Справа № 1640/2403/18
Суддя: Бенедик А.П.
Дата ухвалення: 2019-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2019 р.Справа № 1640/2403/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бенедик А.П.,

Суддів: Гуцала М.І. , Донець Л.О. ,

за участю секретаря судового засідання Лисенко К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду в м. Харкові адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду (головуючий суддя І інстанції Сич С.С.) від 15.02.2019 року (повний текст ухвали складено 15.02.2019 р.) по справі № 1640/2403/18

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області

про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

12 липня 2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо зменшення основного розміру пенсії за вислугу років ОСОБА_1 під час її перерахунку з 90 процентів на 70 процентів від відповідних сум грошового забезпечення та зобов'язання Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2018 у розмірі 90 процентів від відповідних сум грошового забезпечення (вислуга років 38), відповідно до вимог частини другої статті 13, статей 51, 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (у редакції частини 2 статті 13 Закону від 04.07.2002 року №51-VІ), постанови Кабінету Міністрів України "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" від 21.03.2018р. №103, постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 30.08.2017 року № 704 з дати виникнення права та провести відповідні виплати з врахуванням раніше виплачених сум з 01.01.2018.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 05 вересня 2018 року у справі №16040/2403/18 адміністративний позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Соборності, 66, м.Полтава, 36014, ідентифікаційний код 13967927) про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Соборності, 66, м. Полтава, 36014, ідентифікаційний код 13967927) щодо відмови у проведенні нарахування та виплати ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) з 01 січня 2018 року пенсії у розмірі 85 процентів відповідних сум грошового забезпечення. Зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Соборності, 66, м. Полтава, 36014, ідентифікаційний код 13967927) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) з 01 січня 2018 року пенсію у розмірі 85 процентів відповідних сум грошового забезпечення, з урахуванням проведених виплат. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 06 грудня 2018 року у справі №1640/2403/18 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 05.09.2018р. по справі №1640/2403/18 скасовано. Прийнято постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії задоволено. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Соборності, 66, м. Полтава, 36014, ідентифікаційний код 13967927) щодо відмови у проведенні нарахування та виплати ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) з 01 січня 2018 року пенсії у розмірі 90 процентів відповідних сум грошового забезпечення. Зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Соборності, 66, м. Полтава, 36014, ідентифікаційний код 13967927) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) з 01 січня 2018 року пенсію у розмірі 90 процентів відповідних сум грошового забезпечення, з урахуванням проведених виплат. Встановлено Головному управлінню Пенсійного фонду України в Полтавській області строк для подання до Полтавського окружного адміністративного суду звіту про виконання постанови протягом одного місяця з дня набрання даною постановою законної сили.

05 лютого 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про визнання протиправною бездіяльності, вчиненої суб'єктом владних повноважень-відповідачем на виконання рішення суду та встановлення строку для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню рішення суду у справі №1640/2403/18, у якій просить:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо не здійснення перерахунку пенсії з 21.06.2018 ОСОБА_1 на підставі постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 06.12.2018;

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо не здійснення виплати ОСОБА_1 заборгованості з пенсійних виплат з 01.01.2018 на підставі постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 06.12.2018;

- зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області вжити заходи по здійсненню перерахунку пенсії з 21.06.2018 та виплати ОСОБА_1 заборгованості з пенсійних виплат за період з 01.01.2018 на підставі судового рішення;

- встановити Головному управлінню Пенсійного фонду України в Полтавській області строк для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 06.12.2018 один місяць з дня прийняття судового рішення.

В обґрунтування заяви вказує, що боржником не дотримано вимог чинного законодавства щодо перерахунку та виплати коштів за судовим рішенням, а надані листи та пояснення не мають чіткого відображення вчинених відповідачем дій, спрямованих на виконання рішення суду в частині перерахунку та виплати коштів.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 15.02.2019 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльності, вчиненої суб'єктом владних повноважень-відповідачем на виконання рішення суду та встановлення строку для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню рішення суду у справі №1640/2403/18 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії відмовлено.

Не погодившись із вказаною ухвалою, ОСОБА_1 звернувся із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 15.02.2019 року та ухвалити нове рішення, яким заяву задовольнити.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, скаржник посилається на прийняття оскаржуваної ухвали з порушенням норм процесуального права, неповне з'ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, що призвело до неправильного вирішення питання.

Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області надало письмовий відзив, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду без змін.

Представники сторін про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлялись.

Колегія суддів визнала за можливе розглянути справу з урахуванням положень ч. 4 ст. 229 та ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви суд першої інстанції виходив з того, що у спірних відносинах відсутня протиправна бездіяльність відповідача щодо виконання постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 06 грудня 2018 року у справі №1640/2403/18, в зв'язку з чим відсутні підстави для постановлення окремої ухвали. Також, оскільки матеріалами справи підтверджено, що відповідач вживає адекватних заходів з метою своєчасного виконання судового рішення без достатніх зволікань, підстави для встановлення судового контролю за виконанням рішення суду відсутні.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

За приписами частини першою статті 383 КАС України, особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб'єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Бездіяльністю визнається пасивна форма поведінки особи, що полягає у невчиненні нею конкретної дії (дій), які вона повинна була і могла вчинити в даних конкретних умовах.

Відповідно до частин другої та третьої статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Статтею 370 КАС України визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що з 21.06.2018 ОСОБА_1 за його заявою органом Пенсійного фонду призначено пенсію по інвалідності згідно пункту "а" статті 21 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" у розмірі 80% грошового забезпечення.

Вказане рішення не було предметом оскарження у справі №1640/2403/18 та є чинним.

Таким чином, у період з 01.01.2018 по 20.06.2018 ОСОБА_1 отримував пенсію за вислугу років згідно статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", а з 21.06.2018 за його власною заявою отримує пенсію по інвалідності згідно статті 21 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Факт нарахування ОСОБА_1 з 01 січня 2018 року по 20 червня 2018 року пенсії у розмірі 90 процентів відповідних сум грошового забезпечення на виконання судового рішення, яке набрало законної сили, підтверджується розрахунком на доплату (виплату, утримання) пенсії за пенсійною справою №ФП 65609 за дорученням № Д ФП65609/27, за яким сума доплати пенсії ОСОБА_1 визначена у загальному розмірі 7490,66 грн.

Таким чином, рішення суду в частині зобов'язання нарахування пенсії фактично виконане.

Щодо виплати ОСОБА_1 заборгованості пенсії у загальному розмірі 7490,66 грн., суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", виплата пенсій, у тому числі додаткових пенсій, доплат, надбавок та підвищень до них, компенсаційних виплат, встановлених законодавством, звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України.

При цьому, органи Пенсійного фонду України фінансують вказані види пенсійних виплат за рахунок коштів Державного бюджету у межах виділених асигнувань.

Згідно п. 4-5 п. 4 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об'єднані управління № 28-2 від 22.12.2014 Управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань: забезпечує ведення бухгалтерського обліку з виконання доходів і видатків, кошторису видатків на утримання управління Фонду та своєчасно складає і в установленому порядку подає затверджену звітність головним управлінням Фонду.

Тобто, виплати грошової допомоги здійснюються Головним управлінням Пенсійного фонду України виключно за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством. Інших фінансових можливостей, крім зазначених, для здійснення виплат управління не має.

Виділення коштів із державного бюджету на фінансування даної бюджетної програми не залежить від територіального органу Пенсійного фонду України.

Відповідно до частини першої та другої статті 23 Бюджетного кодексу України, будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет України.

Згідно із п. 20 та п. 29 Бюджетного кодексу України, взяття зобов'язань без відповідних бюджетних асигнувань та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушеннями бюджетного законодавства.

Так, Постановою Кабінету Міністрів України № 103 від 21.02.2018 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" врегульовано порядок проведення виплати перерахованих сум пенсії, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 988 від 15.11.2015 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції".

Разом з тим, Верховний Суд в ухвалі від 02.05.2018 у справі № 818/1076/18, наголосив на тому, що Постанова № 103 не змінює регулювання правовідносин з приводу перерахунку пенсій на підставі Закону № 2262-XII та Постанови № 988, а лише визначає порядок виплати перерахованих пенсій.

При цьому, 22.08.2018 Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову №649 "Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду", якою затверджено Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду та установлено, що для виконання судових рішень, якими на органи Пенсійного фонду України покладені зобов'язання з нарахування (перерахунку) пенсійних виплат, що фінансуються з державного бюджету, виплата коштів, нарахованих за період до набрання судовим рішенням законної сили, здійснюється відповідно до Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затвердженого цією постановою; внесено до бюджету Пенсійного фонду України на 2018 рік, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 січня 2018 року № 8, зміни, що додаються.

Вказана постанова набула чинності 28.08.18, тоді як рішення у цій справі набрало законної сили 06.12.2018. Отже, положення згаданої постанови застосовуються до спірних відносин.

Відповідно до пункту 1 Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 №649 (далі - Порядок №649), цей Порядок визначає механізм погашення заборгованості, що утворилася внаслідок нарахування (перерахунку) пенсійних виплат на виконання судових рішень, за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті Пенсійному фонду України на цю мету

Згідно із пунктом 3 Порядку №649 боржник веде облік рішень у реєстрі рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою (далі - реєстр), відповідно до порядку, встановленого Пенсійним фондом України.

