Справа № 520/3184/19
Суддя: Шляхова О.М.
Дата ухвалення: 2019-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

06 травня 2019 р. справа № 520/3184/19 Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Шляхової О.М., розглянувши за правилами спрощеного провадження у порядку письмового провадження справу за позовом Міністерства оборони України в особі Військового інституту Київського національного університету імені Тараса Шевченка до ОСОБА_2 про стягнення витрат, пов'язаних з утриманням у вищому військовому навчальному закладі, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Міністерство оборони України в особі Військового інституту Київського національного університету імені Тараса Шевченка (, вул. Ломоносова, буд. 81, м. Київ,03189) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ОСОБА_2 (код р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1; АДРЕСА_1), в якому просить суд : стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_1 на користь Міністерства оборони України в особі Військового інституту Київського національного університету імені Тараса Шевченка фактичні витрати, пов'язані з її утриманням у вищому військовому навчальному закладі у сумі: 26488 (двадцять шість тисяч чотириста вісімдесят вісім) грн. 18 коп.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що наказом Начальника Військового інституту Київського національного університету імені Тараса Шевченка за №43 від 26.02.2019 року солдата ОСОБА_2, курсанта ІІІ пс навчальної групи військового гуманітарно-лінгвістичного факультету Військового інституту Київського національного університету імені Тараса Шевченка було відраховано через недисциплінованість. У зв'язку з тим, що Відповідач достроково припинила навчання, вона, за умовами укладеного контракту, зобов'язана відшкодувати витрати на її утримання у Військовому інституті, у розмірі 26488, 18 грн.

Ухвалою суду від 03.04.2019 року по справі відкрито спрощене провадження та запропоновано відповідачеві надати відзив на позов. Копія ухвали направлена відповідачу, та отримана ним.

Проте відповідач, у встановлений судом строк, відзив на позовну заяву не направив, отже правом, наданим діючим процесуальним законодавством - не скористався.

Відповідно до положень ст.258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Згідно з положеннями ч.1 ст.262 КАС України розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи за правилами загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Суд, на підставі ст. 205 КАС України, вважає можливим розглянути справу у письмовому провадженні.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно до вимог ст.229 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, суд виходить з наступного.

Судом встановлено, що Наказом начальника Військового інституту (по стройовій частині) від 31.07.2018 № 148 (витяг а.с. 12) відповідач зарахована курсантом за спеціальністю "Психологія" до Військового інституту та поставлена на усі види забезпечення з 31.07.2018 року.

31.07.2018 відповідно до "Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України", затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008, між Міністерством оборони України в особі начальника Військового інституту та Відповідачем було укладено контракт про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України курсантами (слухачами) вищого навчального закладу (а.с. 13).

Наказом начальника Військового інституту (по стройовій частині) від 26.02.2019 р. за №43 та наказом (по особовому складу) від 26.02.2019 № 6РС ОСОБА_2 відраховано зі списків курсантів з Військового інституту через недисциплінованість, та з нею достроково припинено (розірвано) контракт про проходження військової служби (навчання) з 26.02.2019 року (а.с. 15).

У зв'язку із достроковим розірванням контракту з вини відповідача, позивач звернувся із означеним позовом до суду щодо відшкодування витрат, пов'язаних із утриманням ОСОБА_2 під час проходження нею військової служби (навчання).

По суті спірних правовідносин суд зазнає наступне:

Приписами пункту 17 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 4 КАС України, публічно-правовий спір, зокрема, спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов'язує надавати такі послуги виключно суб'єкта владних повноважень, і спір виник у зв'язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема на спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 24 Закону України "Про військовий обов'язок і військову службу" початком проходження військової служби вважається: день призначення на посаду курсанта вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу - для громадян, які не проходили військову службу, та військовозобов'язаних.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про Збройні Сили України» організаційно Збройні Сили України складаються з органів військового управління, з'єднань, військових частин, військових навчальних закладів, установ та організацій.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про Збройні Сили України», статей І. 10 Закону України «Про оборону України» Міністерство оборони України є центральним органом виконавчої влади і військового управління, у підпорядкуванні якого перебувають Збройні Сили України.

