Справа № 160/8713/18
Суддя: Олійник Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2019-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 лютого 2019 року Справа № 160/8713/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОлійника В. М.
за участі секретаря судового засіданняЛісна А.М.
представника позивача ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-
21 листопада 2018 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до Покровського відділу обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просить:
В обґрунтування позову позивач зазначив, що з листопада 2014 року перебуває на обліку у Покровському відділі обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області як внутрішньо переміщена особа. 15.07.2015 року позивач змінила місце реєстрації з м. Донецьк на м. Кривий Ріг, а також відмовилась від статусу внутрішньо переміщеної особи. На теперішній час позивач не є внутрішньо переміщеною особою.
З листопада 2014 року по 01.09.2018 р. отримувала пенсійне забезпечення на підставі електронної пенсійної справи. Однак у вересні 2018 року позивач не отримала пенсію.
Листом №1561/04-14/16 відповідач повідомив, що виплата пенсії призупинена з 01.09.2018 року, у зв'язку із тим, що у позивача відсутня паперова пенсійна справа (пенсія виплачувалась на підставі електронної пенсійної справи) та відсутній статус внутрішньо переміщеної особи.
Позивач вважає такі дії відповідача протиправними, оскільки зміна пенсіонером місця проживання не може бути підставою для позбавлення його конституційного права на отримання соціального захисту, а саме - отримання пенсії.
Позивач посилається на ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», відповідно до якої пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.
Статтею 49 вказаного Закону передбачені підстави припинення та поновлення виплати пенсії. У частині 1 цієї статті визначено, що виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; у разі смерті пенсіонера; у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; в інших випадках, передбачених законом.
Перелік підстав припинення виплати пенсії, визначений частиною 1 статті 49 Закону, є вичерпним та передбачає можливість припинення виплати пенсії з інших підстав лише у випадках, передбачених законом.
Законом не передбачено такої підстави припинення виплати пенсії, як відсутність паперової пенсійної справи та крім того відповідач майже три роки виплачував пенсію на підставі електронної пенсійної справи, яка була сформована саме Пенсійним фондом України.
Ухвалою суду від 26 листопада 2018 року відкрито спрощене провадження у справі без повідомлення учасників справи.
Ухвалою суду від 27 грудня 2018 року вирішено подальший розгляд даної справи здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 15 годину 00 хвилин 28 січня 2019 року.
28 грудня 2018 року на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву.
У відзиві представник відповідача не визнає позовні вимоги позивача у зв'язку з наступним. ОСОБА_4 (позивач) 30.09.2014 року була взята на облік до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (на той час - Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області) на підставі довідки від 28.11.2014 року №586 про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або проведення антитерористичної операції.
Перебування особи, яка має статус «внутрішньо переміщеної особи», та його пенсіонування регулюється не лише нормами Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а й нормами спеціального Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», який є спеціальним, оскільки регулює права та інтереси певної категорії громадян». Статтею 10 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» визначено повноваження Кабінету Міністрів України з питань забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб.
Припинення або відновлення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам проводиться згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 08 червня 2016 року № 365 «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» (далі - Постанова № 365), якою затверджено Порядок призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам та Порядок здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування.
Постановою Кабінету Міністрів України від 25 квітня 2018 року № 335 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 8 червня 2016 року № 365» було внесено зміни до Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, а саме: пункт 12 викладено в такій редакції: «Соціальні виплати за рішенням комісій або органів, що здійснюють соціальні виплати, припиняються у разі:
1) наявності підстав, передбачених законодавством щодо умов призначення відповідного виду соціальної виплати;
2) встановлення факту відсутності внутрішньо переміщеної особи за фактичним місцем проживання/перебування згідно з актом обстеження матеріально-побутових умов сім'ї;
3) отримання рекомендацій Мінфіну щодо фактів, виявлених під час здійснення верифікації соціальних виплат;
4) скасування довідки внутрішньо переміщеної особи з підстав, визначених статтею 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб»;
5) отримання інформації від Держприкордонслужби, МВС, СБУ, Мінфіну, Національної поліції, ДМС, Держфінінспекції, Держаудитслужби та інших органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування».
Належність статусу «внутрішньо переміщеної особи» позивач підтвердила також у 2015 році, надавши довідку від 09.06.2015 року, що вона належить до категорії внутрішньо переміщених осіб, у зв'язку з чим позивач отримувала пенсійні виплати на підставі електронної пенсійної справи, отриманої з управління Пенсійного фонду України в Пролетарському районі м. Донецька.
