Справа № 1.380.2019.001544
Суддя: Мричко Наталія Іванівна
Дата ухвалення: 2019-05-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 1.380.2019.001544
02 травня 2019 року м. Львів
Львівський окружний адміністративний суд в складі:
головуючого судді Мричко Н.І.,
за участю секретаря судового засідання Кулик С.В.,
представника відповідача Паращак І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області в особі управління застосування пенсійного законодавства (відділ з питань призначення та перерахунку пенсій № 9) про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , Позивач) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області в особі управління застосування пенсійного законодавства (відділ з питань призначення та перерахунку пенсій № 9) (далі ГУ ПФ України у Львівській області, Відповідач), в якій просив суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення № 4151/03.10-36 від 21.12.2018 Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області «Про відмову в призначенні пенсії за віком учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС»;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області провести призначення та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком.
Ухвалою судді від 05.04.2019 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначив, що є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. 25.10.2018 він звернувся до Залізничного об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Львова (правонаступником якого є ГУ ПФ України у Львівській області) із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». 21.12.2018 ГУ ПФ України у Львівській області прийняло рішення № 4151/03.10-36 «Про відмову в призначенні пенсії за віком учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС». Відмова мотивована тим, що Позивач не підтвердив роботу в зоні відчуження по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Вважає оскаржуване рішення протиправним та таким, що порушує право на соціальний захист та таким, що підлягає скасуванню.
Відповідач подав суду відзив на позовну заяву (арк. справи 25-27), в якому просив суд у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі. Зазначає, що для призначення пенсії за віком, учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС повинні надати: посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1-3 категорії, довідку про період участі у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, яка затверджена постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09.03.1988 № 122, або довідку військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Вказує на те, що згідно з долучених до заяви первинних документів, робота Позивача в зоні відчуження не підтвердилась, а відтак відсутні правові підстави для призначення такому пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
У судовому засіданні Позивач позовні вимоги підтримав з підстав наведених у позовній заяві. Просив позов задовольнити у повному обсязі.
У судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги заперечила з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. Просила відмовити у задоволенні позовних вимог.
Дослідивши матеріали справи на підтвердження й спростування заявлених вимог в їх сукупності, надавши їм юридичну оцінку, суд встановив наступне.
ОСОБА_1 є особою, яка приймала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується копією з посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1987 р. (категорія 2) серії НОМЕР_1 , видане 14.11.1997 (арк. справи 11).
Як видно з довідок Пересувної механізованої колони № 73 Будівельно-монтажного тресту «Західводбуд» від 26.10.1992 № 128 та від 16.12.1992 № 174, ОСОБА_1 працюючи в ПМК-73 тресту «Західводбуд» монтажником 4 розряду, у 1986-1987 роках відряджався в Київську область, Поліський район по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (арк. справи 30-31).
25.10.2018 ОСОБА_1 звертався до ГУ ПФ України у Львівській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». До заяви додав: довідку про присвоєння ідентифікаційного номера, паспорт/посвідку, трудову книжку або документи про стаж № НОМЕР_2 , диплом (свідоцтво, атестат) про навчання № НОМЕР_3 , довідку про заробітну плату за період страхового стажу до 01.07.2000 № 3, заяву про спосіб виплати пенсії (для виплати через банк), посвідчення ліквідатора аварії на ЧАЕС № 326289 (арк. справи 18).
21.12.2018 ГУ ПФ України у Львівській області прийнято рішення № 4151/03.10-36 «Про відмову в призначенні пенсії за віком учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС», згідно з яким відмовлено ОСОБА_1 в призначенні пенсії із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», у зв`язку з відсутністю первинних документів, які б підтверджували період роботи Позивача у зоні відчуження по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (арк. справи 13-14).
Позивач не погоджуючись із правомірністю та обґрунтованістю оскаржуваного рішення, звернувся до суду за захистом свого права.
При вирішенні спору, суд виходив з наступного.
Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Право призначення пенсії особам, постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи регулюються Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796-XII.
Статтею 10 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві.
Відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 року незалежно від кількості робочих днів, а з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних днів, мають право на пільгову пенсію із зменшенням пенсійного віку на 10 років, які працювали у 1987 році у зоні відчуження не менше 14 календарних днів - на 8 років, а учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року від 1 до 5 календарних днів мають право на пільгову пенсію із зменшенням пенсійного віку на 5 років.
