Справа № 1.380.2019.001430
Суддя: Брильовський Роман Михайлович
Дата ухвалення: 2019-05-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№1.380.2019.001430
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 травня 2019 року

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Брильовського Р.М.

секретар судового засідання Іванес Х.О.

за участю:

представника відповідача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправною бездіяльність, зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_2 (далі позивач, ОСОБА_2М.) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі відповідач, ГУ ПФУ у Львівській області), в якій просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, яка полягає у не нарахуванні і невиплаті компенсації втрати частини доходу у звязку із порушенням строку виплати частини основного розміру пенсії у розмірі 7597 гривень з 01.01.2016 по 29.03.2018;

- зобовязати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області нарахувати і виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходу з 01.01.2016 по 29.04.2018 із невчасно виплаченої пенсії у розмірі 7597 гривень;

- встановити судовий контроль за виконанням рішення, зобов'язавши Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області подати у десятиденний строк з моменту набрання рішенням законної сили звіт про виконання рішення суду.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що є пенсіонером органів внутрішніх справ України та отримую пенсію за вислугою років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Зазначив, що 14.03.2018 набрало законної сили рішення Галицького районного суду м. Львова у справі № 461/6266/17 про визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо перерахунку з 01.01.2016 та виплати позивачу пенсії як пенсіонеру ОВС. На виконання зазначеного рішення суду відповідачем виплачено позивачу заборгованість у розмірі 7597 гривень. Проте, позивач вважає, що відповідач протиправно не нарахував та не виплатив компенсацію втрати частини доходу у зв'язку із порушенням строку виплати частини основного розміру пенсії з 01.01.2016 по 29.04.2018. Просить позов задовольнити.

Позивач явки уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, подав клопотання, в якому позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві, просив розглядати справу за його відсутності.

Відповідач у встановлений судом строк подав відзив на позов, в якому просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог. Свої заперечення обґрунтовує тим, що підставою для перерахунку та виплати пенсії позивачу була постанова Галицького районного суду м. Львова від 11.12.2017 у справі № 464/6266/17, яка виконана в частині допущення до негайного виконання рішення суду в частині виплати перерахованої пенсії в межах за один місяць, у визначені строки, а саме 22.12.2017. Вказує, що нараховані та невиплачені суми пенсії позивача у відповідача не обліковуються, що свідчить про відсутність підстав для виплати компенсації втрати частини доходів. Окрім того, як зазначалося вище, нарахована сума пенсії за період з 01.01.2018 по 30.04.2018 - 5590,08 гри. виплачена додатковими відомостями квітня 2018 року, тобто виплата проведена після нарахування вказаної суми. Просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

В судовому засіданні представник відповідача заперечив проти задоволення позовних вимог з підстав викладених у відзиві, просив в задоволенні позову відмовити.

Згідно з пунктом 3 частини 3 статті 246 КАС України, суд зазначає, що ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 29.03.2019 було прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням викликом (сторін).

З'ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, заперечення відповідача та дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд, даючи правову оцінку спірним правовідносинам, виходив з наступного.

Суд встановив, що ОСОБА_2 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Львівській області та отримує пенсію відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб".

11 грудня 2017 року постановою Галицького районного суду м. Львова у справі №461/6266/17 задоволено частково адміністративний позов ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Державної казначейської служби України у Львівській області, треті особи Міністерство внутрішніх справ України, Головне управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області:

визнано бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо не проведення ОСОБА_2 перерахунку та виплати пенсії з січня 2016 року, відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких Законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей», статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», Постанов Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», від 18.11.2015 №947 «Про внесення змін до Постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 року №268» та довідки ліквідаційної комісії ГУ МВС України у Львівській області від 30.04.2017 №91-02027 про розмір грошового забезпечення станом на 1 січня 2016 року протиправною;

зобовязано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області провести ОСОБА_2 перерахунок та виплату його пенсії з 1 січня 2016 року, відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких Законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей», статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», Постанов Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», від 18.11.2015 №947 «Про внесення змін до Постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 року №268» та довідки ліквідаційної комісії ГУ МВС України у Львівській області від 30.04.2017 №91-02027 про розмір грошового забезпечення. Постанова в частині стягнення пенсії за один місяць підлягає до негайного виконання;

в решті позовних вимог відмовлено.

На виконання зазначеного рішення Галицького районного суду м. Львова ГУ ПФУ у Львівській області проведено перерахунок пенсії ОСОБА_2 з 01.01.2016 по 31.12.2017 в сумі 32129,68 грн, яка буде виплачуватись ОСОБА_2 з урахуванням вимог Постанови № 103:

з 01.01.2019 по 31.12.2019 щомісячно окремою сумою виплачується 50 відсотків різниці між місячним розміром підвищеної пенсії та місячним розміром отриманої пенсії за період з 01.01.2016 по 31.12.2017, а саме 669,37 грн. (32129,68/24/50%).

