушення. а тому вона повинна бути скасована в судовому порядку.

Ухвалою Калинівського районного суду Вінницької області від 01.03.2019р. відкрите провадження за вказаним позовом.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, подавши письмову заяву, в якій просив справу розглянути за його відсутності, на позовний вимогах наполягає та просить їх задовольнити, з підстав зазначених ним в позові.

Відповідач поліцейський сектору реагування патрульної поліції № 2 старший сержант ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки в судове засідання суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав.

Відповідно до ч.4 ст.229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків:

З матеріалів справи вбачається, що 11.12.2018р. поліцейським сектору реагування патрульної поліції № 2 старшим сержантом ОСОБА_2 винесено постанову серії ДПО18 № 427981, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 255грн. за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

У постанові відповідачем зазначено, що 11.12.2018р. о 12год.28хв. в місті Калинівка по вулиці Незалежності, ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом, а саме автомобілем марки «VOLKSWAGEN T.4», державний номерний знак «АВ 7301 АІ», здійснив зупинку ближче 10 метрів до пішохідного переходу, чим порушив ПДР.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності регламентовано нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про порушення правил дорожнього руху (частини перша, друга і третя статті 122). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Статтею 258 КУпАП визначено випадки, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається.

Зокрема, протокол про адміністративне правопорушення не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено, зокрема, до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі (ч. 2 статті 258 КУпАП).

Згідно ч.4 статті 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Остання, наразі, містить вимоги до змісту постанови про правопорушення.

Процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов'язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція (далі - поліцейський), матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі визначає Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом МВС України від 07 листопада 2015 року № 1395.

У разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу (п. 4 розділ 1 Інструкції).

Пункт 1 розділу ІІІ Інструкції, визначає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно із частиною 1 статті 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідач, будучи органом (посадовою особою), який безпосередньо здійснює провадження в справах про адміністративні правопорушення, завданням якого є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (стаття 245 КУпАП), повинен був, враховуючи вимоги статті 280 КУпАП, з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до пункту 15.9 г Правил дорожнього руху України зупинка забороняється на пішохідних переходах і ближче 10 м від них з обох боків, крім випадків надання переваги в русі.

За змістом пункту 1.10 Правил дорожнього руху України пішохідний перехід - ділянка проїзної частини або інженерна споруда, призначена для руху пішоходів через дорогу. Пішохідні переходи позначаються дорожніми знаками 5.35-5.37.2, дорожньою розміткою, пішохідними світлофорами. За відсутності дорожньої розмітки межі дорожньої розмітки пішохідного переходу визначаються відстанню між дорожніми знаками або пішохідними світлофорами, а на перехресті за відсутності пішохідних світлофорів, дорожніх знаків та розмітки - шириною тротуарів та узбіч.

Таким чином, зупинка транспортного засобу ближче 10 метрів від пішохідного переходу з обох боків від нього утворює об'єктивну сторону правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 122 КУпАП. При цьому пунктом 15.9 г Правил дорожнього руху України однозначно визначено, що відстань у 10 метрів визначається від пішохідного переходу, а не від дорожнього знаку.

Межі пішохідного переходу відповідно до пункту 1.10 Правил дорожнього руху визначається дорожньою розміткою 1.14.1-1.14.3, і лише за відсутності такої розмітки межі дорожньої розмітки пішохідного переходу визначаються відстанню між дорожніми знаками або пішохідними світлофорами.

Положеннями статей 245, 251, 252, КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа), встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Пленум Верховного суду України у пункті 24 постанови від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз'яснив, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

За положеннями ч.2 ст.251 КУпАП обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.

Таким чином, у справах про адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст.122 КУпАП, збирати докази зобов'язані працівники Національної поліції.

За змістом норм ч.1, ч.2 ст.7, ст.245 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі додержання принципу законності. Завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Частиною 1 ст.77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Докази суду надають учасники справи (ч.3 ст.77 КАС України).

Верховний Суд у своїй постанові від 26 квітня 2018 року у справі №338/1/17 вказав, що постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності не може бути беззаперечним доказом вчинення цією особою адміністративного проступку, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб'єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

У постанові про адміністративне правопорушення від 11.12.2018р. серії ДПО18 № 427981 поліцейський сектору реагування патрульної поліції № 2 старший сержант ОСОБА_2, не зазначив який саме пункт ПДР України порушив ОСОБА_1, не навів жодного доказу на підтвердження наявності адміністративного правопорушення та винності останнього в його вчиненні. Не надано таких доказів, зокрема замірів відстані зупинки автомобіля від пішохідного переходу, фото та відеоматеріалів, відповідачем і в ході розгляду справи.

З огляду на викладене, враховуючи те, що відповідачем, на якого покладено обов'язок доказування правомірності свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, не надано жодних доказів на підтвердження факту порушення позивачем ОСОБА_1 ПДР України, а отже, і вчинення ним адміністративного проступку, притягнення позивача до адміністративної відповідальності не може вважатися законним, унаслідок чого оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст.55 Конституції України, ст.ст. 132-1, 251, 256, 258, 268, 279, 280, 283-285 КУпАП, ст.ст.6, 10, 11, 12, 17, 70, 71, 94, 159-163, 171-2 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до поліцейського сектору реагування патрульної поліції № 2 старшого сержанта ОСОБА_2 про визнання протиправним рішення субєкта владних повноважень у справі про притягнення до адміністративної відповідальності та скасування постанови серії ДПО18 № 427981 від 11.12.2018р. про адміністративне правопорушення задовольнити.

Визнати дії поліцейського сектору реагування патрульної поліції № 2 старшого сержанта ОСОБА_2 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.122 КУпАП протиправними.

Постанову поліцейського сектору реагування патрульної поліції № 2 старшого сержанта ОСОБА_2 серії ДПО18 № 427981 від 11 грудня 2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП скасувати.

Рішення може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Калинівський районний суд Вінницької області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Є.В. Сєлін