Справа № 127/5382/19
Суддя: Воробйов В. В.
Дата ухвалення: 2019-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 127/5382/19
Провадження № 2-а/127/69/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 травня 2019 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого - судді Воробйова В.В.,

при секретарі Середі Ю.В.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Вінницької митниці ДФС Державної фіскальної служби України про скасування постанови у справі про порушення митних правил, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до Вінницької митниці ДФС Державної фіскальної служби України про скасування постанови у справі про порушення митних правил. Позов мотивований тим, що 12.11.2018 року ТОВ «Компанія Трансагро» отримало від Вінницької митниці ДФС запропошення про необхідність керівнику ОСОБА_3 прибути до Вінницької митниці для опитування, в звязку з проведенням перевірки законності ввезення на митну територію України даною компанією Сідельного тягачу торгової марки МАN, моделі TGA 18.440. В грудні 2018 року позивач отримав повідомлення про дату розгляду справи про порушення митних правил та екземпляр протоколу від 04.12.2018 року. Позивач вважає, що порушення, які зазначені в протоколі, є надуманими та не відповідають фактичним обставинам справи. 06.02.2019 року Вінницькою митницею ДФС винесено постанову в справі про порушення митних правил №2026/40100/18, якою визнано позивача винним у вчиненні порушення митних правил, передбачених ст. 485 МК України. Із зазначеною постановою позивач не погоджується, оскільки пропущено строк притягнення до адміністративної відповідальності, в протоколі не зазначена жодна обставина, яка дала підстави сумніватися у походженні товару з Європи, та відсутній склад порушення митних правил. На підставі викладеного вище, позивач просить суд скасувати постанову в справі про порушення митних правил №2026/40100/18 від 06.02.2019 року, що винесена в.о. заступником начальника начальника УПМП та МВ Вінницької митниці ДФС ОСОБА_4, про притягнення його до відповідальності, передбаченої ст. 485 МК України та закрити провадження у справі.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, посилаючись при цьому на обставини викладені в позовній заяві. Просила позов задовольнити в повному обсязі, а також стягнути з відповідача на користь позивача 4000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог ОСОБА_3 та просила залишити їх без задоволення, а постанову без змін.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.ст. 9, 77 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Так, судом встановлено, що 04.12.2018 року головним державним інспектором відділу оперативного реагування управління протидії митним правопорушення та міжнародної взаємодії Вінницької митниці ДФС ОСОБА_5 було складено протокол про порушення митних правил №2026/40100/18 відносно ОСОБА_3 за ст. 485 МК України (а.с. 19-21).

Постановою в.о. заступника начальника начальника управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Вінницької митниці ДФС ОСОБА_4 від 06.02.2019 року в справі про порушення митних правил №2026/40100/18 визнано винуватим ОСОБА_3 у вчиненні порушення митних правил, передбачених ст. 485 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, що становить 53 961,96 грн. (а.с. 26-28).

Відповідно до вказаної постанови від 06.02.2019 року та протоколу від 04.12.2018 встановлено, що 11.05.2017 року керівником та особою, уповноваженою на роботу з митницею ТОВ «Компанія Трансагро» ОСОБА_3, з метою здійснення митного оформлення в режимі «імпорт» подано до Вінницької митниці ДФС електронну митну декларацію №UA401010/2017/015440 та пакет товаросупровідних документів на товар: «Сідельний тягач: торговельна марка МАN, моделі TGA 18.440, тип двигуна: дизель, календарний рік виготовлення 2007, модельний рік виготовлення 2007, дата першої реєстрації 17.07.2007р., обєм двигуна: 10518 см3, потужність 324кВт, № шасі: WMAH06ZZ78M492220. Сума сплачених митних платежів за ЕМД № UA401010/2017/015440 склала 38972,53 грн. Також 11.05.2017 року керівником ТОВ «Компанія Трансагро» ОСОБА_3, з метою здійснення митного оформлення в режимі «імпорт» товару: «Сідельний тягач: торговельна марка МАN, моделі TGA 18.480, тип двигуна: дизель, календарний рік виготовлення 2007, модельний рік виготовлення 2007, дата першої реєстрації 10.07.2007р., обєм двигуна: 12419 см3, потужність 353кВт, № шасі: WMAH08ZZ77M488727» подано до Вінницької митниці ДФС електронну митну декларацію № UA401010/2017/015441 та пакет товаросупровідних документів. Сума сплачених митних платежів за ЕМД № UA401010/2017/015441 склала 38972,53 грн. У декларація-інвойс зазначена інформація про те, що товар має німецьке преференційне походження. З метою перевірки законості ввезення вказаного товару, Вінницькою митницею ДФС був направлений запит від 27.11.2017 року №5360/8/02-80-19-02 до Державної фіскальної служби України з проханням надати допомогу в проведенні перевірки вищезазначений декларацій-інвойс.

