Справа № 560/716/19
Суддя: Гнап Д.Д.
Дата ухвалення: 2019-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/716/19
РІШЕННЯ

іменем України

06 травня 2019 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Гнап Д.Д. розглянув адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання незаконним та скасування розпорядження, зобов'язання вчинити дії.

І. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЙ СТОРІН

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, в якому просить:

1) розпорядження №130080 від 22.07.2018 Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про призначення ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання на підставі довідки №173 від 13.07.2018 визнати незаконним та скасувати;

2) зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи судді, що дає право на відставку половину періоду навчання в Київському Ордена Леніна державному університеті ім.Т.Г. Шевченка за період з 01.09.1974 по 17.06.1981 що становить 3 роки 2 місяці 23 дні;

3) зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснити ОСОБА_1 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки №173 від 13.07.2018, виданої ТУ ДСА в Хмельницькій області з 13.07.2018; на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України у Хмельницькій області №5 від 09.01.2019 з 04.12.2018 в розмірі 82% суддівської винагороди судді Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області з урахуванням виплачених сум.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з березня 2000 року працювала суддею Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області. Рішенням Вищої ради правосуддя №1516/0/15-18 від 24.05.2018 звільнена з посади судді у відставку.

Перебуваючи на посаді судді Шепетівського міськрайонного суду отримувала пенсію за віком. Після звільнення з посади судді 13.07.2018 звернулася до відповідача з заявою про призначення щомісячного довічного грошового утримання як судді у відставці. Розпорядженням №130080 від 22.07.2018 на підставі довідки №173 від 13.07.2018, виданої ТУ ДСА в Хмельницькій області, відповідач призначив їй щомісячне довічне грошове утримання як судді у відставці в розмірі 80% суддівської винагороди судді Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області з 14.07.2018. При призначенні щомісячного довічного грошового утримання зараховано виключно 18 років 4 місяці 6 днів стажу перебування на посаді судді Шепетівського міськрайонного суду. Не зараховано до стажу судді половину періоду навчання в Київському університеті ім. Т.Г. Шевченка за період з 1 вересня 1974 року по 17 червня 1981 року.

У зв'язку з наведеним, позивач звернулася до відповідача з заявою щодо перерахунку щомісячного довічного грошового утримання. Проте, відповідач здійснив ОСОБА_1 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання не з 04.12.2018, а з 01.01.2019 та не зарахував половину навчання в Київському національному університеті ім. Т.Г. Шевченка, про що позивача повідомив листом №172/Б-8 від 22.01.2019.

Вважає, що відповідачем протиправно не зараховано до стажу роботи судді, що дає право на відставку, половину періоду навчання, оскільки судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності Законом України "Про судоустрій і статус суддів", зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Зазначила, що проведення перерахунку щомісячного довічного утримання з 1 числа місяця, наступного за місяцем, у якому змінились розміри складових суддівської винагороди судді, який працює за відповідною посадою, не передбачено Законом України "Про судоустрій і статус суддів".

Вказує на відсутність підстав для застосування постанови Правління Пенсійного фонду України "Про затвердження Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України" від 25.01.2018 №3-1 (у редакції постанови Правління Пенсійного фонду України від 20.03.2017 №5-1), оскільки норма щодо проведення перерахунку щомісячного довічного утримання з 01 числа місяця, наступного за місяцем, у якому змінилися розміри складових суддівської винагороди) набула чинності з 16.06.2017, але вона суперечить нормам Закону України "Про судоустрій і статус суддів", який має вищу юридичну силу.

Вважає, що відповідач безпідставно не здійснив позивачу перерахунок щомісячного довічного грошового утримання як судді у відставці з 13 липня 2018 року та 4 грудня 2018 року, у якому змінилися розміри складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді та безпідставно не зарахував до стажу судді половину навчання на юридичному факультеті - 3 роки 2 місяці та 23 дні.

ОСОБА_1 зазначає, що її стаж судді, з врахуванням навчання становить 21 рік 6 місяців 29 днів, тому розмір щомісячного довічного грошового утримання становитиме 82% від розміру суддівської винагороди судді працюючого на відповідній посаді.

До суду 17.04.2019 надійшов відзив, в якому відповідач просить відмовити в задоволенні позовної заяви. Зазначив, що з 14.07.2018 ОСОБА_1 призначено щомісячне довічне грошове утримання відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" у розмірі 80% суддівської винагороди.

