Справа № 703/1524/19
Суддя: Пасацька Л. А.
Дата ухвалення: 2019-05-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 703/1524/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 травня 2019 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого-судді, ОСОБА_1, розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду в м. Сміла адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до старшого інспектора СРПП №2 Смілянського ВП ГУНП в Черкаській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:

09 квітня 2019 року ОСОБА_2 звернувся до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області з адміністративним позовом до старшого інспектора СРПП №2 Смілянського ВП ГУНП в Черкаській області лейтенанта поліції ОСОБА_3, в якому просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі ДП18 №069277 від 28 березня 2019 року та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 28 березня 2019 року старшим інспектором СРПП №2 Смілянського ВП ГУНП в Черкаській області лейтенантом поліції ОСОБА_3 було винесено відносно позивача постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі ДП18 №069277, в якій зазначено, що позивач керуючи транспортним засобом DAF 95, номерний знак НОМЕР_1, 28 березня 2019 року о 20 годині 50 хвилин здійснив проїзд в зону дорожнього знаку 3.3 (Рух вантажних автомобілів заборонено», чим порушив пункт 33.3.3 Правил дорожнього руху, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП, в звязку з чим накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу 255 гривень.

28 березня 2019 року позивач виїхав на автомобілі DAF 95, номерний знак НОМЕР_1, з напівпричепом KRONE, номерний знак НОМЕР_2, з м. Сміла вул. Ржевська в м. Кропивницький. Єдиний дозволений для вантажного автомобіля маршрут по цьому напрямку по вулицях м. Сміла це вул. Ржевська, вул. Мазура, з вул. Соборна до вул. Севастопольська, з вул. Севастопольська до вул. Перемоги, з вул. Перемоги до автодороги Н01 і далі по автодорозі Н01. Позивачу відомо, що стан покриття проїзної частини по вул. Севастопольська не відповідає вимогам ДСТУ 3587-97, а саме: п.3.1.2 «Гранична глибина окремих осідань, вибоїн не повинна перевищувати 4 см. Для доріг І-ІІІ категорій і груп А і Б вулиць і доріг населених пунктів; 6 см для решти категорій і груп», де глибина вибоїн складає більше 20 см. Габарити автомобіля позивача та дорожній просвіт, який становить 12 см, а до елементів гальмівної системи 15 см, не дають змоги проїхати по вул. Севастопольська без контакту ходової та гальмівної частини автомобіля з дорогою, що може призвести до втрати керованості автомобіля та створити небезпеку чи перешкоду для руху іншим учасникам дорожнього руху та навіть загрожувати життю та здоровю громадян, завдати матеріальних збитків.

Позивач здійснив проїзд по вул. Соборна в зону дії знаку 3.3, так як іншої можливості проїхати, з забезпеченням безпеки руху, по даному маршруту у нього не було. Рухаючи по вул. Соборна в зоні дії знаку 3.3 був зупинений інспектором поліції, якому повідомив обставини, які змусили вибрати саме цей маршрут.

Посилаючись на п.п. 1.5, 2.3 «є», 2.12 «г», 2.14 «е» ПДР України, позивач вважає, що Правил дорожнього руху не порушував, в звязку з чим звернувся до суду з адміністративним позовом за захистом своїх прав.

Ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 10 квітня 2019 року відкрито провадження у вказаній адміністративній справі, вирішено її розгляд проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін та визначено строк для подачі відповідачем відзиву на позов.

Копію вищевказаної ухвали суду та адміністративного позову з додатками відповідач - старший інспектор СРПП №2 Смілянського ВП ГУНП в Черкаській області лейтенант поліції ОСОБА_3 отримав 16 квітня 2019 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, в звязку з чим до 23 квітня 2019 року, з врахуванням вихідних днів, мав право направити на адресу Смілянського міськрайонного суду Черкаської області відзив на вищевказаний адміністративний позов.

Разом з тим, відповідач - старший інспектор СРПП №2 Смілянського ВП ГУНП в Черкаській області лейтенант поліції ОСОБА_3 своїм, передбаченим чинним законодавством України, правом не скористався та, у визначений в ухвалі Смілянського міськрайонного суду Черкаської області строк, відзив на адміністративний позов ОСОБА_2 на адресу суду не направив.

