Справа № 120/433/19-а
Суддя: Ватаманюк Р.В.
Дата ухвалення: 2019-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/433/19-а

Головуючий у 1-й інстанції: Лисенко Т.Ю.

Суддя-доповідач: Ватаманюк Р.В.

24 квітня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ватаманюка Р.В.

суддів: Мельник-Томенко Ж. М. Сторчака В. Ю.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 25 березня 2019 року (прийняту у м. Могилів - Подільський) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 (далі - позивач) до Головного управління Держпродспоживслужби у Вінницькій області (далі - відповідач) про визнання незаконною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі,

В С Т А Н О В И В :

позивач 06.02.2019 звернувся із позовом до Вінницького окружного адміністративного суду в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення № 1019 від 19.12.2018 та закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 42 КУпАП.

Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду від 25.03.2019 позовну заяву повернуто позивачеві.

Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказану ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилаючись на постанову Верховного Суду від 30.01.2018 у справі №210/3915/17 вказав, що судом першої інстанції безпідставно не враховано поважність причин пропуску строку звернення до суду, які ґрунтуються на тому, що позивачем оскаржувалась постанова про адміністративне правопорушення до вищестоящого органу.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу вказавши, що оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення не позбавляє можливості одночасно оскаржити таку постанову до суду.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлені та неоспорені сторонами такі обставини.

Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду від 13.03.2019 позовна заява залишена без руху з наданням позивачу строку для усунення її недоліків. Позовна заява залишена без руху з тих підстав, що строк на оскарження постанови від 19.12.2018 закінчився 29.12.2018, а позивач звернувся до суду із даним позовом 04.02.2019, тобто з пропуском встановленого законом строку звернення до суду. При цьому, в порушення ч. 6 ст. 161 КАС України заява про поновлення строку звернення до адміністративного суду та докази поважності причин його пропуску позивачем подані не були.

20.03.2019 до суду надійшла заява ОСОБА_2 про усунення недоліків позовної заяви. Також позивач подав заяву про поновлення строку звернення із позовною заявою до суду. Заява мотивована тим, що оскаржувана постанова про притягнення ОСОБА_2 до адмінвідповідальності ухвалена 19.12.2018. Відповідно до ст. 288 КУпАП протягом десятиденного строку ОСОБА_2 оскаржив дану постанову до Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів. Оскарження вказаної постанови одразу до компетентного органу та до суду ОСОБА_2 вважав недоцільним та таким, що суперечить вимогам КАС України та КУпАП. Згідно з відповіддю Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів за результатами розгляду скарги ОСОБА_2 на постанову від 19.12.2018 останньому відмовлено у задоволенні скарги. Дану відповідь ОСОБА_2 отримав простим поштовим відправленням 26.01.2019 і 04.02.2019 (тобто в десятиденний строк з дня отримання відповіді) звернувся до суду із даним позовом. За таких підстав ОСОБА_2 вважає, що строк для подання позовної заяви він пропустив з поважної причини, просив поновити даний строк та відкрити провадження у справі.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем порушено десятиденний строк для оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення з моменту отримання постанови, при цьому в клопотання про поновлення строку позивачем не наведено поважних підстав для поновлення пропущеного строку.

Апеляційний суд не погоджується з висновками суду першої інстанції за такими доводами.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частина 2 ст. 286 КАС України визначає, що позовну заяву щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Згідно ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Тобто, законодавцем визначено спеціальний 10-денний строк для звернення до адміністративного суду з позовом щодо оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, який обчислюється з дня вручення такої постанови.

При цьому, слід враховувати, що пропуск цього строку не є безумовною підставою для повернення адміністративного позову, оскільки, за наявності поважних причин його пропуску, такий строк може бути поновлено.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі може бути оскаржено - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Зміст наведеної норми дає підстави для висновку, що законом передбачено право вибору особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, щодо порядку оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення.

Використання одного з видів альтернативного оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення не позбавляє особу права на використання й іншого визначеного законом способу оскарження.

Тобто на законодавчому рівні не передбачено можливості досудового порядку вирішення визначеного позивачем спору, що виключає можливість застосування ч. 4 ст. 122 КАС України.

Виходячи із змісту ст.123 КАС України, якою встановлено наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду, позовна заява повертається у разі, якщо особою не подано у встановлений строк заяву про поновлення пропущеного строку або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними.

При вирішенні питання щодо поважності причин пропуску строку звернення до суду, суд повинен звертати увагу на усі доводи позивача; на тривалість строку, який пропущено; на поведінку позивача протягом цього строку; на дії, які він вчиняв, і чи пов'язані вони з готуванням до звернення до суду та оцінювати їх в сукупності. Суди повинні гарантувати доступ до правосуддя особам, які вважають, що їх право порушене, і діяли добросовісно, але пропустили строк звернення до суду з поважних причин.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постанові від 26.06.2018 у справі №473/653/17.

Отже, на суд покладений обов'язок всебічно дослідити позовні матеріали на предмет своєчасного звернення особи до суду з відповідним позовом, у т. ч. на предмет наявності підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними у разі виявлення факту його пропущення.

Таким чином, у випадку пропуску строку звернення до суду підставами для його поновлення є наявність поважних причин, якими визнаються такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Згідно постанови начальника Головного управління Держпродспоживслужби у Вінницькій області № 1019 від 19.12.2018 ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 42 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425 грн.

Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку звернення до суду позивач вказує на те, що 29.12.2018 він подав до Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів скаргу, в якій просив скасувати постанову від 19.12.2018 та закрити адміністративне провадження щодо нього.

Отже, в даному випадку пред'явленню позову до суду передувало звернення позивача до відповідного органу, наділеного повноваженнями розгляду скарг на постанови про накладення адміністративного стягнення, що свідчать про наявність поважних причин пропуску строку звернення до суду.

Водночас, практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є джерелом права, свідчить про те, що правило встановлення обмежень доступу до суду, у зв'язку з пропуском строку звернення, повинно застосовуватись з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру, перевіряючи його виконання слід звертати увагу на обставини справи (справа Іліан проти Туреччини).

У справі Bellet v. Frаnсе Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Отже, як свідчить позиція Суду, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

За таких обставин, враховуючи наявність об'єктивних причин для пропуску строку апеляційного оскарження, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тобто прийняте рішення не відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і підлягає скасуванню.

Частиною 3 ст. 312 КАС України вказано, що у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Згідно ч. 1 ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 320, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 25 березня 2019 року - скасувати.

Справу направити до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області для продовження розгляду.

Постанова суду набирає законної сили з моменту підписання і не може бути оскаржена відповідно до частини 3 статті 272 КАС України.

Головуючий Ватаманюк Р.В.

Судді Мельник-Томенко Ж. М. Сторчак В. Ю.