Згідно з розрахунком стажу, наданого Шепетівським міськрайонним судом, стаж роботи на посаді судді, а також інша діяльність, що дає право на відставку складає 25 років 3 місяці 6 днів. Період роботи судді з 07.03.2000 по 13.07.2018 становить 18 років 4 місяці 6 днів. При цьому, положення статті 137 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 №1402-VIII не визначають можливості зарахування до стажу роботи на посаді судді половини періоду навчання на юридичному факультеті.

Зазначив, що з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 04.12.2018 №11-р та положення пункту 4 розділу ІІ Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 №3-1 (із змінами) перерахунок щомісячного довічного утримання проводиться з 01 числа місяця, наступного за місяцем, у якому змінилися розміри складових суддівської винагороди судді, який працює за відповідною посадою.

Враховуючи наведене позивачу проведено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання, як судді у відставці з 01.01.2019 з урахуванням довідки, виданої територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Хмельницькій області від 09.01.2019 №5.

Вважає, що щомісячне довічне грошове утримання обчислено відповідно до чинного законодавства.

Зауважив, що не вказано жодних обставин, які б підтверджували, що Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області уникатиме виконання рішення та причин, які б свідчили про необхідність для ухвалення судового рішення в даній адміністративній справі щодо подання звіту про виконання судового рішення.

ІІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 19.03.2019 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху.

У зв'язку з усуненням недоліків, ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 28.03.2019 відкрито провадження в цій справі та вирішено її розглянути за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Відповідно до Указу Президента України від 23 лютого 2000 року №275/2000 "Про призначення суддів" ОСОБА_1 призначено строком на п'ять років на посаду судді Шепетівського міського суду Хмельницької області.

Постановою Верховної Ради України від 08 липня 2005 року №2790-ІV "Про обрання суддів" постановлено обрати на посаду суддів безстроково місцевого Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1.

Рішенням Вищої Ради Правосуддя від 24.05.2018 №1516/0/15-18 звільнено ОСОБА_1 з посади судді Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області у зв'язку з поданням заяви про відставку.

Наказом голови Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 02.07.2018 №81/05-06 ОСОБА_1, суддю Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області, звільнено 13 липня 2018 року з посади судді Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області у зв'язку з поданням заяви про відставку та виключено зі штату суду.

ОСОБА_1 13 липня 2018 року звернулася з заявою про призначення (перерахунок) щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Відповідно до розпорядження 130080 від 22.07.2018 ОСОБА_1 з 14 липня 2018 року призначено щомісячне довічне грошове утримання відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" у розмірі 80%. Також зазначено, що загальний стаж складає 43 роки 8 місяців 1 день, у тому числі на посаді судді - 18 років 4 місяці 8 днів.

Згідно з трудовою книжкою, розрахунком стажу ОСОБА_1 судді Шепетівського міськрайонного суду, наданим Шепетівським міськрайонним судом Хмельницької області, позивач в період з 01.09.1974 по 31.07.1981 (6 років 11 місяців) була студенткою юридичного факультету Київського державного університету. При цьому, відповідно до архівної довідки від 11.04.2018 №010-17/184 Київський національний університет імені Тараса Шевченка (Указ Президента України від 25.11.1999 №1496/99 "Про Київський національний університет імені Тараса Шевченка") носив назви: з 1959 року - Київський ордена Леніна державний університет ім. Т.Г. Шевченка; з 1984 року - Київський ордена Леніна і ордена Жовтневої революції Державний університет ім. Т.Г. Шевченка. Відомостями з розрахунку стажу позивача стверджено, що стаж судді ОСОБА_1 станом на 13 липня 2018 року становить 25 років 03 місяці 06 днів.

Згідно з довідкою про заробітну плату для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 03.07.2018 №173, виданої Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Хмельницькій області, заробітна плата ОСОБА_1, яка враховується при призначенні (перерахунку) щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці склала 22400,00 грн, у тому числі: оклад - 16000,00 грн, надбавки за вислугу років - 6400,00 грн.

Відповідно до довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 09.01.2019 №5, виданої Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Хмельницькій області, станом на 04.12.2018, суддівська винагорода ОСОБА_1, яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, складає 37002,00 грн, у тому числі: посадовий оклад - 26430,00 грн, доплата за вислугу років - 10572,00 грн.