Суддя, врахувавши доводи позивача, викладені в позовній заяві, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Згідно вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших субєктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Згідно ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою старшого інспектора роти СРПП №2 Смілянського ВП ГУНП в Черкаській області лейтенанта поліції ОСОБА_3, серії ДП18 №069277 від 28 березня 2019 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_2, позивача у справі, притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 255 гривень, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, за те, що він керуючи транспортним засобом ДАФ 95, номерний знак НОМЕР_3, 28 березня 2019 року о 20 годині 50 хвилин в м. Сміла по вул. Соборна, здійснив проїзд в зону дії дорожнього знаку 3.3 «Рух вантажних автомобілів заборонено», чим порушив п.33.3.3 ПДР України (а.с.4).

Згідно п.33.3.3 «Заборонні знаки» ПДР України, дорожній знак 3.3 «Рух вантажних автомобілів заборонено» - забороняє рух вантажних автомобілів і составів транспортних засобів з дозволеною максимальною масою понад 3,5 т (якщо на знакові не зазначена маса) або з такою, що перевищує зазначену на знакові, а також тракторів, самохідних машин і механізмів.

Як вбачається з ч.1 ст.122 КУпАП, адміністративна відповідальність за вказаною частиною статті настає у разі, зокрема, порушення вимог дорожніх знаків.

Таким чином, порушення водієм п.33.3.3 ПДР України, являється підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Разом з тим, згідно ч.1 ст.78 КАС України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Як вбачається з адміністративної позовної заяви ОСОБА_2, останнім викладені у фабулі постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 №069277 від 28 березня 2019 року, які вважав встановленими працівник поліції, не заперечуються та визнаються.

Так, позивач ОСОБА_2 у своїй адміністративній позовній заяві зазначає, що він дійсно 28 березня 2019 року здійснив проїзд на вантажному автомобілі DAF 95, номерний знак НОМЕР_1, по вул. Соборна в м. Сміла Черкаської області, в зоні дії дорожнього знаку 3.3 та був зупинений інспектором поліції.

Таким чином, обставини вчинення ОСОБА_2 28 березня 2019 року адміністративного правопорушення, які викладені у фабулі постанови серії ДП18 №069277 від 28 березня 2019 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, аналогічні наданим поясненням позивача ОСОБА_2, які викладені ним у адміністративній позовній заяві.

На підставі вищевикладеного, суддя приходить до висновку, що позивач ОСОБА_2 28 березня 2019 року о 20 годині 50 хвилин керуючи транспортним засобом ДАФ 95, номерний знак НОМЕР_3, в м. Сміла по вул. Соборна, здійснивши проїзд в зону дії дорожнього знаку 3.3 «Рух вантажних автомобілів заборонено», порушив вимоги п.33.3.3 ПДР України.

Згідно ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з адміністративної позовної заяви ОСОБА_2, останній зазначає, що 28.03.2019 р. виїхав на автомобілі DAF 95, номерний знак НОМЕР_1, з напівпричепом KRONE, номерний знак НОМЕР_2, з м. Сміла вул. Ржевська в м. Кропивницький. Єдиний дозволений для вантажного автомобіля маршрут по цьому напрямку по вулицях м. Сміла це вул. Ржевська, вул. Мазура, з вул. Соборна до вул. Севастопольська, з вул. Севастопольська до вул. Перемоги, з вул. Перемоги до автодороги Н01 і далі по автодорозі Н01. Позивачу відомо, що стан покриття проїзної частини по вул. Севастопольська не відповідає вимогам ДСТУ 3587-97, а саме: п.3.1.2 «Гранична глибина окремих осідань, вибоїн не повинна перевищувати 4 см. Для доріг І-ІІІ категорій і груп А і Б вулиць і доріг населених пунктів; 6 см для решти категорій і груп», де глибина вибоїн складає більше 20 см. Габарити автомобіля позивача та дорожній просвіт не дають змоги проїхати по вул. Севастопольська без контакту ходової та гальмівної частини автомобіля з дорогою, що може призвести до втрати керованості автомобіля та створити небезпеку чи перешкоду для руху іншим учасникам дорожнього руху та навіть загрожувати життю та здоровю громадян, завдати матеріальних збитків. Позивач здійснив проїзд по вул. Соборна в зону дії знаку 3.3, так як іншої можливості проїхати, з забезпеченням безпеки руху, по даному маршруту у нього не було. Рухаючись по вул. Соборна в зоні дії знаку 3.3 був зупинений інспектором поліції, якому повідомив обставини, які змусили вибрати саме цей маршрут.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому, підстав для покладення обовязку доказування вищевказаних позивачем ОСОБА_2 обставин саме на відповідача, відповідно до вимог ч.2 ст.77 КАС України, суддя не вбачає, оскільки постанова серії ДП18 №069277 від 28 березня 2019 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, на них не ґрунтується та не являється підставою для її винесення.

