Справа № 240/4797/18
Суддя: Сушко О.О.
Дата ухвалення: 2019-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 240/4797/18
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Горовенко Анна Василівна
Суддя-доповідач - Сушко О.О.
24 квітня 2019 року

м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Сушка О.О.
суддів: Залімського І. Г. Смілянця Е. С. ,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 17 січня 2019 року (м. Житомир, 17січня 2019 року) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,
В С Т А Н О В И В :
позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправними дії Міністерства оборони України в частині відмови у проведенні виплати одноразової грошової допомоги відповідно до ст.16-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей"; зобов`язати Міністерство оборони України здійснити виплату одноразової грошової допомоги відповідно до ст.16-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".
Відповідно до рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 17 січня 2019 року позов задоволено частково: визнано протиправними дії відповідача щодо відмови позивачу у виплаті одноразової грошової допомоги у розмірі 400-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 01 січня календарного року, у якому встановлено першу "А" групу інвалідності - 06.11.2017 р., внаслідок травми пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби у складі миротворчого персоналу; визнано протиправним та скасовано п.27 рішення відповідача про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги, оформленого протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 27.07.2018 р. №77, про відмову позивачу у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням йому першої "А" групи інвалідності з 06.11.2017 р., внаслідок травми пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби у складі миротворчого персоналу; зобов`язано відповідача призначити та виплати позивачу одноразову грошову допомогу у зв`язку із встановленням йому першої "А" групи інвалідності, внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби у складі миротворчого персоналу у розмірі 400-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 01 січня календарного року, в якому встановлено першу "А" групу інвалідності - 06.11.2017 р.
Не погоджуючись з вказаним рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.
Розглянувши матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції, дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що відповідно до контракту від 27.07.2003 р., позивач проходив військову службу у складі підрозділів Збройних Сил України, що направляються до іншої держави.
Згідно з витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №217 від 25.10.2003 р. молодшого сержанта ОСОБА_1 , згідно з ст.12.14.3 «За станом здоров`я» та з 26.10.2003 р. виключено зі списків особового складу 4 окремого ремонтно-відновлювального батальйону Місії ООН у Сьєрра-Леоне та всіх видів забезпечення.
Відповідно до довідки до акта огляду Новоград-Волинської міськрайонної медико-соціальної експертної комісії серії ЖИХ №040229 від 13.02.2004 р. позивачу встановлено першу групу інвалідності з 05.02.2004 р. до 01.03.2006 р., причина інвалідності: травма отримана в результаті нещасного випадку, ні, не пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби.
Згідно з витягом із протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв від 27.04.2009 р. №335 встановлено, що травма позивача, так, пов`язана з виконанням обов`язків військової служби у складі миротворчого персоналу. Постанову військово-лікарської комісії про причинний зв`язок травми по свідоцтву про хворобу №7/3 від 14.01.2004 р. - відмінено.
Відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААБ від 15.01.2018 р. позивачу встановлено першу «А» групу інвалідності з 06.11.2017 р. причина інвалідності: травма, так, пов`язана із виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в складі миротворчого персоналу, безстроково.
Сторонами не заперечується, що позивач звернувся до Міністерства оборони України із заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням йому першої групи інвалідності, внаслідок травми, яка пов`язана із виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в складі миротворчого персоналу.
Згідно з п.27 рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, оформленого протоколом №77 від 27.07.2018 р., позивачу відмовлено у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги з тих підстав, що останній не має права на одержання одноразової грошової допомоги, оскільки на час первинного встановлення інвалідності в 2004 році не існувало правової норми щодо виплати одноразової грошової допомоги. Також зазначено, що відповідно до п.4 ст. 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" у разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із змінами, що відбулися, не здійснюється.
Суд першої інстанції при ухваленні оскарженого рішення виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог, а відтак наявності підстав для часткового задоволення адміністративного позову.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Так, згідно п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 №2011-XII (далі - Закон №2011-XII) (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) дія цього Закону поширюється на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.
