Справа № 320/5871/18
Суддя: Щавінський В.Р.
Дата ухвалення: 2019-01-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 січня 2019 року № 320/5871/18

Київський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Щавінського В.Р., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадженнябез проведення судового засідання адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Вишгородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області, Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1.) з позовом до Вишгородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області (далі - відповідач-1, Вишгородське ОУПФУ Київської області), Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області (далі - відповідач-2), в якому з урахуванням уточнених позовних вимог просить:

- визнати протиправною бездіяльністьВишгородськогоОУПФУ Київської області щодо перерахунку та стягнення недоплаченої пенсії ОСОБА_1, інваліду 2 групи, потерпілому внаслідок аварії на ЧАЕС 1 категорії, відповідно до постанов Іванківського районного суду Київської області від 18 лютого 2011 року № 2-а-1402/2011, 04 травня 2011 року № 2-а-4349/2011, 21 червня 2011 року № 2-а-6231/11;

- зобов'язати Вишгородське ОУПФУ Київської області надати довідку про нарахування та суму заборгованості пенсії ОСОБА_1, відповідно до постанов Іванківського районного суду Київської області від 18 лютого 2011 року № 2-а-1402/2011, 04 травня 2011 року № 2-а-4349/2011, 21 червня 2011 року № 2-а-6231/11 - з листопада 2011 року;

- зобов'язати Вишгородське ОУПФУ Київської області здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 пенсію відповідно до постанов Іванківського районного суду Київської області від 18 лютого 2011 року № 2-а-1402/2011, 04 травня 2011 року № 2-а-4349/2011, 21 червня 2011 року № 2-а-6231/11 - з урахуванням виплачених з листопада 2011 року сум;

- визнати протиправною бездіяльність Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області стосовно виконавчого провадження та виконання постанов Іванківського районного суду Київської області від 18 лютого 2011 року № 2-а-1402/2011, 04 травня 2011 року № 2-а-4349/2011, 21 червня 2011 року № 2-а-6231/11, щодо ОСОБА_1;

- зобов'язати Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області виконати постанови Іванківського районного суду Київської області від 18 лютого 2011 року № 2-а-1402/2011, 04 травня 2011 року № 2-а-4349/2011, 21 червня 2011 року № 2-а-6231/11, щодо ОСОБА_1.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що на виконання постановІванківського районного суду Київської області від 18 лютого 2011 року № 2-а-1402/2011, 04 травня 2011 року № 2-а-4349/2011, 21 червня 2011 року № 2-а-6231/11, йому було проведено перерахунок та виплачено пенсії як інваліду 2 групи, потерпілому внаслідок аварії на ЧАЕС 1 категорії до листопада 2011 року з урахуванням того, що основна пенсія становить 8 мінімальних пенсій за віком та пенсія за шкоду заподіяну здоров'ю в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком.

Позивач вказує, що з листопада 2011 року розмір основної та додаткової пенсій йому було перераховано та виплачується не у відповідності до постановІванківського районного суду Київської області від 18 лютого 2011 року № 2-а-1402/2011, 04 травня 2011 року № 2-а-4349/2011, 21 червня 2011 року № 2-а-6231/11.

У зв'язку з чим позивач звернувся з письмовою заявою від 06.04.2018 р. до Вишгородського ОУПФУ Київської області про поновлення виплати йому пенсії відповідно до вищезазначених постанов Іванківського районного суду Київської області та з проханням надати довідку по заборгованості виплати пенсії, про отримав письмову відповідь відповідача-1від 20.04.2018 р. № 18/1 про відмову у виплаті заборгованості та в подальшій виплаті пенсії у розмірі, передбаченому постановамиІванківського районного суду Київської області від 18 лютого 2011 року № 2-а-1402/2011, 04 травня 2011 року № 2-а-4349/2011, 21 червня 2011 року № 2-а-6231/11.