Відповідно до ч.1 ст.268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Враховуючи вищевказану норму КУпАП, суддя вважає, що в разі непогодження позивача ОСОБА_2 з порушенням Правил дорожнього руху, яке стало підставою для винесення вищевказаної постанови, останній, для з'ясування обставин, які, як вбачається з адміністративної позовної заяви, мали значення, на його думку, для правильного вирішення справи, повинен був звернутися з клопотанням про огляд та проведення відповідних замірів його автомобіля та ділянки дороги по вул. Севастопольська в м. Сміла Черкаської області, по якій дозволено рух вантажних автомобілів, з метою встановлення та фіксації вищевказаних у адміністративній позовній заяві обставин.

Разом з тим, жодного доказу звернення позивача ОСОБА_2 з вищевказаним клопотанням, матеріали адміністративної справи не містять.

Крім того, позивач ОСОБА_2. будучи обізнаним про невідповідній стан дорожнього покриття проїзної частини по вул. Севастопольська в м. Сміла Черкаської області, по якій дозволено рух вантажним автомобілям, яким, зокрема, 28 березня 2019 року керував він, вимогам ДСТУ 3587-97, мав право звернутись до інспектора поліції з відповідною заявою для притягнення винних до відповідальності, з метою подальшого відновлення вказаного дорожнього покриття та зясувати можливий визначений уповноваженою особою дозволений шлях для обїзду перешкоди.

Однак, як вбачається з матеріалів адміністративної справи, з вищевказаною заявою позивач ОСОБА_2 до інспектора поліції не звертався.

При цьому, суддя має зазначити, що сам по собі факт невідповідності стану дорожнього покриття проїзної частини по вул. Севастопольська в м. Сміла Черкаської області, по якій дозволено рух вантажним автомобілям, в жодному разі не забороняє його експлуатацію, не звільняє водії від дотримання встановлених Правил дорожнього руху та не надає права для відступлення від вимог законодавства.

Крім того, суддя не приймає до уваги доводи позивача ОСОБА_2 щодо неможливості проїзду вантажним автомобілем за вказаним ним маршрутом іншою автомобільною дорогою, яка надає право руху вантажним автомобілям, окрім як по вул. Севастопольська в м. Сміла Черкаської області, та здійснення ним руху на вантажному автомобілі саме за маршрутом з м. Сміла до м. Кропивницький, оскільки вони жодним доказом не підтверджені.

Відповідно до ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ч.1 та ч.2 ст.73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст.75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Позивачем ОСОБА_2 до адміністративної позовної заяви, на підтвердження викладених в ній обставин, додані фотознімки частини автомобіля та автомобільної дороги. На деяких з фотознімків за допомогою рулетки виконано заміри (а.с.5-9).

Разом з тим, з вищевказаних фотознімків неможливо встановити: ким та коли вони були зроблені; нижня частина якого автомобіля замірялася за допомогою рулетки; вулицю, на якій проведено фіксацію автомобільної дороги з вибоїнами, та в якому населеному пункті.

На підставі вищевикладеного, суддя вважає, що вищевказані фотознімки являються неналежними доказами, оскільки з них неможливо встановити дійсних обставин справи, та віднести їх саме до даної справи.

Як вбачається з адміністративної позовної заяви, позивач ОСОБА_2 посилаючись на п.п. 1.5, 2.3 «є», 2.12 «г», 2.14 «е» ПДР України, вважає, що Правил дорожнього руху не порушував.