Відповідно до частини 10 статі 25 Закону України "Про військовий обов'язок і військову службу", курсанти в разі дострокового розірвання контракту через недисциплінованість відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органом виконавчої влади, яким підпорядковані ці навчальні заклади, витрати, пов'язанні з їх утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до порядку і умов, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється у судовому порядку.

Пунктами 3-5 виданого на розвиток зазначеної правової норми "Порядку відшкодування курсантами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2006 № 964, визначено, що відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов'язаних з: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної відпустки та у зворотному напрямку оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Розрахунок фактичних витрат здійснюється вищим навчальним закладом згідно з нормами утримання курсантів.

У свою чергу, на виконання п. 3 вищевказаного нормативно-правового акту Міністерством оборони України, Міністерством фінансів України, Міністерством внутрішніх справ України, Міністерством транспорту та зв'язку України, Адміністрацією Державної прикордонної служби України, Управлінням державної охорони України, Службою безпеки України видано спільний наказ "Про затвердження Порядку розрахунку витрат, пов'язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах" від 16.07.2007 №419/831/240/605/537/219/534, яким врегульовано механізм відшкодування курсантами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах, у тому числі у разі дострокового розірвання контракту про проходження військової служби (навчання) через недисциплінованість.

Відповідно до п. 1 Контракту про проходження військової служби (навчання) в разі дострокового розірвання контракту - через недисциплінованість, Відповідач зобов'язаний відшкодувати Міністерству оборони України витрати, пов'язані з утриманням у закладі, в якому проходить військову службу (навчання).

Судом з'ясовано, що утримання ОСОБА_2 у Військовому інституті здійснювалось шляхом здійснення грошового, речового, продовольчого і забезпечення комунальними послугами та енергоносіями.

Грошове забезпечення проводилося відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", наказу Міністра оборони України від 07.06.2018 № 260 "Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам".

Речове забезпечення проводилося відповідно до наказу Міністерства оборони України від 29.04.2016 № 232 "Про речове забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України".

Продовольче забезпечення здійснювалось відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 29.03.2002 № 426 "Про норми харчування військовослужбовців Збройних Сил, інших військових формувань та осіб рядового, начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту та державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації" (зі змінами) та наказу Міністерства оборони України від 09.12.2002 №402 "Про затвердження Положення про продовольче забезпечення Збройних Сил України на мирний час".

Забезпечення комунальними послугами та енергоносіями здійснювалась відповідно до "Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України", затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008.

Відповідно до пункту 2.3. Порядку розрахунку витрат, пов'язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах, у разі дострокового розірвання контракту, остаточний розрахунок фактичних витрат за відповідними видами забезпечення здійснюється на підставі довідок-розрахунків, складених відповідними службами забезпечення навчального процесу.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем отримане грошове, продовольче, речове та комунальне забезпечення тощо.

Згідно з довідками-розрахунками відповідних служб Військового інституту, копії яких містяться в матеріалах справи, витрати на утримання відповідача були пов'язані: з грошовим забезпеченням - 3530,11 грн., з речовим забезпеченням - 2670,76 грн., з продовольчим забезпеченням - 18740,19 грн., із забезпечення комунальними послугами та енергоносіями складають - 1547.88 грн. Загальна сума витрат на утримання відповідача становить 26488,18 грн.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 ознайомилась із сумою заборгованості, отримавши примірник витягу з наказу начальника Військового інституту від 26.02.2019 №43, що підтверджується також підписом Відповідача на зворотному боці витягу (а.с ).

Позивачем повідомлено, що курсанти, які навчаються в Військовому інституті перебувають на повному державному забезпечені. Кошти, які витрачаються на їх навчання є державними (бюджетними).

Будучи обізнаною під час підписання контракту про необхідність відшкодування витрат, пов'язаних з утриманням в навчальному закладі у разі дострокового розірвання контракту, ОСОБА_2 зазначену вище суму коштів станом на час звернення позивача із означеним позовом та на час розгляду справи - не відшкодувала.

У свою чергу, обґрунтованість позовних вимог підтверджується наступними доказами: витягом з наказу начальника Військового інституту (по особовому складу) від 31.07.2018 р. № 148 про зарахування ОСОБА_2 в списки особового складу першого року, та постановку на усі види забезпечення; витягом з наказу начальника Військового інституту (по стройовій частині) від 26.02.2019 № 43; витягом з наказу начальника Військового інституту (по особовому складу) від 26.02.2019 № 6РС про відрахування зі складу курсантів ОСОБА_2, контрактом про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України курсантами вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу укладеного між Міністерством оборони України та Відповідачем; розрахунками відшкодування витрат на утримання Відповідача та іншими документами.