Виплата пенсії проведена:

- з 01.01.2019 в сумі 6248,77 грн. основною відомістю січня 2019 року та в сумі 669,37 грн. додатковою відомістю січня 2019 року;

- з 01.02.2019 в сумі 6248, 77 грн. основною відомістю лютого 2019 року та в сумі 669,37 грн. додатковою відомістю лютого 2019 року;

- з 01.03.2019 в сумі 6248,77 грн. та в сумі 669, 37 грн. основною відомістю березня 2019 року;

- з 01.04.2019 в сумі в сумі 6248,77 грн. та в сумі 669, 37 грн. основною відомістю квітня 2019 року. та часткову виплату у розмірі 7597 грн, що не заперечується відповідачем.

19 березня 2018 року ОСОБА_2 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою в якій просив одночасно із перерахунком та виплатою недоплаченої основної пенсії, нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходу у звязку із порушенням строку виплати частини основного розміру пенсії з 01.01.2016.

20 квітня 2018 року Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області листом № 1639/С-20/07.05-06 повідомило позивача, що порядок перерахунку та виплати пенсі врегульований Постановою 103, тому підстави проведення компенсації частини доходів відсутні.

У звязку із не нарахуванням та невиплатою позивачу компенсації втрати частини доходів відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строку їх виплати", останній звернувся з цим позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Частиною 2 статті 46 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Компенсація втрати частини пенсії у зв'язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Питання, пов'язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати" та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року № 159 (далі - Порядок № 159) для реалізації цілей та завдань вищевказаного Закону.

Відповідно до положень ст. 1 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати", підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Згідно з положеннями ст. 2 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати", компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, зокрема, пенсії (ч.2 ст. 2 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати").

Статтею 3 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати" передбачено, що сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Згідно з ст. 4 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати" виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати" компенсацію виплачують за рахунок коштів Пенсійного фонду України, а також коштів, що спрямовуються на їх виплату з бюджету.

Згідно з п. 2 та 3 Порядку № 159 компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати (далі - компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року. Компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, серед яких, пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат).

У п. 4 Порядку закріплено, що сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться) (ст. 3 вказаного вище Закону).

Отже, з наведеного слідує, що дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендія, заробітна плата).

Наведене нормативне регулювання не встановлює першочерговості нарахування і виплати доходу, який своєчасно не був виплачений, та не ставить у залежність компенсацію втрати частини грошових доходів від попереднього, окремого нарахування доходів. За цим регулюванням правове значення має те, чи був виплачений нарахований дохід, та чи виплачений він із порушенням строків, чи нараховувався і виплачувався грошовий дохід, право на який визнано судовим рішенням. Саме ці події є тими юридичними фактами, з якими пов'язується виплата компенсації втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати.

Кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер. Вони спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи у зв'язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

Використане у ст. 3 Закону № 2050-ІІІ та п. 4 Порядку № 159 формулювання, що компенсація обчислюється як добуток "нарахованого, але не виплаченого грошового доходу" за відповідний місяць, означає, що має існувати обов'язкова складова обчислення компенсації - невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення.

Водночас, зміст і правова природа спірних правовідносин у розумінні положень ст. 1 - 3 Закону № 2050-ІІІ, окремих положень Порядку дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені.

Аналогічний підхід до застосування вказаних норм права висловлений Верховним Судом у постановах від 20 лютого 2018 року (справа № 336/4675/17), від 21 червня 2018 року (№ 523/1124/17), від 03 липня 2018 року (справа № 521/940/17) та від 18 липня 2018 року (справа № 490/6755/15-а).

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Як свідчить позиція Європейського Суду у справі Yvonne van Duym v. Home Office (Case 41/74 van Duym v. Home Office), принцип юридичної визначеності означає, що зацікавлені особи повинні мати змогу покладатися на зобов'язання, взяті державою, навіть якщо такі зобов'язання містяться у законодавчому акті, який загалом не має автоматичної прямої дії. Така дія зазначеного принципу пов'язана з іншим принципом - відповідальності держави. При цьому, якщо держава чи орган публічної влади схвалили певну концепцію, в цьому випадку це встановлення компенсації за порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (в даному випадку, пенсії), держава чи орган вважатимуться такими, що діють протиправно, якщо вони відступлять від такої політики чи поведінки, оскільки схвалення такої політики чи поведінки дало підстави для виникнення обґрунтованих сподівань у фізичних осіб стосовно додержання державою чи органом публічної влади такої політики чи поведінки.

Як було встановлено судом, 11 грудня 2017 року постановою Галицького районного суду м. Львова у справі № 461/6266/17 задоволено частково адміністративний позов ОСОБА_2 до Головного Управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Державної казначейської служби України у Львівській області, треті особи Міністерство внутрішніх справ України, Головне управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області:

- визнано бездіяльність Головного Управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо не проведення ОСОБА_2 перерахунку та виплати пенсії з січня 2016 року, відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких Законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей», статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», Постанов Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», від 18.11.2015 №947 «Про внесення змін до Постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 року №268» та довідки ліквідаційної комісії ГУ МВС України у Львівській області від 30.04.2017 №91-02027 про розмір грошового забезпечення станом на 1 січня 2016 року протиправною;

- зобовязано Головне Управління Пенсійного фонду України у Львівській області провести ОСОБА_2 перерахунок та виплату його пенсії з 1 січня 2016 року, відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких Законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей», статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», Постанов Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», від 18.11.2015 №947 «Про внесення змін до Постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 року №268» та довідки ліквідаційної комісії ГУ МВС України у Львівській області від 30.04.2017 №91-02027 про розмір грошового забезпечення. Постанова в частині стягнення пенсії за один місяць підлягає до негайного виконання;

- в решті позовних вимог відмовлено.

На виконання зазначеного рішення Галицького районного суду м. Львова ГУ ПФУ у Львівській області проведено перерахунок пенсії ОСОБА_2 з 01.01.2016 по 31.12.2017 в сумі 32129,68 грн та проведена виплата пенсії з 01.01.2019 в сумі 6248,77 грн. основною відомістю січня 2019 року та в сумі 669,37 грн. додатковою відомістю січня 2019 року; з 01.02.2019 в сумі 6248, 77 грн. основною відомістю лютого 2019 року та в сумі 669,37 грн. додатковою відомістю лютого 2019 року; з 01.03.2019 в сумі 6248,77 грн. та в сумі 669, 37 грн. основною відомістю березня 2019 року; з 01.04.2019 в сумі в сумі 6248,77 грн. та в сумі 669, 37 грн. основною відомістю квітня 2019 року. та часткову виплату у розмірі 7597 грн, що не заперечується відповідачем.

Враховуючи те, що виплата пенсії особі на підставі рішення суду не змінює суті цих виплат та не перетворює їх в одноразову виплату, а тривале неперерахування пенсії за минулі періоди сталося з протиправної бездіяльності відповідача (рішення Галицького районного суду м. Львова від 11.12.2017 у справі № 461/6266/17) , суд приходить до висновку про те, що позивач має право на компенсацію втрати частини доходів у зв'язку з несвоєчасним отриманням щомісячних пенсійних виплат.

Як вбачається із змісту наявної в матеріалах справи копії постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14 березня 2018 року у справі № 813/1806/18 за позовом ОСОБА_2 до Головного управління МВС України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов'язання вчинити дії, апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області було задоволено; рішення Львівського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2018 року в частині задоволених позовних вимог було скасовано та прийнято в цій частині нову постанову, якою в задоволенні цих позовних вимог відмовлено; в решті рішення Львівського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2018 року було залишено без змін.

У цій постанові Восьмий апеляційний адміністративний суд зазначив, що позивач просить нарахувати компенсацію на ще не виплачені суми пенсії, що не підпадає під визначення доходів, передбачених Законом №2050-ІІІ, за порушення строків виплати яких сплачується компенсація.

Враховуючи зазначенні обставини, суд наголошує, що рішенням у цій справі суд зобовязує відповідача нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходу із невчасно вже виплаченої пенсії у розмірі 7597 гривень.

Щодо встановлення судового контролю за виконанням судового рішення в даній справі, суд зазначає, що згідно приписів ч.1 ст. 382 КАС України, встановлення такого контролю є правом, а не обов'язком суду, відповідно до фактичних обставин справи.

В даній справі суд не вбачає підстав для застосування судового контролю.

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Закріплений у ч. 1 ст. 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За правилами ч.1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. При цьому, згідно зі ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене, з системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 139 КАС України підстави для розподілу судових відсутні.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо не нарахування та невиплати компенсації втрати частини доходу ОСОБА_2 у звязку із порушенням строку виплати частини основного розміру пенсії у розмірі 7597 гривень з 01.01.2016 по 29.04.2018.

Зобовязати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області нарахувати та виплатити ОСОБА_2 компенсацію втрати частини доходу з 01.01.2016 по 29.04.2018 із несвоєчасно виплаченої пенсії у розмірі 7597 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається через Львівський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 07.05.2019.

Суддя Р.М. Брильовський