На підставі отриманих відомостей, а також у зв'язку з відсутністю паперової пенсійної справи позивача, було прийнято рішення про призупинення виплати позивачу пенсії з 01.09.2018 р.
Для поновлення виплати пенсії позивачу необхідно звернутись до територіального органу Пенсійного фонду України за місцем проживання (реєстрації) або за місцем перебування та надати заяву про здійснення запиту пенсійної справи, яка знаходиться за попереднім місцем реєстрації позивача. В іншому випадку, для поновлення виплати пенсії позивачу необхідно надати довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.
Станом на теперішній час у Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області відсутні підстави для здійснення пенсійних виплат позивачу.
Ухвалою суду від 28 січня 2019 року замінено відповідача по справі, а саме: Покровський відділ обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.
В судовому засіданні 28 лютого 2019 року представник позивача позовні вимоги підтримав, адміністративний позов просив задовольнити.
Представник відповідача в судове засідання не прибув, про дату, час і місце його проведення був повідомлений належним чином.
Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства, суд встановив наступні обставини.
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, - позивач, уродженка м. Кінешма, Іванівської області, Росія з 2008 року отримує пенсію за віком.
З листопада 2014 року позивач перебуває на обліку у Покровському відділі обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.
Також з листопада 2014 року по 01.09.2018 року позивач отримувала пенсійне забезпечення на підставі електронної пенсійної справи.
У вересні 2018 року позивач не отримала пенсійні виплати та у зв'язку з цим звернулася до відповідача через адвоката із запитом.
На вказаний запит відповідач відповів листом від 16.09.2018 року, в якому зазначив, що позивачу призначено пенсію по втраті годувальника відповідно до Закону України від 09 липня 2003 року №1058-ІV "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058), зі змінами, внесеними Законом України від 03 жовтня 2017 року № 2148-VІІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" (далі - Закон № 2148).
Дія довідки внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_4 скасована відповідно інформації Виконавчого комітету Покровської районної в місті ради УПСЗН від 09.08.2018 №05-03/6984 на підставі особистої заяви пенсіонера. У серпні 2018 в результаті проведення перевірки пенсійних справ внутрішньо переміщених осіб встановлено, що у заявниці відсутня паперова пенсійна справа (пенсія виплачувалася на підставі електронної пенсійної справи) та відсутній статус ВПО. З огляду на зазначене, виплата пенсії призупинена до з'ясування обставин з 01.09.2018 р.
Вирішуючи позовні вимоги по суті, суд виходить з наступного.
Згідно Довідки від 28 листопада 2014 року №586 позивач є внутрішньо переміщеною особою.
Згідно вказаної Довідки позивач постійно проживала у АДРЕСА_3 і перемістилася з тимчасово окупованої території у АДРЕСА_2
23 вересня 2014 року управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Кривого Рогу направило запит до Пролетарського районного управління Пенсійного фонду України Донецької області з проханням надіслати пенсійну справу до управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Кривого Рогу.
Однак паперову пенсійну справу Пролетарське районне управління Пенсійного фонду України Донецької області не направило у зв'язку із загальновідомими подіями на Сході України.
У зв'язку з цим з листопада 2014 року по 01.09.2018 року позивач отримувала пенсійне забезпечення на підставі електронної пенсійної справи.
18 лютого 2018 року позивач звернулася до відповідача із заявою в якій зазначила, що не бажає отримувати статус внутрішньо переміщеної особи.
Як вбачається з Свідоцтва про право на спадщину позивач успадкувала від ОСОБА_6 квартиру, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2, що підтверджується Витягом Про державну реєстрацію прав від 10.08.2012 р.
Згідно із частиною першою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Європейська соціальна хартія (переглянута) від 03 травня 1996 року, ратифікована Законом України від 14 вересня 2006 року № 137-V, який набрав чинності з 01 лютого 2007 року (далі - Хартія), визначає, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист (пункт 23 частини І). Ратифікувавши Хартію, Україна взяла на себе міжнародне зобов'язання запроваджувати усіма відповідними засобами досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися права та принципи, що закріплені у частині І Хартії.
Отже, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується міжнародними зобов'язаннями України.
Згідно з частиною другою статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи міста перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV).
Частиною третьою статті 4 Закону №1058-IV встановлено, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.
Статтею 5 Закону № 1058-IV передбачено, що дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, визначених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов'язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів ПФУ та накопичувальної системи пенсійного страхування.
Отже, нормативно-правовим актом, яким визначено підстави припинення пенсійних виплат (які є складовою порядку пенсійного забезпечення), є Закон № 1058-IV. Інші нормативно-правові акти у сфері правовідносин, врегульованих Законом № 1058-IV, можуть застосовуватися виключно за умови, якщо вони не суперечать цьому Закону.