ОСОБА_1 17.01.2019 звернулася до Шепетівського сервісного центру Головного управління Пенсійного фонду України Хмельницької області з заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки, виданої територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Хмельницькій області від 09.01.2019 №5.

Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області листом від 22.01.2019 №172/Б-8 повідомило позивача, що щомісячне довічне грошове утримання обчислено відповідно до чинного законодавства. Зазначено, що стаж роботи на посаді судді становить 18 років, тому, щомісячне довічне грошове утримання обчислено в розмірі 80% суддівської винагороди. Підстави для обчислення щомісячного довічного грошового утримання з урахуванням до стажу судді половини строку навчання на юридичному факультеті відсутні.

Зазначено, що з 01.01.2019 з урахуванням довідки, виданої територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Хмельницькій області від 09.01.2019 №5, позивачу проведено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання, як судді у відставці, з врахуванням рішення Конституційного Суду України від 04.12.2018 №11-р та положення пункту 4 розділу ІІ Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 №3-1 (із змінами).

Позивач, вважаючи, що порушено його права, звернувся з позовом до суду.

IV. ОЦІНКА СУДУ

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На час звільнення ОСОБА_1 з посади судді діяв Закон України від 02.06.2016 №1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів".

Частиною 1 статті 116 Закону України від 02.06.2016 №1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" визначено, що суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається відповідно до статті 137 цього Закону, має право подати заяву про відставку.

Згідно з частиною 1 статті 137 Закону України від 02.06.2016 №1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; 2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Отже, наведеною нормою права, яка була чинна на час звернення позивача за призначенням щомісячного довічного грошового утримання, не передбачено зарахування до стажу роботи на посаді судді половини періоду навчання у вищому навчальному закладі.

Разом з тим, у період роботи позивача на посаді судді, зокрема, з 3 серпня 2010 року до 30 вересня 2016 року чинним був Закон України від 07.07.2010 №2453-VI "Про судоустрій і статус суддів", відповідно до пункту 11 розділу ХІІІ "Перехідні положення" якого судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Відповідно до обставин, які встановив суд, ОСОБА_1 було обрано на посаду судді до набрання чинності Законом України від 07.07.2010 №2453-VI "Про судоустрій і статус суддів", у зв'язку з чим під час вирішення питання про наявність чи відсутність підстав для зарахування спірних періодів до суддівського стажу, підлягають застосуванню норми законодавства, чинні на час призначення позивача на посаду судді.

Про необхідність застосування саме такого порядку визначення суддівського стажу свідчать також і наступні зміни, внесені до Закону України від 02.06.2016 №1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів", зокрема, Законом України від 21.12.2016 №1798-VIII "Про Вищу раду правосуддя", яким пункт 34 розділу ХІІ "Прикінцеві та перехідні положення" доповнено абзацом четвертим такого змісту: "Судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання)".

Абзацом 2 частини 4 статті 43 Закону України від 15.12.1992 №2862-XII "Про статус суддів", в редакції, чинній на час призначення позивача на посаду судді, визначено, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов'язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.06.2008 №545 "Про внесення зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2005 р. N 865" доповнено пункт 3-1 постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 №865 "Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів", чинної на час перебування позивача на посаді судді, абзацом такого змісту: "До стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби".

На час призначення ОСОБА_1 на посаду судді, діяв Указ Президента України від 10.07.1995 №584/95 "Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів" із змінами і доповненнями, внесеними Указом Президента України від 14 листопада 1995 року №1038/95, відповідно до абзацу 2 пункту 1 якого, установлено, що до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.

Таким чином, законодавством, чинним на час призначення позивача суддею, передбачалося безумовне зарахування до стажу, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання, половини строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах у випадку роботи особи на посаді судді не менш як 10 років.

Аналогічні висновки щодо обрахування стажу роботи судді у відставці висловлені Верховним Судом у постановах від 27 лютого 2018 року у справі №127/20301/17, від 02 квітня 2019 року у справі №607/8578/17.