Щодо підсудності зазначеного спору судом враховуються також наступне:

Відповідно до частини 6 статті 2 Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу» видом військової служби є військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів).

Судовим розглядом встановлено, що відповідач проходила військову службу (навчання) курсанта вищого навчального закладу, який має у своєму складі військовий інститут, перебуваючи на посаді курсанта 111-пс навчальної групи військового гуманітарного - лінгвістичного факультету за спеціальністю «Психологія», яка є публічною службою.

12.12.2018 року Велика Палата Верховного Суду в Постанові у справі №804/285/16 відступила від своїх попередніх правових висновків викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 14 березня 2018 року у справі № 461/5577/15-ц від 31 жовтня 2018 року у справі № 820/5761/15.

Відповідно до правового висновку викладеного в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 804/285/16 (додається примірник з Сдиного державного реєстру судових рішень), яка була оприлюднена 03.01.2019, спори з приводу відшкодування вартості утримання особи, яка навчалась у вищому військовому навчальному закладі підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства, як такі, що пов'язані з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема, й питаннями відповідальності за невиконання договору підготовки Фахівця, що призвели до відшкодування фактичних витрат, пов'язаних з утриманням у навчальному закладі, навіть якщо подання відповідного позову про відшкодування витрат відбувається після її звільнення з державної служби.

Так, судом враховується, що з метою встановлення чіткого критерію визначення юрисдикції спорів щодо відшкодування шкоди/стягнення збитків, завданих особою, яка перебуває або перебувала на посадах, віднесених до державної або публічної служби, за позовом суб'єкта владних повноважень, Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків, викладених у постановах від 10 квітня 2018 року у справі № 533/934/15-ц, від 20 червня 2018 року у справі № 815/5027/15, від 03 жовтня 2018 року у справі № 755/2258/17, виходячи з таких міркувань.

У випадку зобов'язання особи, яка перебуває на посаді державної/публічної служби, відшкодувати шкоду або збитки, завдані внаслідок виконання нею службових/посадових обов'язків, перед судом обов'язково постане питання не лише встановлення обсягу завданої шкоди/збитків, а й оцінки правомірності дій такої особи.

Водночас, Верховним судом зазначається, що у рамках цивільного процесу суд не може досліджувати та встановлювати правомірність дій, рішень чи бездіяльності службовця або посадовця, оскільки така можливість передбачена лише в адміністративному процесі в силу приписів статті 19 КАС, якою охоплюється питання прийняття на публічну службу, її проходження та звільнення.

Велика Палата Верховного Суду прийшла до висновку, що указані спори підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства як такі, що пов'язані з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема, й питаннями відповідальності за рішення, дії чи бездіяльність на відповідній посаді, що призвели до завдання шкоди/збитків, навіть якщо притягнення її до відповідальності шляхом подання відповідного позову про стягнення такої шкоди/збитків відбувається після її звільнення з державної служби.

Судом встановлено, що на час розгляду адміністративної справи сума заборгованості відповідачем не сплачена та складає 26488,18 грн.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги той факт, що відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідачем належними доказами не доведено факту погашення заборгованості у розмірі 26488,18 грн., суд прийшов до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог, а тому, вказаний позов підлягає задоволенню.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до приписів ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст.4-10, 19, 77, 139, 241-246, 250, 255, 262, 236 293, 295, 297, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Міністерства оборони України в особі Військового інституту Київського національного університету імені Тараса Шевченка (, вул. Ломоносова, буд. 81, м. Київ,03189) до ОСОБА_2 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1; АДРЕСА_1) про стягнення витрат, пов'язаних з утриманням у вищому військовому навчальному закладі - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, на користь Міністерства оборони України в особі Військового інституту Київського національного університету імені Тараса Шевченка фактичні витрати, пов'язані з її утриманням у вищому військовому навчальному закладі у сумі: 26488 (двадцять шість тисяч чотириста вісімдесят вісім) грн. 18 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення у повному обсязі виготовлено 06 травня 2019 року.

Суддя Шляхова О.М.