У відповідності до ч. 2 ст. 16 Закону №2011-XII (в редакції, чинній на час встановлення позивачу інвалідності 1 групи, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби - 08.05.2009 р.) у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю під час виконання ним обов`язків військової служби, а також інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до п`ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.
З матеріалів справи встановлено, що причиною інвалідності, яка встановлена позивачу з 05.02.2004 р. вказано: "травма отримана в результаті нещасного випадку, ні, не пов`язана з виконанням обов`язків військової служби. Тобто вказана причина не могла бути підставою для виплати страхової суми, яка на той час була передбачена, як вид соціального забезпечення, відповідно до ст. 16 Закону №2011-XII (в редакції чинній з 01.01.2004 р.), оскільки органами медико-соціальної експертної комісії вказано, що травма не пов`язана з виконанням військової служби.
Тобто, відповідач неправомірно посилається на дату огляду позивача медико-соціальною експертною комісією - 13.02.2004 р., як на дату з якої слід обраховувати дату первинного огляду (початок перебігу дворічного терміну) та виникнення у позивача права на виплату одноразової грошової допомоги.
Постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року №499, затверджено Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб (далі - Порядок № 499).
За змістом п. 2 Порядку №499, призначення і виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, що сталися після 1 січня 2007 року, здійснюється згідно з Порядком, затвердженим цією постановою.
На момент встановлення Новоград-Волинською міськміжрайонною медико-соціальною експертною комісією позивачу 1 групи інвалідності внаслідок травми, так, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби у складі миротворчого персоналу - 08.05.2009 р. право на отримання одноразової грошової допомоги було врегульовано Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в редакції з 07.05.2009 р. та Порядком №499 ( в редакції чинній, на 08.05.2009).
В силу п.2 Порядку №499 одноразова грошова допомога виплачується: пп. 2) військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової служби), а у разі настання інвалідності внаслідок виконання обов`язків військової служби у розмірі 60-місячного грошового забезпечення - інвалідам I групи.
У разі встановлення більшого відсотка втрати працездатності або в разі встановлення групи інвалідності, яка дає право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.
Виплата одноразової грошової допомоги здійснюється в порядку черговості відповідно до дати подання документів.
Слід зазначити, що на момент встановлення позивачу 1 групи інвалідності внаслідок травми пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби у складі миротворчого персоналу - 08.05.2009 р., положення Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції з 07.05.2009 р.) та Порядку №499 (в редакції чинній, на 08.05.2009 р.) не містили норм щодо обмежувального строку виплати одноразової грошової допомоги понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності та норми, щодо можливості реалізувати право на отримання одноразової грошової допомоги протягом трьох років з дня виникнення у нього такого права.
На момент повторного огляду позивача медико-соціальною експертною комісією - 15.01.2018 р. та встановлення 1 "А" групи інвалідності з 06.11.2017 р. внаслідок травми пов`язаної з виконанням обов"язку військової служби у складі миротворчого персоналу, правове регулювання виплати одноразової грошової допомоги здійснювалось Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в редакції Закону №5040-VI від 04.07.2012 р. (набрав чинності з 01.01.2014 р.) (далі - Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей») та Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 (далі - Порядок №975).
Положеннями ч. 1 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
В силу ч. 2 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» встановлено вичерпний перелік підстав, за наявності яких призначається і виплачується одноразова грошова допомога, зокрема, за п.4 - встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.
У відповідності до п. б) ч. 1 ст. 16-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та підпункту 1) п.6 Порядку №975, одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі, зокрема: 400-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення інвалідності I групи.
Вимогами зі ст.16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.
Частиною 2 п.3 Порядку №975 встановлено, що днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.
Тобто, особа набуває право на отримання одноразової грошової допомоги в разі встановлення їй інвалідності та не залежить від первинного чи повторного встановлення такої інвалідності.
Системний аналіз наведених правових норм дає підстави зробити висновок, що застосування ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", пов`язується не з фактом звільнення позивача зі служби, в тому числі й строкової, а з часом встановлення йому інвалідності 06.11.2017 р. (в даному випадку) внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби у складі миротворчого персоналу, незалежно від строку, що минув після звільнення з військової служби.
