Справа № 2а-11042/08/1370
Суддя: Франовська К.С.
Дата ухвалення: 2019-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2а-11042/08/1370
Головуючий у 1-й інстанції: Ковальчук О.К.
Суддя-доповідач: Франовська К.С.

25 квітня 2019 року

м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Франовської К.С.
суддів: Сушка О.О. Кузьменко Л.В.
за участю:

секретаря судового засідання: Колісниченка Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 17 січня 2019 року (час ухвалення рішення- не зазначено, місце ухвалення - м. Хмельницький, дата складення повного тексту судового рішення- 22 січня 2019 року) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Державного казначейства України , Міністерства фінансів України, третя особа - військова частина НОМЕР_1 про визнання дій відповідача протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :
18.01.2008 року ОСОБА_1 звернувся до Мостиського районного суду Львівської області з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою від 16.12.2008 року Мостиський районний суд залучив у якості співвідповідачів Державне казначейство України та Міністерство фінансів України, справу передав для розгляду у Львівський окружний адміністративний суд.

Ухвалою від 19.05.2015 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 13.07.2015 року, Львівський окружний адміністративний суд передав справу на розгляд до Хмельницького окружного адміністративного суду.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 08.10.2015 р., на виконання ухвали Вищого адміністративного суду України, справа № 2а-11042/08/1370 передана на розгляд до Вищого адміністративного суду України.

Ухвалою від 16.02.2018 року Вищий адміністративний суд закрив касаційне провадження, справу направив до Львівського окружного адміністративного суду.

Листом від 30.03.2018 Львівський окружний адміністративний суд зазначену адміністративну справу, посилаючись на ухвалу від 19.05.2015 року, надіслав для розгляду за підсудністю до Хмельницького окружного адміністративного суду.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 17 січня 2019 року в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись із рішеннями суду першої інстанції, вважаючи його винесеним без врахування всіх обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права, позивач оскаржив його, подавши апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги скаржник зазначає, що суд неповнота неґрунтовно проаналізувавши усі обставини справи за адміністративним позовом та зміст поданої заяви від 29.11.2007 року зробив хибний висновок щодо відсутності підстав для перерахунку пенсії пенсійним органом на підставі неправдивого твердження відповідача, викладених у відзиві на позов від 10.12.2018 року та у листі - відповіді від 10.12.20007 року.

У відзиві на апеляційну скаргу Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області проти доводів апеляційної скарги заперечує, наголошує на тому, що суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального і процесуального законодавства та ухвалив законне і справедливе судове рішення.

У відповіді на відзив від 01.04.2019 року позивач зазначає про порушення його законних прав та інтересів здійснених пенсійним органом щодо недонарахування коштів при призначенні пенсії.

Представник Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області у судовому засіданні, вимоги апеляційної скарги заперечила та просила залишити її без задоволення.

Позивач, у судовому засіданні, вимоги апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити.

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги з частковим задоволенням позовних вимог.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, відповідно до наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України від 01.12.2006 року № 23т-ос ОСОБА_1 звільнений з військової служби в запас (виключений зі списків військової частини) з 20.12.2006 року.

03.05.2007 року військова частина НОМЕР_1 відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 №3-1, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15.02.2007 року за № 135/13402 подала до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області документи для призначення позивачу пенсії.

З 21.12.2006 року Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначило позивачу пенсію відповідно до закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 № 2262-ХІІ, з врахуванням вимог закону України "Про Державний бюджет України на 2006 рік" від 20.12.2005 № 3235-IV .

30.11.2007 року позивач звернувся до пенсійного органу з заявою про перерахунок розміру пенсії відповідно до частини 3 статті 43 Закону №2262-ХІІ.

Листом від 10.12.2007 року №2505/В-20 відповідач повідомив позивача, що пенсія за вислугу років призначена з 21.12.2006 року відповідно до закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" в розмірі 3706,54 грн згідно з грошового атестату №5 та довідки про додаткові види грошового забезпечення виданого Адміністрацією Державної прикордонної служби України. Індивідуальний перерахунок пенсій військових пенсіонерів здійснюється виключно на підставі документів, поданих уповноваженими структурними підрозділами силових міністерств, відомств. Рекомендував звернутись до уповноваженого структурного підрозділу ДПС України для здійснення ними перевірки правильності оформлення та відповідності чинному законодавству довідки та офіційного її подання для головного управління Пенсійного фонду України.

Не погодившись з такими діями пенсійного органу позивач звернувся в суд з даним позовом за захистом порушеного права щодо пенсійного забезпечення.

Відмовляючи у задоволені позову, суд першої інстанції виходив з того, що на час звернення позивача із заявою про перерахунок пенсії відповідно до вимог частини 3 статті 43 Закону № 2262-ХІІ, на підставі довідки від 27.11.2007 року №15/62, зміна розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення та введення нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не відбулась, тому відповідач правомірно повернув позивачу вказану довідку і відмовив у проведенні перерахунку розміру призначеної пенсії.

Апеляційний суд не погоджується із вказаним висновком, приймаючи до уваги наступне.

Відповідно до частини третьої статті 43 Закону № 2262-ХІІ (у редакції від 1 січня 2005 року, яка діяла до 1 січня 2006 року) пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення за останньою штатною посадою перед звільненням, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, встановлених законодавством.

Пунктом 30 статті 77 Закону № 3235-ІV дію вказаної норми на 2006 рік зупинено, а частинами першою та другою статті 40 цього Закону установлено інший порядок визначення заробітку (грошового забезпечення) для обчислення пенсій військовослужбовцям.

Отже, на початку 2006 року існувало дві законодавчі норми щодо обчислення розміру пенсій при їх призначенні колу осіб, на яких поширюється дія Закону № 2262-ХІІ. Одна з цих норм у спеціальному законі, а інша - у законі про Державний бюджет України.

Разом із тим Законом № 3591-IV внесено зміни до Закону № 2262-ХІІ, зокрема, змінено назву цього Закону, зміст і редакцію окремих статей та доповнено його новими статтями. Так, статтю 43 викладено в іншій редакції, хоча положення частини третьої цієї статті залишились у тому вигляді, що й на час звільнення позивача з військової служби та призначення йому пенсії.

Згідно зі статтею 1-1 Закону № 2262-ХІІ, яка набрала чинності 29 квітня 2006 року, законодавство про пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, базується на Конституції України і складається з цього Закону, Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та інших нормативно-правових актів України, прийнятих відповідно до цих законів; при цьому зміна умов і норм пенсійного забезпечення названих осіб здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону та Закону «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Розділ ІІ «Прикінцеві положення» Закону № 3591-ІV не містить застережень щодо зупинення дії статті 1-1 та частини третьої статті 43 Закону № 2262-ХІІ на 2006 рік, хоча набрання чинності окремими його нормами, зокрема і частиною дванадцятою статті 43, законодавець відтермінував.

Таким чином, за загальним правилом дії норм права у часі, у зв`язку з набранням чинності з 29 квітня 2006 року Законом № 3591-IV, яким установлено порядок визначення заробітку (грошового забезпечення) для обчислення пенсій військовослужбовцям та заборонено змінювати положення Закону № 2262-ХІІ щодо умов і норм пенсійного забезпечення зазначених у ньому осіб іншими законами, положення пункту 30 статті 77 та частин першої, другої статті 40 Закону № 3235-IV втратили чинність.

Дана правова позиція викладена Верховним Судом України у постановах від 12 червня 2012 року у справі №21-154а12, від19 березня 2012 року у справі № 21-285а11, від 22 січня 2013 року у справі №21-421а12 та інших.

Отже, на час звільнення ОСОБА_1 з військової служби та призначення йому пенсії у грудні 2006 року положення частини третьої статті 43 Закону № 2262-ХІІ були чинними.

Відтак, висновок суду першої інстанції про безпідставність вимог позивача про перерахунок пенсії з урахуванням частини третьої статті 43 Закону № 2262-ХІІ є наслідком порушення правил застосування норм матеріального права.

Тому враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції неповно досліджено обставини справи, порушено норми матеріального права, а отже помилково відмовлено у задоволені адміністративного позову в частині визнання та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо перерахунку пенсії з 21 грудня 2006 року по 31 грудня 2007 року з розміру грошового забезпечення за останньою штатною посадою перед звільненням із включенням посадового окладу, окладу за військове (спеціальне ) звання, процентної надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення ( надбавок, доплат, підвищень), в тому числі надбавки особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їх згодою на службі та премії в розмірах, установлених законодавством, що виплачувалась на день звільнення, а також нарахуванні та виплати грошової компенсації втраченої частини доходів.

Відповідно до ч.1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1)неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2)недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3)невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4)неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги позивача є суттєвими і складають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, у зв`язку з чим рішення суду першої інстанції у вказаній частині необхідно скасувати та прийняти постанову про задоволення позовних вимог в частині з викладених мотивів.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити .

Рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 17 січня 2019 року в частині відмови ОСОБА_1 у позові до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області - скасувати.

Прийняти в цій частині нове рішення, яким позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати неправомірним рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про відмову здійснити перерахунок призначеної ОСОБА_1 пенсії відповідно до частини третьої статті 43 Закону України від 9 квітня 1992 року №2262-Х11 "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 21 грудня 2006 року по 31 грудня 2007 року, обчисливши її з урахуванням частини третьої статті 43 Закону України від 9 квітня 1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у редакції Закону України від 4 квітня 2006 року № 3591-IV «Про внесення змін до деяких законів України з питань пенсійного забезпечення та соціального захисту військовослужбовців», а саме з розміру грошового забезпечення за останньою штатною посадою перед звільненням із включенням посадового окладу, окладу за військове (спеціальне ) звання, процентної надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення ( надбавок, доплат, підвищень), в тому числі надбавки особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їх згодою на службі та премії в розмірах, установлених законодавством, що виплачувалась на день звільнення, та здійснити виплату перерахованої суми пенсії з нарахуванням та виплатою грошової компенсації втраченої частини доходів за період з 01 січня 2008 року до дня фактичної виплати перерахованої суми пенсії.

В частині інших позовних вимог відмовити за безпідставністю.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 02 травня 2019 року.

Головуючий Франовська К.С.

Судді Сушко О.О. Кузьменко Л.В.