Частиною 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

При цьому, суд не бере до уваги доводи відповідача про те, що для визначення розміру довічного грошового утримання повинен враховуватися лише спеціальний стаж на посаді судді, визначений статтею 137 Закону України від 02.06.2016 №1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів", оскільки позивач має право на зарахування до стажу роботи на посаді судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, половину строку навчання, і такий сукупний стаж впливає не лише на саме право на призначення довічного грошового утримання, але і на його розмір.

Крім того, суд враховує, що за приписами статей 21, 22 Конституції України права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Статтею 58 Конституції України визначено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до статті 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Згідно з статтею 126 Конституції України незалежність і недоторканність судді гарантуються Конституцією і законами України.

Рішенням Конституційного Суду України від 11 жовтня 2005 року №8-рп/2005 визначено, що право судді, який перебуває у відставці, на пенсійне та щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів. Щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню їх належного матеріального утримання, в тому числі після звільнення від виконання обов'язків судді.

Крім того, Конституційний Суд України у мотивувальній частині рішення від 14 грудня 2011 року №18-рп/2011 вказав на неможливість звуження змісту та об'єму гарантій незалежності суддів, а відповідно, матеріального та соціального забезпечення.

Відповідно до пункту 11 Основних принципів незалежності судових органів, схвалені резолюціями 40/32 та 40/146 Генеральної Асамблеї від 29 листопада та 13 грудня 1985 року, термін повноважень суддів, їх незалежність, безпеку, відповідну винагороду, умови служби, пенсії і вік виходу на пенсію повинні належним чином гарантуватися законом.

Наведене узгоджується з положеннями Європейської хартії про закон "Про статус суддів"" від 10 липня 1998 року, згідно з якими рівень винагороди суддям за виконання ними своїх професійних обов'язків має бути таким, щоб захистити їх від тиску, що може спричинити вплив на їхні рішення або взагалі поведінку суддів і таким чином вплинути на їхню незалежність та неупередженість (пункт 6.1); статус забезпечує судді, який досяг передбаченого законом віку для виходу у відставку із посади судді і який здійснював повноваження судді протягом певного строку, право на отримання виплат, рівень яких має бути якомога ближчим до рівня його останньої заробітної плати на посаді судді (пункт 6.4).

Так, згідно з пунктом 54 Рекомендацій CM/Rec (2010) 12 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов'язки, ухвалених Комітетом Міністрів Ради Європи 17 листопада 2010 року на 1098 засіданні заступників міністрів, оплата праці суддів повинна відповідати їх професії та виконуваним обов'язкам, а також бути достатньою, щоб захистити їх від дії стимулів, через які можна впливати на їхні рішення. Мають існувати гарантії збереження належної оплати праці на випадок хвороби, відпустки по догляду за дитиною, а також гарантії виплат у зв'язку з виходом на пенсію, які мають відповідати попередньому рівню оплати їх праці.

Наведене свідчить про те, що щомісячне довічне грошове утримання є не тільки соціальною виплатою (пенсією), але й конституційною гарантією незалежності судді у відставці, є складовою його правового статусу як діючого судді з урахуванням правомірних законних очікувань на майбутнє щодо захищеного соціального статусу при звільненні його з посади (відставки), яке у своєму розмірі має бути максимально наближеним до рівня грошового утримання судді, який перебуває на відповідній посаді.

Тому, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області протиправно винесено розпорядження №130080 від 22.07.2018 про призначення ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання без врахування половини періоду навчання позивача в Київському Ордена Леніна державному університеті.

Водночас, відповідно до частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

При цьому, вихід за межі позовних вимог - це вирішення незаявленої вимоги, задоволення вимоги позивача у більшому розмірі, ніж було заявлено.

Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять. З цього випливає, що вихід за межі позовних вимог можливий за наступних умов:

- лише у справах за позовами до суб'єктів владних повноважень, оскільки лише в цьому випадку відбувається захист прав та інтересів позивача;

- повний захист прав позивача неможливий у спосіб, про який просить позивач. Повнота захисту полягає в ефективності відновлення його прав;

- вихід за межі позовних вимог повинен бути пов'язаний із захистом саме тих прав, щодо яких подана позовна заява.

У той же час, зміст принципу офіційного з'ясування всіх обставин у справі, передбачений пунктом 4 частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, зобов'язує адміністративний суд до активної ролі у судовому засіданні, в тому числі і до уточнення змісту позовних вимог, з наступним обранням відповідного способу захисту порушеного права.

Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

З огляду на те, що позовні вимоги викладені таким чином, що не дають змогу захистити правові інтереси позивача в повній мірі, суд вважає, що для повного забезпечення захисту прав позивача необхідно вийти за межі позовних вимог та задовольнити позовні вимоги шляхом визнання протиправним та скасування розпорядження Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області №130080 від 22.07.2018, а також зобов'язання Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи судді, що дає право на відставку половину періоду навчання в Київському Ордена Леніна державному університеті ім.Т.Г. Шевченка за період з 01.09.1974 по 31.07.1981, що становить 3 роки 5 місяці 16 днів.

Щодо проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 82 відсотків суддівської винагороди, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 25 розділу ХІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 02.06.2016 №1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., NN 41 - 45, ст. 529; 2015 р., NN 18 - 20, ст. 132 із наступними змінами). За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Згідно з розрахунком стажу ОСОБА_1 судді Шепетівського міськрайонного суду, наданим Шепетівським міськрайонним судом Хмельницької області, станом на момент звільнення ОСОБА_1 у відставку, її стаж становить 25 років 03 місяці 06 днів. Тому, позивач має право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 82% суддівської винагороди.

Частиною 2 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до статті 17 Закону України від 23.02.2006 №3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Згідно з статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

У своїх висновках Європейський суд з прав людини неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Першого протоколу полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення пункту 1 дозволяє позбавлення власності лише "на умовах, передбачених законом", а пункт 2 визнає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію "законів" (рішення у справах "Амюр проти Франції", "Колишній король Греції та інші проти Греції" та "Малама проти Греції"). "Майном" може бути як "існуюче майно", так і активи, включаючи вимоги, стосовно яких особа може стверджувати, що вона має принаймні "легітимні сподівання" на реалізацію майнового права (пункт 83 рішення від 12.07.2001 у справі "Ганс-Адам ІІ проти Німеччини"). "Легітимні сподівання" за своїм характером повинні бути більш конкретними, ніж просто надія й повинні ґрунтуватися на законодавчому положенні або юридичному акті, такому як судовий вердикт (рішення у справі "Копецький проти Словаччини").

У даному випадку легітимні сподівання позивача на отримання щомісячного довічного грошового утримання у більшому розмірі з 01.01.2018 передбачені чинними нормами законів України, тобто вони є конкретними. Таким чином, на них поширюється режим "існуючого майна".

Європейський суд з прав людини у рішенні від 26.06.2014 у справі "Суханов та Ільченко проти України" зазначив, що за певних обставин "законне сподівання" на отримання "активу" також може захищатися статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (пункт 35).

За змістом судової практики Європейського суду з прав людини захист законних сподівань (очікувань) є одним з аспектів правової визначеності. Принцип законного очікування спрямований на те, щоб у випадках, коли особа переконана, що досягне певного результату, якщо буде діяти відповідно до норм правової системи, забезпечити захист цих очікувань.

У цьому випадку, законне сподівання позивача щодо визначення її щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 82% суддівської винагороди пов'язане з наявністю правових підстав для зарахування до стажу роботи судді, що дає право на відставку половини періоду навчання в Київському Ордена Леніна державному університеті ім.Т.Г. Шевченка за період з 01.09.1974 по 31.07.1981, що становить 3 роки 5 місяці 16 днів.

Щодо позовних вимог в частині зобов'язання Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснити ОСОБА_1 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки №173 від 13.07.2018 виданої ТУ ДСА в Хмельницькій області з 13.07.2018; на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України у Хмельницькій області №5 від 09.01.2019 з 04.12.2018, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 4 статті 142 Закону України від 02.06.2016 №1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів", який набрав чинності 30 вересня 2016 року, у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Тобто, правовою підставою для перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці є факт зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

Пункт 3 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 06.12.2016 №1774-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" установив, що мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, починаючи з 1 січня 2017 року.

Рішенням Конституційного Суду України від 04 грудня 2018 року №11-р/2018 визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини третьої статті 133 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року N 2453-VI у редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" від 12 лютого 2015 року N 192-VIII. Це положення підлягає застосуванню у його первинній редакції, а саме: "Посадовий оклад судді місцевого суду встановлюється у розмірі 15 мінімальних заробітних плат, визначених законом, що запроваджується поетапно: з 1 січня 2011 року - 6 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2012 року - 8 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2013 року - 10 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2014 року -12 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2015 року - 15 мінімальних заробітних плат".