05.06.2018 року Вінницькою митницею ДФС отримано лист Міжрегіональної митниці ДФС від 05.06.2018 року, в якому надано інформацію стосовно можливих протиправних дій з боку посадових осіб ТОВ «Компанія Трансагро», спрямованих на ухилення від сплати митних платежів при митному оформленні за ЕМД №401010/2017/015440 та ЕМД №401010/2017/015441 та повідомлено про необхідність здійснення перевірки автентичності документів про походження товарів з країн Європейського Союзу.

Листом уповноваженого органу Німеччини від 08.08.2018 року №Z 4215 F 234/18-1 (доведений листом ДФС від 06.09.2018 року) повідомлено, що преференційне походження товарів відповідно до Протоколу 1 Угоди не підтверджено. Таким чином, преференційне походження товарів не підтверджено, пільги надані неправомірно та з порушенням вимог Протоколу 1 Угоди. Також, з метою подальшого отримання преференції у вигляді зменшення суми митних платежів, що підлягають сплаті, ОСОБА_3 розділив одну партію товару вартістю 10 000 євро на дві митні декларації.

Отже, відповідно до змісту постанови, ОСОБА_3 вчинив протиправні дії, спрямовані на зменшення розміру митних платежів, а саме: заявив неправдиві відомості в графі 36 «Преференції» електронних митних деклараціях ЕМД №401010/2017/015440 та ЕМД №401010/2017/015441 від 11.05.2017 про преференційне походження товарів, а також розділив одну партію товару, вартістю 10 000 євро, на дві митні декларації, що призвело до зменшення сплати митних платежів на загальну суму 17 987,32 грн.

Згідно з ч.1 ст. 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.

Статтею 266 МК України визначено обов'язок декларанта здійснити декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом, та сплатити платежі, контроль за справлянням яких покладено на органи доходів і зборів.

Відповідно до ч.2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, Законом України від 16.09.2014 № 1678-VII ратифіковано Угоду про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами - членами, з іншої сторони (далі Угода). Згідно з статтею 257 Митного кодексу України, декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для їх митного контролю та митного оформлення.

Згідно із статтею 281 Митного кодексу України від 13 березня 2012 року № 4495-VI зі змінами (далі МКУ), допускається встановлення тарифних пільг (тарифних преференцій) щодо ставок Митного тарифу України у вигляді звільнення від оподаткування ввізним митом, зниження ставок ввізного мита або встановлення тарифних квот відповідно до законодавства України та для ввезення товарів, що походять з держав, з якими укладено відповідні міжнародні договори.

Статтею 16 «Загальні вимоги» Протоколу 1 «Щодо визначення концепції «Походження товарів» і методів адміністративного співробітництва» Угоди (далі Протокол 1 Угоди) передбачено, що товари, що походять з Європейського Союзу, і товари, що походять з України, після ввезення до України чи Європейського Союзу відповідно підпадають під дію Угоди за умови подання одного з таких документів: сертифікат з перевезення товару EUR. 1.; декларація інвойс, надана експортером.

Пунктом 2 статті 22 «Умови складання декларації інвойс» Протоколу 1 «Щодо визначення концепції «Походження товарів» і методів адміністративного співробітництва» Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами - членами, з іншої сторони, ратифікованої Законом України від 16.09.2014 № 1678-VII (далі Протокол 1 Угоди) встановлено, що декларація інвойс може бути складена, якщо розглядувані товари можуть бути визнані такими, що походять з Європейського Союзу або України і відповідають іншим вимогам Протоколу 1 Угоди.

Судом встановлено, що ТОВ «Компанія Трансагро» відповідно до митних декларацій оформлених в преференційному режимі від 11.05.2017 №UA401010/2017/015440 та №UA401010/2017/015441 задекларовано для ввезення на митну територію України вказаний вище товар.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що підставами її винесення є заявлення неправдивих відомостей в графі 36 «Преференції» електронних митних декларацій про преференційне походження товарів, з метою неправомірного зменшення розміру митних платежів, а також розділення однієї партії товару вартістю 10000,00 євро на дві митні декларації.