21.06.2018 р. позивач звернувся з письмовою заявою до відповідача-2 з проханням надати інформацію стосовно виконавчих проваджень по виплаті пенсії ОСОБА_1 відповідно до постановІванківського районного суду Київської області у справах № 2-а-1402/2011, № 2-а-4349/2011, № 2-а-623/2011, ухвал Київського апеляційного адміністративного суду, винесених в результаті апеляційного перегляду вищезазначених справ, а також виконавчих листів від 18.02.2011 р., 04.05.2011 р. із зазначення того, які проводились та проводятьна на теперішній час дії стосовно виконання даних постанов та ухвал судів. На що відповідач-2 повідомив, що відповідно до довідок Управління Пенсійного фонду України в Іванківському районі Київської області про здійснення нарахування та проведення виплат згідно вищезазначених постанов Іванківського районного суду Київської області встановлено, що ОСОБА_1 здійснено перерахунок пенсії в повному обсязі.

Подібні відповіді відповідача-1 та відповідача-2, на думку позивача, є протиправними, у зв'язку з чим позивач вимушений був звернутися до суду за захистом своїх прав.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 06.11.2018 відкрито провадження у справі, розгляд якої здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (у письмовому провадженні). Вказаною ухвалою суду також запропоновано відповідачу протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати до суду відзив на позовну заяву.

Відповідач-1адміністративний позов не визнав, про що 20.11.2018 подав відзив на позовну заяву. У відзиві на обґрунтування своєї позиції зазначив наступне.

22.02.2011 р. ОСОБА_1 подав заяву про виконання постанови Іванківського районного суду Київської області від 18 лютого 2011 року № 2-а-1402/2011 і позивачу було проведено перерахунок його пенсії, у зв'язку з чим нараховано та виплачено у квітні 2011 року доплату до пенсії в сумі 36180,29 грн.

11.05.2011 р. надійшла заява про виконання постанови Іванківського районного суду Київської області від 04 травня 2011 року № 2-а-4349/2011, зазначена постанова була виконана: розмір пенсії перерахований, сума доплати становила 8819, 32 грн та була виплачена у червні 2011 року.

05.07.2011 року надійшла заява про виконання постанови Іванківського районного суду Київської області від 21 червня 2011 року № 2-а-6231/11, в результаті розмір пенсії позивачу було перераховано, сума доплати становила 114170,32 грн. та була виплачена у серпні 2011 року.

До листопада 2011 року виплата основної та додаткової пенсії проводилась у розмірі, визначеному відповідно до вказаних рішень суду. Тобто, на думку відповідача, рішення суду було виконано в повному обсязі.

У відзиві на позов відповідач-1 також зазначив, що з листопада 2011 року розмір основної та додаткової пенсій позивачу перераховано та виплачується відповідно до постанов Кабінету Міністрів України (далі - КМУ) від 06.07.2011 № 745 та від 23.11.2011 №1210. Послався на рішення Конституційного Суду України від 26.12.2011 у справі № 20-рп/2011, яким визнано право КМУ як державного органу встановлювати порядок та розміри соціальних виплат, виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету. Твердження позивача щодо утворення заборгованості з виконання рішення суду відповідач вважає таким, що не відповідає дійсності, оскільки Управління здійснювало нарахування та виплату пенсій в межах наявного фінансування відповідно до вимог чинного законодавства, та вважає, що законних підстав для перерахунку та виплати пенсії в будь-яких інших розмірах немає. Просив у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Відповідачем-2 відзив на позовну заяву до суду поданий не був.

Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог з огляду на таке.

Судом встановлено, що позивач є пенсіонером, учасником ліквідації аварії ЧАЕС, інвалідом другої групи внаслідок Чорнобильської катастрофи.Як пенсіонер перебуває на обліку в Вишгородському ОУПФУ Київської області, яке є правонаступником управління Пенсійного фонду України в Іванківському районі Київської області, та отримує пенсію по інвалідності від захворювання, пов'язаного з наслідками аварії на ЧАЕС та щомісячну додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю.

Постановою Іванківського районного суду Київської області від 18 лютого 2011 року № 2-а-1402/2011 зобов'язано управління Пенсійного фонду України в Іванківському районі Київської області здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1, відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи», основну пенсію із розрахунку 8-ми мінімальних пенсій за віком, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», за період з 09.08.2010 року з урахуванням вже виплачених сум.

Постановою Іванківського районного суду Київської області від 04 травня 2011 року № 2-а-4349/2011 відповідача-1 зобов'язано здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 перерахованудодаткову пенсію у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, відповідно до ст. 50 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Постановою Іванківського районного суду Київської області від 21 червня 2011 року № 2-а-6231/11 суд зобов'язав управління Пенсійного фонду України в Іванківському районі Київської області здійснити перерахунок та виплатити перераховану додаткову пенсію ОСОБА_1, відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи» та Постанови КМУ від 27.12.2005 р. №1293 «збільшення розмірів пенсії деяким категоріям громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» як учаснику ліквідації на ЧАЕС 1986 року, яка передбачає перерахунок основної державної пенсії інвалідам 2-ї групи в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком із збільшенням державної основної пенсії в 3,5 рази.

Спеціалістом відділу організації та контролю за виконанням рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області постанову Іванківського районного суду Київської області від 18 лютого 2011 року № 2-а-1402/2011 внесено до Реєстру рішень, виконання яких гарантується державою за № 51284443 (перша черга), постанову Іванківського районного суду Київської області від 04 травня 2011 року № 2-а-4349/2011 - за № 51270980 (перша черга), а постанову Іванківського районного суду Київської області від 21 червня 2011 року № 2-а-6231/11 - за № 51284492 (перша черга).

На виконання постанов Іванківського районного суду Київської області від 18 лютого 2011 року № 2-а-1402/2011 відповідачем-1 було проведено перерахунок пенсії позивача, у зв'язку з чим нараховано та виплачено у квітні 2011 року доплату до пенсії в сумі 36180,29 грн; від 04 травня 2011 року № 2-а-4349/2011 - розмір пенсії позивачу був перерахований, сума доплати становила 8819, 32 грн та була виплачена у червні 2011 року; від 21 червня 2011 року № 2-а-6231/11 - розмір пенсії позивачу було перераховано, сума доплати становила 114170,32 грн. та була виплачена у серпні 2011 року.

До листопада 2011 року виплата основної та додаткової пенсій ОСОБА_1 проводилась у розмірах, встановлених судовими рішеннямиІванківського районного суду Київської області.

З 01.11.2011 розмір основної та додаткової пенсій позивачу перераховано та виплачується відповідно до постанов КМУ від 06.07.2011 № 745 та від 23.11.2011 № 1210.

При вирішенні спору судом враховано наступне.

Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначено основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення.

Згідно зі ст. 63 зазначеного Закону фінансування витрат, пов'язаних з його реалізацією, здійснюється за рахунок коштів державного і місцевого бюджетів та інших джерел, не заборонених законодавством.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 116 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет України.

Підставою для звернення до суду з даним позовом є, зокрема, неналежне виконання, на думку позивача, постанов Іванківського районного суду Київської області від 18 лютого 2011 року № 2-а-1402/2011, від 04 травня 2011 року № 2-а-4349/2011, від 21 червня 2011 року № 2-а-6231/11, при розрахунку розміру основної та додаткової пенсій позивачу з листопада 2011 року.

Як було встановлено судом, з 01.11.2011 розмір основної та додаткової пенсій позивачу перераховано та виплачується відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі, визначеному постановою КМУ від 06.07.2011 № 745 та від 23.11.2011 № 1210.

Щодо правомірності нарахування основної та додаткової пенсій позивачу відповідно до вищевказаних постанов, починаючи з 01.11.2011, суд зазначає наступне.

Статтями 49, 50, 51 ч.3 ст.54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію. Особам, віднесеним до категорії 1, призначається основана державна та щомісячна додаткова пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України. Умови, порядок призначення та мінімальні розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначаються актами КМУ з відповідних питань.

19.06.2011 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік», яким передбачено, що, зокрема, у 2011 році положення ст.ст. 39, 50, 51, 52, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовується у порядку та розмірах, встановлених КМУ, виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік. Аналогічні положення містяться також у законах України про Державний бюджет України на наступні роки.

На виконання вимог вищевказаних законів КМУ прийнято постанову від 06.07.2011 № 745 «Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету» (набрала чинності 23.07.2011) та постанову від 23.11.2011 № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (набрала чинності 01.01.2012).

Суд вважає за необхідне вказати, що Конституційний Суд України визнав конституційним регулювання КМУ розмір соціальних виплат та допомог, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України. Суди загальної юрисдикції України під час вирішення справ щодо соціального захисту прав громадян повинні застосовувати нормативно-правові акти КМУ, прийняті на підставі і на виконання Бюджетного кодексу України, інших законів України, в тому числі закону про Державний бюджет України на відповідний рік.

Суд зазначає, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії можуть бути визначені як законами України, так і іншими нормативно-правовими актами, зокрема актами КМУ. Порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, регулюється КМУ відповідно до Конституції та законів України.

Відтак, законодавство, яке застосовувалось Іванківським районним судом Київської області від 18 лютого 2011 року № 2-а-1402/2011, від 04 травня 2011 року № 2-а-4349/2011, від 21 червня 2011 року № 2-а-6231/11 про зобов'язання відповідача-1 провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 державної пенсії у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, виходячи з прожиткового мінімуму для особи, яка втратила працездатність, починаючи з 01.11.2011 по 13.02.2014, не підлягає застосуванню з часу внесення вищевказаних змін до пенсійного законодавства, а пенсія позивача від дати набрання чинності згаданими постановами КМУ підлягає перерахунку відповідно до встановлених ними приписів.

Як зазначив Верховний Суд України у постанові від 05.11.2013 (справа № 21-293а13), Пленум Вищого адміністративного суду України в постанові від 19.12.2011 № 8, суд не має підстав обмежувати орган, відповідальний за здійснення нарахування та виплати підвищення до пенсії, певним часовим проміжком, якщо не відбулося змін у законодавстві.

Враховуючи викладене, суд вважає, що виплати за рішеннями судів, якими зобов'язано органи Пенсійного фонду України здійснити перерахунок та виплату пенсії без обмеження строком, продовжуються до внесення змін до норм законодавства, якими керувався суд при винесенні рішення або до зміни умов пенсійного забезпечення одержувача.

Європейський суд з прав людини зазначав, що законодавчі норми щодо пенсійного забезпечення можуть змінюватися, а відповідне судове рішення не може бути гарантією проти таких змін у майбутньому (рішення у справах «Аррас та інші проти Італії» (Arras and Others v. Italy), заява № 17972/07, п. 42, від 14 лютого 2012 року, та «Сухобоков проти Росії» (Sukhobokov v. Russia), заява № 75470/01, п. 26, від 13 квітня 2006 року). Таким чином, рішення суду, у якому не визначено кінцеву дату задоволення позовних вимог про нарахування регулярних виплат та яким вирішено спір у правовідносинах, правове регулювання яких суттєво змінилося, втрачає свою актуальність у випадку внесення певних змін у законодавство щодо пенсійного забезпечення.

Отже, посилання на рішення судів у справах № 2-а-1402/2011, № 2-а-4349/2011, № 2-а-6231/11суд вважає необґрунтованим, оскільки після набрання цими рішеннями законної сили правове регулювання розміру відповідних виплат суттєво змінилося, що не дозволяє застосовувати ці рішення до спірних правовідносин, які є актуальними на даний час.

У Рішенні «Великода проти України» від 03.06.2014 (Заява № 43331/12) Європейський суд з прав людини також визнає, що пенсійні виплати, встановлені рішенням національних судів не є чимось раз і назавжди встановленим, а можуть змінюватися в залежності від змін законодавчої бази.Європейський суд з прав людини констатує, що подальша дія вищезазначеного судового рішення закінчилася, коли у законодавство, яке регулювало пенсійні виплати заявниці, було внесено зміни.

Таким чином, розмір пенсій для учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС визначається постановами КМУ "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" № 1210 від 23.11.2011 та № 745 від 06.07.2011. Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" передбачено та надано дозвіл для встановлення розміру пенсій КМУ.

Враховуючи викладене, суд вважає, що відповідач-1, проводячи нарахування та виплату позивачу основної та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, як постраждалій внаслідок Чорнобильської катастрофи 1-ої категорії, інваліду другої групи, інвалідність якого пов'язана з наслідками аварії на ЧАЕС, діяв відповідно до норм чинного законодавства України, правильно застосувавши нормативно-правові акти КМУ, що регулює розміри виплати вказаної пенсії.

Окрім того, взято до уваги лист Урядового уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини від 03.10.2014 № 43500-0-61-14/12.0.1, адресований Державній виконавчій службі України, яким повідомлено, що Європейський суд у своїй ухвалі у справі «Великода проти України» від 03.06.2014 (Заява № 43331/12), в якій заявниця скаржилась на невиконання рішення, яким управління Пенсійного фонду України було зобов'язано здійснити перерахунок та виплачувати їй пенсію з 01.12.2008, визнав заяву неприйнятною як повністю необґрунтовану. Європейський суд дійшов висновку, що подальша дія вищезазначеного судового рішення закінчилася, коли у законодавство, яке регулювало пенсійні виплати заявниці, було внесено зміни. Відповідно, обов'язок Уряду забезпечити виконання рішення закінчився щонайпізніше 01.11.2011, коли змінене законодавство було застосовано до пенсі заявниці. Протягом зазначеного періоду заявниця отримувала пенсію згідно з рішеннями суду від 18 лютого 2011 року № 2-а-1402/2011, від 04 травня 2011 року № 2-а-4349/2011, від 21 червня 2011 року № 2-а-6231/11, і таким чином для скарги немає підстав. Відтак, зазначене Рішення містить нову позицію Європейського суду з прав людини щодо розгляду скарг громадян на виплату їм пенсії на підставі постанови КМУ в розмірі, меншому, ніж це передбачено спеціальними законами про пенсію.

Таким чином, постанови Іванківського районного суду Київської областівід 18 лютого 2011 року № 2-а-1402/2011, від 04 травня 2011 року № 2-а-4349/2011, від 21 червня 2011 року № 2-а-6231/11 пенсійним органом виконані, а отже позовні вимоги позивача відповідно задоволенню не підлягають.

Стосовно посилання позивача на положення рішення Конституційного суду України від 17.07.2018 №6-р 2018, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Задоволенню в адміністративному судочинстві підлягають лише ті вимоги, які відновлюють порушені права чи інтереси особи в сфері публічно-правових відносин.

У розумінні КАС України захист прав, свобод та інтересів осіб завжди є наступним, тобто передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення.

Отже, право на судовий захист має лише та особа, яка є суб'єктом (носієм) порушених прав, свобод чи інтересів. Тож для того, щоб особі було надано судовий захист, суд встановлює, чи особа дійсно має порушене право, свободу чи інтерес, і це право, свобода чи інтерес порушені відповідачем.

Судом встановлено, що станом на час звернення позивача до суду та розгляду даної справи в суді, позивач не звертався до відповідача з заявою за призначенням йому додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю на підставі рішення № 6-р/2018 Конституційного суду України від 17.07.2018.

При цьому, суд не надає оцінку наявності чи відсутності права у позивача на нарахування додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю внаслідок Чорнобильської катастрофи та її розміру, враховуючи відсутність рішення відповідача з вказаного питання.

Ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Позивачем, як особою, звільненою від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI, судовий збір за подання адміністративного позову до Київського окружного адміністративного суду не сплачувався. Доказів здійснення інших витрат, повязаних з розглядом справи, сторонами до суду не надано, а тому у справі відсутні обставини для розподілу судових витрат відповідно до положень ст. 139 КАС України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 9, 14, 72-77, 90, 139, 143, 205, 242-246, 251, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Щавінський В.Р.