Відповідно до частини першої статті 47 Закону № 1058-IV пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.
Згідно із частиною першою статті 49 Закону № 1058-IV виплата пенсії за рішенням територіальних органів ПФУ або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України (положення пункту 2 частини першої статті 49 втратили чинність як такі, що є неконституційними, на підставі Рішення Конституційного Суду України від 07 жовтня 2009 року № 25-рп/2009); 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.
Наведений перелік підстав для припинення виплати пенсії за рішенням територіальних органів ПФУ є вичерпним та передбачає можливість припинення виплати пенсії з інших підстав лише у випадках, прямо передбачених законом.
Закон №1058-IV не передбачає такої підстави припинення або призупинення виплати пенсії, як відсутність паперової пенсійної справи.
Пункт 4.12. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" передбачає, що при переїзді пенсіонера на постійне або тимчасове проживання до іншої адміністративно-територіальної одиниці орган, що призначає пенсію, не пізніше трьох робочих днів з дня одержання заяви надсилає запит про витребування пенсійної справи до органу, що призначає пенсію, за попереднім місцем проживання (реєстрації) пенсіонера. Пенсійна справа не пізніше п'яти робочих днів з дня одержання запиту пересилається органу, що призначає пенсію, за новим місцем проживання (реєстрації).
Щодо соціальних виплат, ст. 1 Першого протоколу не встановлює жодних обмежень свободи Договірних держав вирішувати, мати чи ні будь-яку форму системи соціального забезпечення та обирати вид або розмір виплат за такою системою. Проте якщо Договірна держава має чинне законодавство, яке передбачає виплату як право на отримання соціальної допомоги (обумовлене попередньою сплатою внесків чи ні), таке законодавство має вважатися таким, що передбачає майнове право, що підпадає під дію ст. 1 Першого протоколу щодо осіб, які відповідають її вимогам (параграф 31).
Відповідно до частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права.
Отже, право на пенсію та її одержання не може пов'язуватися з місцем проживання людини.
Аналіз викладених норм свідчить про те, що припинення виплати пенсії можливе лише за умови прийняття пенсійним органом відповідного рішення та лише з підстав, визначених частиною 1 статті 49 Закону № 1058-IV. При цьому припинення виплати пенсії з інших підстав можливо лише у випадках, передбачених законом.
Суд зауважує, що Законом України від 20.10.2014 року № 1706-VII «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» підстави для припинення (призупинення) виплати пенсії не встановлені.
Також суд хоче звернути увагу на те, що рішення про припинення виплати позивачу пенсії із зазначенням обґрунтованих причин з посиланням на нормативні акти, відповідачем не приймалось та не направлялось як позивачу, так і до суду.
Посилання відповідача у відзиві на позовну заяву про те, що відсутня паперова пенсійна справа позивача, суд не може прийняти до уваги, оскільки майже 4 роки позивач отримувала пенсію саме за електронною пенсійною справою.
Крім того, паперову пенсійну справу неможливо було направити у зв'язку з військовими діями на Сході України, що виключає вину позивача.
Посилання відповідача на Постанову Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 року № 637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» суд також не приймає до уваги, оскільки підзаконні нормативно-правові акти не можуть змінювати в бік звуження прав громадян, які встановлені нормативно-правовими актами вищої юридичної сили.
Отже, аналізуючи все вищевикладене, суд приходить до висновку, що припиняючи нарахування та виплату пенсії позивачу за відсутності передбачених законами України підстав, відповідач порушив його право на її отримання.
Встановлення судом відсутності законності втручання, тобто вчинення дій не у спосіб, визначений законом, є достатньою підставою для висновку про те, що право позивача на мирне володіння своїм майном було порушено.
У зв'язку з цим суд приходить до висновку про задоволення адміністративного позову у повному обсязі.
Відповідно до п.5 ч. 1 ст. 244 Кодексу адміністративного судочинства України під час ухвалення рішення суд вирішує питання судових витрат.
На підставі ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України суд вважає за необхідне присудити на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області понесені судові витрати у розмірі 704,8 грн.
Керуючись ст. ст. 241-248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов задовольнити.
Присудити на користь ОСОБА_4 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області понесені судові витрати у розмірі 704,8 грн. (сімсот чотири гривні вісімдесят копійок).
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 11 березня 2019 року.

Суддя (підпис) Рішення не набрало законної сили 11 березня 2019 року. Суддя З оригіналом згідно. Суддя В.М. Олійник В.М. Олійник В.М. Олійник