Постановою правління Пенсійного фонду України затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Порядок № 22-1).
Порядком № 22-1 передбачено, що документами, які засвідчують особливий статус особи є: посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 9 березня 1988 року № 122, або довідка військової частини, в складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою проводились роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на цих територіях, видана органами місцевого самоврядування (при призначенні пенсії із застосуванням норм статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»).
Зміст наведених норм дає підстави для висновку, що право на зменшення пенсійного віку мають особи, які в установленому законом порядку набули статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та працювали визначену кількість днів у зоні відчуження.
Водночас законодавець встановив перелік документів, що підтверджують участь особи у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, який не обмежується лише довідкою форми № 122, а навпаки такий факт може бути підтверджений будь-якими первинними документами.
Згідно з статті 65 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» документами, які підтверджують статус громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користуватися пільгами, встановленими цим Законом, є посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» та «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи».
Видача посвідчень провадиться спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською і Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням районних державних адміністрацій. Порядок видачі посвідчень встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 20.01.1997 № 51 затверджено Порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі - Порядок № 51), яким визначено, зокрема, правила видачі посвідчень учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи, коло осіб, яким вони видаються.
Зокрема, відповідно до пункту 5 Порядку № 51, учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження з 1 липня 1986 року до 31 грудня 1986 року від 1 до 5 календарних днів, у 1987 році - від 1 до 14, у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або на їх будівництві - не менше 14 календарних днів у 1986 році видаються відповідні посвідчення зеленого кольору, серія А.
Згідно із частиною 1 статті 15 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» підставами для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є період роботи (служби) у зоні відчуження, що підтверджено відповідними документами.
В свою чергу довідки про період проживання, роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення є лише підставою для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.
З наведеного слідує, що єдиним документом, що підтверджує статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи, учасника ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС та надає право користування пільгами, встановленими Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», зокрема, призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» або «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи». Довідки про період роботи (служби) у зоні відчуження, про евакуацію, відселення, самостійне переселення, про період проживання та роботи на забруднених територіях тощо є лише підставами для визначення в установленому порядку статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС або потерпілих від Чорнобильської катастрофи.
Вказана позиція узгоджується з позицією Верховного Суду викладених у постановах від 31.07.2018 у справі № 751/2050/17, від 22.01.2019 у справі № 129/1535/17.
Як видно з матеріалів справи Позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, віднесений до 2 категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Позивач надав Відповідачу документи, які підтверджують факт його участі у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, зокрема: посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (категорія 2) серії НОМЕР_1 від 14.11.1997, довідки Пересувної механізованої колони № 73 Будівельно-монтажного тресту «Західводбуд» від 26.10.1992 № 128 та від 16.12.1992 № 174. Вказані документи підтверджують те, що Позивач працюючи в ПМК-73 тресту «Західводбуд» монтажником 4 розряду, у 1986-1987 роках відряджався в Київську область, Поліський район по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що дає такому право на призначення пенсії на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Суд звертає увагу, що посилання Відповідача на відсутність первинних документів, які б підтверджували період роботи Позивача у зоні відчуження по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є безпідставними, оскільки обставини справи та надані на їх підтвердження документи свідчать про наявність у Позивача права на призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку, відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Разом з тим, посвідчення Позивача недійсним не визнавалось, а його статус ліквідатора наслідків аварії на Чорнобильській АЕС не оспорюється.
Таким чином, подані Позивачем документи не викликають сумнівів щодо ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у зоні відчуження в період 1987 року. Інших підстав неможливості призначення Позивачу пенсії Відповідачем не наведено, а тому відмова Відповідача у призначенні Позивачу пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» є необґрунтованою.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України.
Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У відповідності до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Враховуючи викладене та зважаючи на встановлені обставини, суд вважає позовні вимоги Позивача обґрунтованими, підставними та такими, що підлягають до задоволення.
Щодо судових витрат, суд вважає, що такі слід стягнути на користь Позивача, з огляду на таке.
Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.
Керуючись статтями 2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
адміністративний позов задовольнити повністю.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 07.05.2019.

Суддя Мричко Н.І.