Згідно з ч 8 ст. 264 МК України з моменту прийняття органом доходів і зборів митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.

Відповідно до ч. 1 ст. 467 МК України, якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються органами доходів і зборів або судами (суддями), адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше ніж через шість місяців з дня виявлення правопорушення. Строк накладення адміністративних стягнень у справах про порушення митних правил зупиняється на час розгляду таких справ судом.

Згідно із ч. 1 ст. 493 МК України, провадження у справі про порушення митних правил здійснюють, крім випадків, передбачених частинами другою і третьою цієї статті, посадові особи митниці, в зоні діяльності якої було вчинено або виявлено таке порушення. Окремі процесуальні дії у справі про порушення митних правил можуть вчинятися посадовими особами, уповноваженими складати протоколи про порушення митних правил відповідно до статті 490 цього Кодексу, а у випадку, передбаченому статтею 518 цього Кодексу, - також посадовими особами іншого органу доходів і зборів.

При цьому, зважаючи на те, що здійснення провадження у справі про порушення митних правил належить до компетенції посадових осіб митниці, днем виявлення порушення митних правил є день, коли посадові особи митниці дізналися або повинні були дізнатися про таке правопорушення.

Отже, відповідач дізнався про порушення митних правил позивачем в день подання йому декларації, а саме 11.05.2017 року. Саме з цього часу слід відраховувати термін для притягнення особи до відповідальності. Разом з тим, відповідачем лише 04.12.2018 року було складено протокол про порушення митних правил №2026/40100/18 відносно ОСОБА_3 за ст. 485 МК України та 06.02.2019 року оскаржувану постанову. Таким чином, відповідачем було пропущено строк притягнення позивача до відповідальності з підстави «заявлення неправдивих відомостей в графі 36 «Преференції» електронних митних декларацій про преференційне походження товарів».

Щодо іншої підстави притягнення позивача до відповідальності, то слід зазначити наступне.

З метою перевірки законності ввезення вказаного товару на митну територію України, Вінницькою митницею ДФС був направлений запит від 27.11.2017 року до Державної фіскальної служби України з проханням надати допомогу в проведенні перевірки зазначених вище декларацій-інвойс та даних, які у ній містяться.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 45 МК України, у разі виникнення сумнівів з приводу дійсності документів про походження товару чи достовірності відомостей, що в них містяться, включаючи відомості про країну походження товару, орган доходів і зборів може звернутися до компетентного органу, що видав документ, або до компетентних організацій країни, зазначеної як країна походження товару, із запитом про проведення перевірки цих документів про походження товару чи надання додаткових відомостей. Запит про проведення перевірки надсилається протягом 1095 днів з дня подання документа про походження товару, крім випадків, коли така перевірка ініціюється у зв'язку з кримінальним провадженням.

При цьому, слід відзначити, що матеріали справи не містять відомостей про наявність у відповідача сумнівів з приводу дійсності документів про походження товару. В судовому засіданні представник відповідача пояснив, що підприємства для перевірки обиралися вибірково. Таким чином, представником відповідача не підтверджено в судовому засіданні наявність сумнівів щодо походження товару.

У разі наявності обґрунтованих сумнівів щодо достовірності сертифіката або декларації, перевірка цих документів здійснюється шляхом направлення до ДФС відповідного запиту згідно з наказом Держмитслужби від 13.09.2010 № 1050 "Про затвердження Порядку направлення до Держмитслужби звернень митних органів щодо проведення перевірки сертифікатів про походження товару".

Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що відповідачем не надано переконливих доказів, які підтверджують правомірність прийнятого оскаржуваного рішеня, що також спростовує доводи відповідача, що преференційне походження товару не підтверджено, пільги надані (отримані) неправомірно, а декларації складені із порушенням вимог Протоколу 1 Угоди.

Крім того, позивачем було надано документи, які підтверджують верифікацію отриманого товару, зокрема, сертифікат про походження товару.

Згідно ч. 3 ст. 43 Митного кодексу України сертифікат про походження товару - це документ, який однозначно свідчить про країну походження товару і виданий компетентним органом даної країни або країни вивезення, якщо у країні вивезення сертифікат видається на підставі сертифіката, виданого компетентним органом у країні походження товару.

Згідно зі ст. 485 МК України, заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв'язку з якими було надано такі пільги, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

Ч 1. ст. 529 МК України, постанова митниці у справі про порушення митних правил може бути оскаржена до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, або до місцевого загального суду як адміністративного суду в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України.

