Справа № 805/5102/15-а
Суддя: Берназюк Я.О.
Дата ухвалення: 2019-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

26 квітня 2019 року

Київ

справа №805/5102/15-а

адміністративне провадження №К/9901/13625/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Берназюка Я.О., судді Гриціва М.І., судді Коваленко Н.В., розглянувши у письмовому провадженні у касаційному порядку адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Радикал Банк» Савельєвої Анни Миколаївни, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправним та скасування наказу в частині, зобов'язання вчинити певні дії за касаційною скаргою ОСОБА_4 як представника ОСОБА_2 на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 23 лютого 2016 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 21 вересня 2016 року,

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2015 року ОСОБА_2 (далі - позивач) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Радикал Банк» Савельєвої Анни Миколаївни (далі - Уповноважена особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Радикал Банк», відповідач 1) , Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - ФГВФО, відповідач 2), в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ № 204 від 09 листопада 2015 року «Про визнання правочинів нікчемними» Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Радикал Банк» Савельєвої Анни Миколаївни у частині визнання нікчемним правочину (трансакції) з внесенням позивачем 09 липня 2015 року на власний банківський рахунок у ПАТ «Радикал Банк» грошових коштів у сумі 200000 грн. із призначенням платежу: «Внесення коштів на власний рахунок»,

- зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Радикал Банк» Савельєву Анну Миколаївну надати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію стосовно збільшення кількості вкладників за рахунок включення до їх числа позивача, яким необхідно здійснити виплати (відшкодувати кошти) за вкладом в Публічному акціонерному товаристві «Радикал Банк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що 09 липня 2015 року між ним та ПАТ «Радикал банк» було укладено договір банківського рахунку № 185623/П-1, згідно якого позивачу було відкрито рахунок у гривні № НОМЕР_1. Того ж дня, згідно квитанції від 09 липня 2015 року №13386 було внесено на власний рахунок у ПАТ «Радикал банк» грошові кошти у сумі 200 000 грн. із призначенням платежу: «Внесення коштів на власний рахунок». Факт вчинення такої трансакції підтверджується, зокрема, і відповідачем 1 у повідомленні № 3560/15 від 18 листопада 2015 року.

18 листопада 2015 року відповідачем 1 прийнято рішення № 3560/15, в якому визнано нікчемність правочину (трансакції) з внесення позивачем 09 липня 2015 року на власний банківський рахунок у ПАТ «Радикал банк» грошових коштів у сумі 200 000 грн. із призначенням платежу: «Внесення коштів на власний рахунок». Тим самим відповідач 1 відмовився включати грошову вимогу (кредиторську) позивача у сумі 200 000 грн. до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «Радикал банк». 09 листопада 2015 року Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Радикал Банк» Савельєвою Анною Миколаївною винесено наказ № 204 «Про визнання правочинів нікчемними», яким визнано нікчемним правочин (трансакції) з внесенням позивачем 09 липня 2015 року на власний банківський рахунок у ПАТ «Радикал Банк» грошових коштів у сумі 200 000 грн. із призначенням платежу «Внесення коштів на власний рахунок.

Позивач вважає вказаний наказ протиправним, оскільки кошти було внесено позивачем в касу ПАТ «Радикал банк» 09 липня 2015 року для поповнення власного рахунку, тобто позивач вніс власні готівкові кошти на власний банківський рахунок. Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 23 лютого 2016 року, у задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що правочин не спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, а виступає інструментом отримання неправомірної переваги перед іншими кредиторами банку, що свідчить про його нікчемність.

Ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 21 вересня 2016 року, скасовано постанову Донецького окружного адміністративного суду від 23 лютого 2016 року, провадження закрити.

Закриваючи провадження суд апеляційної інстанції визначив, що на спори, які виникають на стадії ліквідації (банкрутства) банку, не поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Не погоджуючись з постановою Донецького окружного адміністративного суду від 23 лютого 2016 року та ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 21 вересня 2016 року, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ОСОБА_2 звернувся з касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України, у якій просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Касаційна скарга подана 24 жовтня 2016 року.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 25 жовтня 2016 року відкрито касаційне провадження у справі № 805/5102/15-а, витребувано адміністративну справу та запропоновано сторонам надати заперечення на касаційну скаргу, однак розгляд справи цим судом не був закінчений.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01 лютого 2018 року для розгляду цієї справи визначено новий склад колегії суддів, а саме: судді-доповідача Берназюка Я.О., суддів Гриціва М.І. та Коваленко Н.В.

Ухвалою Верховного Суду від 25 квітня 2019 року прийнято до свого провадження справу за позовом ОСОБА_2 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Радикал Банк» Савельєвої Анни Миколаївни, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправним та скасування наказу в частині, зобов'язання вчинити певні дії.

Учасники справи письмових клопотань не заявляли.

У касаційній скарзі скаржник вказує на те, що суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку що даний спір є приватно-правовим та не належить до юрисдикції адміністративних судів, оскільки він не стосується банкрутства, а предметом оскарження даного позову є визнання протиправними дій та бездіяльності відповідача, який є суб'єктом владних повноважень.

Відповідно до частини шостої статті 346 КАС України справа підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду в усіх випадках, коли учасник справи оскаржує судове рішення з підстав порушення правил предметної юрисдикції.

Враховуючи, що учасник справи оскаржує рішення судів першої та апеляційної інстанцій, у тому числі з підстав порушення правил предметної юрисдикції, то за правилами частини шостої статті 346 КАС України є підстава для передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що здійснення правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів, спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо прав та обов'язків цивільного характеру. У цьому пункті закріплене «право на суд» разом із правом на доступ до суду складають єдине ціле (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Ґолдер проти Сполученого Королівства» («Golder v. the United Kingdom») від 21 лютого 1975 року, заява № 4451/70, § 36). Проте ці права не є абсолютними та можуть бути обмежені, але лише таким способом і до такої міри, що не порушує сутність вказаних прав (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі «Станєв проти Болгарії» («Stanev v. Bulgaria») від 17 січня 2012 року, заява № 36760/06, § 230).

Європейський суд з прав людини у пункті 44 Рішення від 25 лютого 1993 року у справі «Доббертен проти Франції» зазначив, що частина перша статті 6 Конвенції змушує держав-учасниць організувати їх судову систему в такий спосіб, щоб кожен з їх судів і трибуналів виконував функції, притаманні відповідній судовій установі (Dobbertin v. France № 88/1991/340/413).

Керуючись статтями 341, 345, 346, 347, 359 КАС України,

У Х В А Л И В:

Справу за позовом ОСОБА_2 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Радикал Банк» Савельєвої Анни Миколаївни, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправним та скасування наказу в частині, зобов'язання вчинити певні дії передати на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий Я.О. Берназюк

Судді: М.І. Гриців

Н.В. Коваленко