Відповідно до п.1.5 ПДР України, дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров'ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Згідно п.2.3 «є» ПДР України, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобовязаний не вчиняти дій, внаслідок яких може бути пошкоджено автомобільні дороги та їх складові, а також завдано шкоди користувачам.

Відповідно до п.2.12 «г» ПДР України, власник транспортного засобу має право на безпечні та зручні умови для руху.

Разом з тим, жодний з вищевказаним позивачем ОСОБА_2 ні сам по собі окремо, ні в сукупності один з одним, не надають права водієві відступати від вимог законодавства України, в тому числі і Правил дорожнього руху України, та не звільняють водія від відповідальності за порушення вимог чинного законодавства України.

Згідно п.2.14 «е» ПДР України, водій має право відступати від вимог законодавства в умовах дії непереборної сили або коли іншими засобами неможливо запобігти власній загибелі чи каліцтву громадян.

Пунктом 2.14 «е» Правил дорожнього руху України передбачено вичерпний перелік підстав, за яких водій має право відступити від вимог законодавства, та не містить такої підстави як невідповідність стану дорожнього покриття вимогам ДСТУ.

Аналізуючи вказану норму п.2.14 «е» ПДР України, суддя приходить до висновку, що водій має право порушити Правила дорожнього руху України виключно за умови реальної дії непереборної сили та безпосередньо при загрозі власній загибелі чи каліцтву громадян, та жодним чином не можуть бути порушені за надуманих водієм обставин, які жодним чином не підтверджуються.

Разом з тим, будь-яких доказів порушення позивачем ОСОБА_2 п.33.3.3 ПДР України в умовах реальної дії непереборної сили або при безпосередній загрозі власній загибелі чи каліцтву громадян, до матеріалів адміністративної справи не додано.

На підставі вищевикладеного, суддя приходить до висновку, що посилання позивача ОСОБА_2 на положення п.п. 1.5, 2.3 «є», 2.12 «г», 2.14 «е» ПДР України як відсутність правових підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності, є недоречними.

При цьому, відповідно до ст.68 Конституції України, кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Згідно п.1.1 ПДР України, ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до п.1.3 ПДР України, учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно п.1.9 ПДР України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п.2.12 ПДР України, водій має право керувати транспортним засобом і перевозити пасажирів або вантажі дорогами, вулицями чи іншими місцями, де їх рух не заборонено, в установленому порядку відповідно до вимог цих Правил.

Як вбачається з адміністративної позовної заяви, позивач ОСОБА_2 проживає в м. Сміла, в звязку з чим йому відомий стан дорожнього покриття на тій чи іншій вулиці, про що останній зазначив також у позові, так само як і було відомо про здійснення проїзду ним на вантажному автомобілі в зоні дії знаку 3.3 «Рух вантажних автомобілів заборонено».

Вищевказані обставини свідчать про порушення позивачем ОСОБА_2 Правил дорожнього руху України, а тому проїзд під забороненим знаком без зясування можливих шляхів обїзду по дозволеній для руху вантажних автомобілів дорозі, яка має кращий стан дорожнього покриття не узгоджується з виключеннями, визначеними п.2.14 «е» ПДР України.

Згідно ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі ДП18 №069277 від 28 березня 2019 року, винесена старшим інспектором СРПП №2 Смілянського ВП ГУНП в Черкаській області лейтенантом поліції ОСОБА_3, прийнята на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначений законом, в звязку з чим адміністративний позов ОСОБА_2 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 9, 268, 280 КУпАП, ст.ст. 72, 73, 75, 77, 78, 90, 139, 205, 229, 241-246, 255, 286, 288 КАС України,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_2 до старшого інспектора СРПП №2 Смілянського ВП ГУНП в Черкаській області лейтенанта поліції, ОСОБА_3, про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду через Смілянський міськрайонний суд Черкаської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до п.п.5 п.15 «Перехідні положення» КАС України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Сторони справи:

Позивач ОСОБА_2, адреса: 20700, Черкаська область, м. Сміла, вул. Є. Войцехівського, буд.10.

Відповідач старший інспектор СРПП №2 Смілянського ВП ГУНП в Черкаській області лейтенанта поліції ОСОБА_3, адреса: 20700, Черкаська область, м. Сміла, вул. Перемоги, буд.13.

Головуючий: Л. А. Пасацька