Відповідно до пункту 3 резолютивної частини зазначеного рішення положення частин третьої, десятої статті 133 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року N 2453-VI у редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" від 12 лютого 2015 року N 192-VIII, які визнані неконституційними пунктами 1, 2 резолютивної частини цього Рішення, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Згідно з Законом України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2018 становить 1762 гривні.

З 01 січня 2018 року посадовий оклад суддів встановлюється, виходячи із розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 1762 гривні, а тому саме з цієї дати зміна грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, є підставою для проведення перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці.

Частиною 3 статті 45 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" визначено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Відповідно до розпорядження Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області №130080 від 22.07.2018 здійснено вид перерахунку через перехід з виду на вид.

Таким чином, оскільки ОСОБА_1 звернулася з заявою 13 липня 2018 року про призначення (перерахунок) щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, тому перерахунок щомісячного довічного грошового утримання позивачу як судді у відставці має бути здійснений з 13.07.2018, на підставі довідки, виданої Територіальним управління Державної судової адміністрації України у Хмельницькій області, №173 від 13.07.2018.

Разом з тим, саме з 04.12.2018 втратили чинність положення частини третьої статті 133 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року № 2453-VІ у редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" від 12 лютого 2015 року №192-VІII та відновили свою дію положення цієї статті в його первинній редакції, а саме "Посадовий оклад судді місцевого суду встановлюється у розмірі 15 мінімальних заробітних плат, визначених законом", а тому, саме з цієї дати настає необхідність у проведенні перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

При цьому, суд вважає помилковим трактування відповідачем пункту 4 Розділу ІІ Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 січня 2008 року №3-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 20 березня 2017 року №5-1), та, як наслідок, визначення періоду, за який підлягає перерахунку раніше призначене щомісячне довічне грошове утримання.

Відповідно до цього пункту визначено, що перерахунок щомісячного довічного утримання проводиться з 01 числа місяця, наступного за місяцем, у якому змінилися розміри складових суддівської винагороди судді, який працює за відповідною посадою.

Тобто, положення вказаного нормативного акту визначають період, в якому має бути здійснено відповідний перерахунок, що помилково ототожнюється відповідачем з періодом, за який може бути здійснений такий перерахунок. Слід наголосити, що дата, з якої у відповідача виник обов'язок здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання позивача в даному випадку, не є тотожним поняттям з датою, з якої позивач набув право на такий перерахунок.

Враховуючи викладене, суд вважає, що наявні підстави для зобов'язання Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснити ОСОБА_1 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України у Хмельницькій області №5 від 09.01.2019 з 04.12.2018.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Згідно з частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем не спростовано, а позивачем підтверджено правомірність заявлених позовних вимог.

Щодо зобов'язання Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області подати звіт по виконанню цього рішення, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Таким чином, зобов'язання суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом, а не обов'язком суду. Крім цього, враховуючи обставини цієї справи у суду не має підстав вважати, що суб'єкт владних повноважень буде порушувати закон не виконуючи рішення суду, тому у задоволенні клопотання про зобов'язання суб'єкта владних повноважень подати звіт про виконання даного судового рішення слід відмовити.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправним та скасування розпорядження Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області №130080 від 22.07.2018.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи судді, що дає право на відставку, половину періоду навчання в Київському Ордена Леніна державному університеті ім.Т.Г. Шевченка за період з 01.09.1974 по 31.07.1981, що становить 3 роки 5 місяці 16 днів.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснити ОСОБА_1 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідок, виданих Територіальним управління Державної судової адміністрації України у Хмельницькій області, №173 від 13.07.2018 з 13.07.2018 та №5 від 09.01.2019 з 04.12.2018 в розмірі 82% суддівської винагороди судді Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області з урахуванням виплачених сум.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати за сплату судового збору в розмірі 2305 (дві тисячі триста п'ять) грн 20 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 (АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1)
Відповідач:Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вул. Герцена 10, м. Хмельницький, Хмельницька область, 29013 , код ЄДРПОУ - 21318350)

Головуючий суддя Д.Д. Гнап