Як вбачається з ч. 1, ч. 2, ч. 6 ст. 530 МК України, законність та обґрунтованість постанови митниці у справі про порушення митних правил можуть бути перевірені судом або центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, а постанови центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, - судом у зв'язку з поданням адміністративного позову або в порядку контролю. За результатами перевірки центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, що проводив перевірку, приймає одне з таких рішень: 1) про залишення постанови без змін, а скарги - без задоволення; 2) про скасування постанови і надіслання справи на новий розгляд; 3) про скасування постанови та закриття справи; 4) про зміну виду адміністративного стягнення в межах відповідальності, передбаченої за відповідне порушення митних правил, з тим, однак, щоб це стягнення не було посилено. Перевірка законності та обґрунтованості постанови у справі про порушення митних правил судом здійснюється у порядку, встановленому Кодексом адміністративного судочинства України.

Аналогічні положення закріплені в ч. 1 ст. 293 КУпАП.

Проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку, що в діях позивача відсутні порушення вимог чинного законодавства щодо митного оформлення товару, а тому наявні підстави для задоволення позову ОСОБА_3

Визначаючись щодо питання відшкодування позивачу судового збору та витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з наступного.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 132 КАС України визначено, що до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Стаття 134 КАС України встановлено, що витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини п'ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов'язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону.

Так, представник ТОВ «Компанія Трансагро» адвокат ОСОБА_1 у клопотанні від 06.05.2019р. просить суд стягнути з відповідача на користь товариства витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4000,00грн.

Судом встановлено, що між ТОВ «Компанія Трансагро» та адвокатом ОСОБА_1, що діє відповідно до Свідоцтва про право заняття адвокатською діяльністю №456 від 30.05.2005 року, укладено договір про надання правової (правничої) допомоги.

Відповідно до Акту про приймання-передачі наданих послуг №1 від 03.05.2019 до Договору, визначено перелік дій на виконання вказаного договору які надає адвокат, вартість яких становить 4000,00 грн.

Представником позивача на виконання вимог Договору суду надано копію прибуткового касового ордеру №7 від 03.05.2019 року та квитанцію до прибуткового касового ордеру №7 від 03.05.2019 року про сплату ОСОБА_3 на рахунки адвоката ОСОБА_1 суму в розмірі 4000,00 грн. за надання правової допомоги.

Таким чином, вартість наданої адвокатом ОСОБА_1 правової допомоги позивачу у вказаній справі підтверджено на суму 4000,00 грн.

Враховуючи викладене, надані представником позивача докази, підтверджуючі здійснення відповідних витрат за укладеним договором про надання правової (правничої), опис наданих послуг та складність справи, суд вважає, що наявні підстави для стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Вінницькій області суми витрат на правничу допомогу у розмірі 4000,00 грн.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позивач був звільнений від оплати судового збору, то згідно ст. 139 КАС України з Вінницької митниці ДФС, як розпорядника бюджетних асигнувань, слід стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Оскільки позивач звільнений від оплати судового збору, то згідно зі ст. 141 КАС України, його слід компенсувати за рахунок держави.

На підставі викладеного та керуючись ч. 2 ст. 19 Конституції України, ст.ст. 43, 264, 281, 485, 486, 493, 529, 530 МК України, ст. 293 КУпАП, ст.ст. 2, 5-9, 20, 73-78, 132, 134, 139, 209-211, 241-243, 246, 255, 271, 286 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_3 до Вінницької митниці ДФС Державної фіскальної служби України про скасування постанови у справі про порушення митних правил задовольнити.

Скасувати постанову в справі про порушення митних правил №2026/40100/18 від 06.02.2019 року, винесену в.о. заступником начальника начальника управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Вінницької митниці ДФС ОСОБА_4, про притягнення ОСОБА_3 до відповідальності, передбаченої статтею 485 МК України.

Закрити справу про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 485 Митного кодексу України.

Стягнути на користь ОСОБА_3 (21007, м. Вінниця, вул. Стрілецька, буд. 47/11, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4000,00 грн. (чотири тисячі гривень 00 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Вінницької митниці ДФС Державної фіскальної служби України (21034, м. Вінниця, вул. Лебединського, 7, ).

Стягнути з Вінницької митниці ДФС, як розпорядника бюджетних асигнувань, в дохід держави судовий збір у розмірі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім гривень сорок копійок).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через Вінницький міський суд Вінницької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення суду складений 06.05.2019 року.

Суддя: