Справа № 320/5514/18
Суддя: Собків Ярослав Мар'янович
Дата ухвалення: 2019-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/5514/18 Суддя (судді) першої інстанції: Лисенко В.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді: Собківа Я.М.,

суддів: Степанюка А.Г., Файдюка В.В.,

за участю секретаря: Рагімової Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Броварського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Броварського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Київській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Броварського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Київській області щодо невнесення змін до Постанови про продовження раніше призначеної страхової виплати ОСОБА_2 № 186 від 31.08.2001 року в частині зміни розміру відшкодування втраченого потерпілим заробітку (або відповідної його частини) залежно від ступеня втрати професійної працездатності з 99,63 грн. на 225,7 грн., згідно поданої Корегуючої довідки на 24.07.2001 року;

- зобов'язати відповідача внести зміни до Постанови про продовження раніше призначеної страхової виплати позивачу № 186 від 31.08.2001 року в частині зміни розміру відшкодування втраченого потерпілим заробітку (або відповідної його частини) залежно від ступеня втрати професійної працездатності з 99,63 грн. на 225,7 грн., згідно поданої Корегуючої довідки на 24.07.2001 року та провести відповідний перерахунок.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2018 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Броварського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Київській області щодо невнесення змін до постанови про продовження раніше призначеної страхової виплати ОСОБА_2 від 31.08.2001 року №186 у частині розміру відшкодування втраченого потерпілим заробітку (або відповідної його частини) залежно від ступеня втрати професійної працездатності з 99,63 грн. на 225,70 грн, згідно поданої корегуючої довідки на 24.07.2001 року.

Зобов`язано Броварське відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Київській області внести зміни до постанови про продовження раніше призначеної страхової виплати ОСОБА_2 від 31.08.2001 року №186 у частині розміру відшкодування втраченого потерпілим заробітку (або відповідної його частини) залежно від ступеня втрати професійної працездатності з 99,63 грн. на 225,70 грн., згідно поданої корегуючої довідки на 24.07.2001 та провести відповідний перерахунок.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Київського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2018 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Свої вимоги апелянт мотивує тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення було не повно досліджено обставини, що мають значення для справи та не правильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, які з'явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_2 02.05.1982 року був прийнятий слюсарем - до Виробничого об'єднання «Київський радіозавод», що підтверджується трудовою книжкою НОМЕР_1 від 28.08.1961 року.

Відповідно до акту про нещасний випадок на виробництві від 28.05.1985 року №30, 27.05.1985 року позивач під час роботи на ВО «Київський радіозавод» на посаді слюсаря каркасно-зварювального цеху №105 отримав травму (пошкодження лівого ока) від нещасного випадку на виробництві.

Згідно акту медичного освідування МСЕК №138, позивачу було встановлено 35% втрати загальної працездатності та 50% - професійної працездатності на період з 25.09.1985 року по 01.10.1986 року.

01 жовтня 1985 року у зв'язку з каліцтвом позивач був переведений на легшу роботу у тому ж цеху на посаду комплектувальника виробів та інструменту (Наказ № 5299 від 31.10.1985 р.), що підтверджується копією трудової книжки.

11 квітня 1986 року ОСОБА_2 звернувся до ВО «Київський радіозавод» із заявою про відшкодування шкоди, завданої внаслідок нещасного випадку на виробництві.

При повторному огляді 28 жовтня 1986 року згідно акту освідування МСЕК № 151 позивачу було встановлено 35 % втрати загальної працездатності та 50 % професійної на період з 25.09.1986 року по 25.09.1987 року.

13 жовтня 1987 року згідно акту освідування МСЕК № 117 позивачу було встановлено 50 % втрати професійної працездатності на період з 25.09.1987 року та безстроково.

21 жовтня 1987 року Виробничим об'єднанням «Київський радіозавод» було прийнято наказ по особовому складу № 6524/п, яким встановлено здійснити виплату працівнику цеху № 105 ОСОБА_2 у відшкодування шкоди по 80,59 руб. в місяць із розрахунку 50 % втрати професійної працездатності із середнього заробітку 256,87 руб. (заробітна плата до отримання каліцтва) за мінусом пенсії по інвалідності у розмірі 47,84 руб. Платежі здійснювати з 01 жовтня 1987 року та безстроково.

11 травня 1992 року Виробничим об'єднанням «Київський радіозавод» було прийнято наказ «Про перерахунок розміру відшкодування шкоди, нанесеної працівникам інвалідністю або іншим пошкодженням здоров'ю, пов'язаних з виконанням ними трудових обов'язків» №2077/к, яким визначено головному бухгалтеру ОСОБА_4: здійснювати щомісячні виплати сум на відшкодування шкоди, з 01.05.1992 року; здійснити перерахунок сум на відшкодування шкоди, виплачених за січень-квітень 1992 року; здійснити індексацію сум виплачених на відшкодування шкоди.

На основі Наказу № 2077/к від 11.05.1992 року було видано для бухгалтерії підприємства Наказ «Про перерахунок розміру відшкодування шкоди, нанесеної працівникам інвалідністю або іншим пошкодженням здоров'ю, пов'язаних з виконанням ними трудових обов'язків» №2996-к, в розрахунках якого вбачається бухгалтерська помилка, а саме була невірно зазначена сума на відшкодування шкоди - 739,45 руб., замість 1026,45 руб. (зазначена в Наказі № 2077/к від 11.05.1992 року).

Постановою Кабінету Міністрів України від 29.05.1996 № 569 «Про реорганізацію державного підприємства «Виробниче об'єднання «Київський радіозавод» було постановлено Міністерству машинобудування, військово-промислового комплексу і конверсії разом із робочою групою провести в установленому порядку реорганізацію Київського радіозаводу шляхом поділу його цілісного майнового комплексу для створення на його базі підприємств згідно з додатком.

24 липня 2001 року ВО «Київський радіозавод» було передано особову справу позивача до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Києві, про що було складено акт прийняття-передачі особових справ потерпілих на виробництві № 02/13.

31 серпня 2001 року Управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у Київській області було передано Відділенню виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у Київській області у Броварському районі особову справу позивача до Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, про що свідчить акт прийняття-передачі особових справ потерпілих на виробництві № 18.

Згідно з довідкою від 24.07.2001 р., доданою до особової справи позивача, розмір втраченого заробітку (щомісячної страхової виплати) становив 99,63 грн.

ОСОБА_2 19 квітня 2001 року звертався із заявою, в якій просив Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань продовжити здійснення страхових виплат відповідно до його особової справи.

31 серпня 2001 року Відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві по Броварському району Київської області було прийнято Постанову про продовження раніше призначеної страхової виплати № 186, якою продовжено позивачу виплату раніше призначеної щомісячної грошової суми в разі часткової або повної непрацездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку в розмірі 99,63 грн. Даною Постановою було встановлено проводити платежі з 01.08.2001 р. і довічно.

Отримавши коригуючу довідку про розмір втраченого заробітку, витрат на медичну допомогу та соціальну допомогу та інших страхових виплат, сума відшкодування втраченого заробітку у якій становить 225,70 грн., позивач повторно звернувся до відповідача із заявою щодо перерахунку виплати відшкодування шкоди.

Листом від 31.07.2018 року за № 594 ОСОБА_2 отримав відмову у перерахунку страхової виплати.

Вказана відмова вмотивована тим, що відповідач сплачує страхові виплати та надає соціальні послуги працівникам, які потерпіли на виробництві до 01 квітня 2001 року з часу, коли відповідні підприємства передали в установленому порядку документи, що підтверджують право цих працівників на такі страхові виплати. Крім того, відповідач зазначив, що перерахунок розміру страхових виплат, здійснюється з підстав, передбачених статтею 37 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування", яка не підлягає розширеному тлумаченню, отже підстави для перерахунку виплат позивачу, - відсутні.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав та законних інтересів.