Аналогічна правова позиція вкладена в постанові Верховного Суду від 22 березня 2018 року у справі № 288/349/17.
Слід звернути увагу, що відповідно до п. 2.2 Інструкції про встановлення груп інвалідності, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров"я України від 05.09.2011 р. №561 особі, що визнана інвалідом, залежно від ступеня розладу функцій органів і систем організму та обмеження її життєдіяльності встановлюється I, II або III група інвалідності. I група інвалідності поділяється на підгрупи А і Б залежно від ступеня втрати здоров`я інваліда та обсягу потреби в постійному сторонньому догляді, допомозі або нагляді.
Тобто перша "А" група інвалідності, яка встановлена позивачу з 06.11.2017, є підтвердженням втрати вищого ступеня працездатності, ніж перша група інвалідності, яка встановлена з 08.05.2009.
Також, Порядок №975 не містить обмежень щодо неможливості застосування його до осіб, які отримали інвалідність до 01.01.2014 та не реалізували своє право на виплату одноразової грошової допомоги. А, отже, в розумінні вимог вказаних положень позивач може реалізувати своє право на отримання одноразової грошової допомоги протягом трьох років з дня виникнення у нього такого права (редакція Закону №5040-VI від 04.07.2012).
Враховуючи той факт, що одноразову грошову допомогу після встановлення 08.05.2009 р. причинно-наслідкового зв`язку, щодо отримання травми пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби у складі миротворчого персоналу, позивач не отримував та доказів протилежного відповідачем суду не надано, а в момент первинного виникнення права правових норм щодо обмеження права на виплату не існувало, то суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги з дати встановлення першої "А" групи інвалідності - з 06.11.2017 р.
Пунктом 8 ст.16-3 Закону №2011-XII визначено, що особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права.
Статтею 16-4 Закону встановлений вичерпний перелік підстав коли призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, а саме: якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність або часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста є наслідком:
а) вчинення ним злочину або адміністративного правопорушення;
б) вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння;
в) навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом);
г) подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги.
З наданих до справи доказів встановлено, що поранення і захворювання позивач отримав не внаслідок протиправних дій, а внаслідок виконання обов`язків військової служби під час участі в бойових діях, що підтверджується протоколом засідання Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України по встановленню причинного зв"язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв від 27.04.2009 №335.
Так, 01.01.2017 року набрав чинності Закон України від 06.12.2016 №1774-VІІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України", яким було доповнено ч.4 ст.16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" абз. 2, відповідно до якого у разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку зі змінами, що відбулися, не здійснюється.
Крім того, щодо п.8 ст.16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права (в редакції Закону № 5040-VI від 04.07.2012).
Вказана норма не може розповсюджуватись на спірні правовідносини, а саме зміни причин інвалідності за часовий проміжок з 2004 по 2017 рік, та можливість реалізації законодавчо встановленого права на виплату одноразової грошової допомоги у позивача, оскільки це фактично є зворотною дією закону в часі, який погіршує становище позивача.
Необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян, як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей (рішення Конституційного Суду України від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002).
Отже, твердження відповідача про відсутність правових підстав для виплати позивачу одноразової грошової допомоги, є помилковими.
Тому, позивач, як інвалід 1-ї "А" групи, травма якого пов`язана з виконанням обов`язків військової служби у складі миротворчого персоналу, має право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до п.6 Порядку №975 у розмірі 400-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення інвалідності I "А" групи - 06.11.2017.
Беручи до уваги викладене та з метою повного захисту прав, свобод і інтересів позивача, керуючись ч. 2 ст. 9 КАС України, суд першої інстанції вірно вийшов за межі позовних вимог та визнав протиправним та скасував п.27 рішення Міністерства оборони України про відмову у призначенні позивачу одноразової грошової допомоги, оформленого протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 27.07.2018 №77.
Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю спростовуються встановленими у справі обставинами.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 17 січня 2019 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий Сушко О.О.

Судді Залімський І. Г. Смілянець Е. С.