Пунктом 4 Порядку №649 визначено, що черговість виконання рішень визначається датою їх надходження до боржника.

Відповідно до пункту 5 Порядку №649, для підтвердження суми, що підлягає виплаті, боржник подає до Пенсійного фонду України: документ, що підтверджує дату надходження судового рішення до боржника; копію судового рішення (судових рішень) або виконавчого листа; розрахунок суми, що підлягає виплаті, засвідчений керівником боржника або уповноваженою ним особою.

Згідно з пунктом 6 Порядку №649, перевірку обґрунтованості розрахованої боржником суми, що підлягає виплаті, проводить в Пенсійному фонді України комісія з питань погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду (далі - комісія).

Пунктом 10 Порядку №649 передбачено, що виділення коштів для виплати здійснюється Пенсійним фондом України в межах наявних бюджетних призначень Пенсійному фонду України на цю мету шляхом перерахування коштів боржнику.

На виконання приписів Порядку №649, відповідачем у справі внесено інформацію про результати розгляду даної справи щодо перерахунку пенсії ОСОБА_1 із зазначенням суми боргу, що підлягає виплаті пенсіонеру, до відповідного реєстру, а також складено та подано до Пенсійного фонду України інформацію щодо рішень суду, ухвалених починаючи з 01.01.2018 по 31.12.2018, за якими наявна сума невиплачених коштів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету, за надісланою формою, зокрема про заборгованість по пенсії ОСОБА_1 за період з 01.01.2018 по 20.06.2018 у розмірі 7490,66 грн. на підставі рішення суду у справі №1640/2403/18.

Крім того, боржником складено та подано до Пенсійного фонду України інформацію про результати розгляду справ у судах щодо перерахунку пенсій колишнім військовослужбовцям, грошове забезпечення яким визначено згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 (всі судові рішення, виплату по яким не проведено), зокрема про заборгованість по пенсії ОСОБА_1 у розмірі 7490,66 грн. на підставі судового рішення у справі №1640/2403/18.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 28.01.2019 вих. №190/Г-03 позивача повідомлено, що виплату перерахованого розміру пенсії, визначеного на виконання судового рішення за період з 01.01.2018 по 20.06.2018 (день призначення пенсії по інвалідності) в розмірі 7490,66 грн. буде забезпечено згідно із Порядком №649, з урахуванням визначеної постановою черговості.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, відповідач при виконанні рішення суду, як орган державної влади зобов'язаний діяти лише в межах чинного законодавства та з врахуванням вимог Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 №649.

Суд апеляційної інстанції наголошує на тому, що невиконання судового рішення Управлінням в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин.

Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 24.01.2018 у справі № 405/3663/13-а.

Колегія суддів зазначає, що виділення коштів із державного бюджету на фінансування даної бюджетної програми не залежить від волі окремого керівника територіального органу Пенсійного фонду України і вимагати від нього дій, які виходять за межі його повноважень, не має правових підстав.

Вини та умислу на навмисне невиконання рішення суду у даній справі з боку керівника ГУ ПФУ в Полтавській області судом не встановлено.

На підставі викладеного, враховуючи, що відповідачем було здійснено всі залежні від нього дії для забезпечення виконання рішення суду у даній справі, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції що наявності правових підстав для прийняття звіту Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про виконання постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 06 грудня 2018 року у справі №1640/2403/18.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що у спірних відносинах відсутня протиправна бездіяльність відповідача щодо виконання постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 06 грудня 2018 року у справі №1640/2403/18.

За відсутності обставин бездіяльності відповідача щодо виконання рішення суду у цій справі, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність правових підстав для постановлення окремої ухвали.

Що стосується вимоги позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду, колегія суддів зазначає наступне.

Судовий контроль у формі зобов'язання подати звіт є формою забезпечення виконання судових рішень.

Згідно з частиною першою статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб'єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб'єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При цьому, зазначені процесуальні дії є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об'єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами.

Зазначена правова позиція підтверджується практикою Верховного Суду, що викладена у додатковій постанові у справі №235/7638/16-а від 31 липня 2018 року.

Матеріалами справи підтверджено, що відповідач вживає адекватних заходів з метою своєчасного виконання судового рішення без достатніх зволікань.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для встановлення судового контролю за виконанням рішення суду.

Згідно ч. 1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції відповідає вимогам ч.1 ст.242 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог апелянта.

Апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею (ч. 1 ст. 312 КАС України).

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 327, 382, 383 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 15.02.2019 року по справі №1640/2403/18 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя (підпис)А.П. Бенедик
Судді(підпис) (підпис) М.І. Гуцал Л.О. Донець
Повний текст постанови складено 26.04.2019 року