Відповідно до п.1 розділу І Правил відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним трудових обов'язків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 23.06.1993 №472 (далі Правила №472, які були чинні у період з 01.07.1993 по 11.07.2001) власник підприємства, установи і організації (надалі - підприємство) або уповноважений ним орган (надалі - власник) несе матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну працівникові каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним трудових обов'язків (надалі - ушкодження здоров'я), а також за моральну шкоду, заподіяну потерпілому власником фізичного чи психічного впливу небезпечних або шкідливих умов праці.

Згідно із п.4 Правил №472 відшкодування шкоди, заподіяної працівнику ушкодженням здоров'я (надалі - потерпілому) складається з: виплати втраченого заробітку (або відповідної його частини) залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності; виплати в установлених випадках одноразової допомоги потерпілому (членам сім'ї та утриманцям померлого); компенсації витрат на медичну та соціальну допомогу (посилене харчування, протезування, сторонній догляд тощо).

Відповідно до частини першої статті 11 Закону України «Про охорону праці» від 14.10.1992 №2694-XII (який набрав чинності з 24.11.1992) власник зобов'язаний відшкодувати працівникові шкоду, заподіяну йому каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, у повному розмірі втраченого заробітку відповідно до законодавства, а також сплатити потерпілому (членам сім'ї та утриманцям померлого) одноразову допомогу. При цьому пенсії та інші доходи, одержувані працівником, не враховуються.

Верховною Радою України 21 грудня 2000 року було прийнято Закон України «Про внесення зміни до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» №2180-III, який набрав чинності 01.01.2001 року.

Таким чином, відповідно до п.1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23.09.1999 №1105-XIV (в редакції Закону №2180-ІІІ) цей Закон набирає чинності з 1 квітня 2001 року.

Статтею 21 Закону №1105 встановлено, що у разі настання страхового випадку Фонд соціального страхування від нещасних випадків зобов'язаний у встановленому законодавством порядку: своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я або в разі його смерті, виплачуючи йому або особам, які перебували на його утриманні щомісяця грошову суму в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого.

Отже, у цьому конкретному випадку, документом, який підтверджував право позивача на страхові виплати станом на дату передачі особової справи потерпілого, була довідка про розмір втраченого заробітку, витрат на медичну та соціальну допомогу та інших страхових виплат, згідно якої, сума відшкодування втраченого позивачем заробітку становила 99,63 грн.

Проте, разом з цим, ВО "Київський радіозавод" оформлено корегуючу довідку про розмір втраченого заробітку, витрат на медичну допомогу та соціальну допомогу та інших страхових виплат на дату передачі особової справи потерпілого, в якій, у зв`язку із допущеною помилкою, змінено суму відшкодування втраченого заробітку та зазначено - 225,70 грн.

Таким чином, особові справи яких надійшли до Фондів соціального страхування від установ, підприємств, організацій, виплачуються на підставі документів, наданих саме відповідними установами, підприємствами та організаціями, тобто, первинно призначались не Фондом, а самим роботодавцем, який і самостійно скоригував показник суми відшкодування втраченого позивачем заробітку.

Вказана обставина, свідчить про необґрунтованість і безпідставність неприйняття відповідачем коригуючої довідки та невнесення на її підставі змін до постанови від 31.08.2001 №186, що призвело до порушення прав позивача на належне відшкодування шкоди, заподіяної його здоров`ю, з підстав, навіть незалежних від нього.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Таким чином колегія суддів апеляційної інстанції підтримує висновки суду першої інстанції, що у період з 01.07.1993 року до 31.03.2001 року виплата щомісячної страхової суми втраченого заробітку у зв'язку з втратою працездатності, відносилась до повноважень підприємств, установ та організацій, на якому відповідна особа отримала каліцтво. А з 01.04.2001 року відшкодування такого виду страхових виплат перейшло до повноважень Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань.

Відповідно до ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення-без змін.

Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, рішення або ухвалу - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Броварського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Київській області залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Собків Я.М.

Суддя Степанюк А.Г.

Суддя Файдюк В.В.