Справа № 200/2649/19-а
Суддя: Лазарєв В.В.
Дата ухвалення: 2019-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2019 р. Справа№200/2649/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лазарєва В.В., за участю: секретаря судового засідання Шемет Я.О., представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача Чуєвої М.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Слов'янськ адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2018 року ОСОБА_3 звернулася до Донецького окружного адміністративного суду із позовом до Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради (далі - Управління праці) про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що не одноразово зверталась до відповідача із заявами про призначення житлової субсидії. Однак Управління праці кожного разу відмовляло у призначенні субсидії з різних підстав.

На думку позивача, відповідач безпідставно не призначив їй субсидію.

У зв'язку з чим вважає, що їй завдано моральну шкоду. Завдання моральної шкоди обґрунтовує глибоким відчуттям несправедливості, викликаним тим фактом, що протягом шести місяців позивач так і не отримала соціального захисту у вигляді житлової субсидії, та внаслідок бездіяльності відповідача утворився борг з комунальних

На підставі наведеного просить суд: 1) визнати бездіяльність Краматорського управління праці та соціального захисту населення; 2) зобов'язати відповідача призначити житлову субсидію з початку опалювального сезону 2018 року; 3) стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 150 000 гривень.

Ухвалою від 25 лютого 2019 року відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження, без проведення судового засідання та виклику (повідомлення) учасників справи. В ухвалі було запропоновано відповідачу у п'ятнадцятиденний строк з моменту отримання ухвали про відкриття провадження у справі надати суду відзив на позовну заяву зі всіма доказами на його підтвердження, які наявні у відповідача.

18 березня 2019 року від представника УСЗН надійшов відзив на позов, в якому останній зазначив, що згідно п. 8 діючого Положення про порядок призначення житлових субсидій № 848, житлова субсидія не може призначатися за зареєстрованим місцем проживання особи та за місцем її фактичного проживання.

На підставі вищезазначеного рішенням управління від 23.10.2018 р. позивачу було відмовлено у наданні субсидії з 01.09.2018 р. на підставі заяви від 19.09.2018 року.

05.10.2018 року позивач повторно подала до управління заяву та декларацію про доходи і витрати осіб в електронній формі. Однак в ході перевірки особової справи було встановлено, що ОСОБА_3 зареєстрована за адресою АДРЕСА_1, з 02.10.2018 року. На думку представника відповідача, оскільки позивач станом на 01.10.2018 року не була зареєстрована за адресою домогосподарства, управління не має законних підстав призначити їй житлову субсидію саме з жовтня 2018 року.

Також зазначає, що 10.12.2018 року управлінням знов поштою отримано від позивача заяву про призначення житлової субсидії, декларацію про доходи і витрати осіб, які звернулись за призначенням житлової субсидії та копію рішення суду про розірвання шлюбу між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, яке набрало законної сили 21.10.2005 року.

Представник відповідача звертає увагу, що шлюб вважається розірваним, у разі проведення державної реєстрації розірвання шлюбу одним із подружжя (отримання свідоцтва про розірвання шлюбу в органах державної реєстрації актів цивільного стану).

02.01.2019 року ОСОБА_3 надано до управління свідоцтво про розірвання шлюбу 28.12.2018 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 видане Краматорським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області 28.12.2018 року.

Таким чином, оскільки станом на 01.12.2018 року ОСОБА_3 була одружена та не задекларувала дані про свого чоловіка, а саме його прізвище, ім'я та по батькові, сімейний стан, число, місяць і рік народження, серія та/або номер паспорта, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для осіб, які мають відмітку в паспорті про право здійснювати платежі за його серією та номером, декларація вважається не поданою.

У зв'язку з вищезазначеним рішенням управління від 15.01.2019 р. позивачу було відмовлено у наданні субсидії з 01.12.2018 р. з підстав неповного набору документів.

Щодо стягнення моральної шкоди, представник відповідача зазначив, що позивачем не надано доказів на підтвердження понесення такої шкоди та про відсутність причинного зв'язку між діями управління та понесеною моральною шкодою.

З урахуванням наведеного, представник відповідача вважає, що відсутні законні підстави для призначення позивачу житлової субсидії з початку опалювального сезону, а відтак позовні вимоги ОСОБА_3 є необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 27 березня 2019 року вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, вказаною ухвалою суду зобов'язано Краматорський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області надати суду витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису №430 від 28.12.2018 року про розірвання шлюбу між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 із зазначенням підстави державної реєстрації розірвання шлюбу.

15 квітня 2019 року на адресу суду надійшов витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про розірвання шлюбу (а.с. 96).

Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. В обґрунтування позову надала пояснення аналогічні тим, що викладені у позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, надала пояснення, аналогічні тим, що викладені у відзиві на позов.

Заслухавши пояснення сторін, розглянувши наявні заяви по суті справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується вимоги, дослідивши докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування, суд встановив наступне.

Позивач - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, є громадянкою України, про що свідчить копія паспорту громадянина України (а.с. 9).

18 вересня 2018 року ОСОБА_3 через офіційний веб-портал Мінсоцполітики були надіслані в електронній формі декларація, заява про призначення та надання житлової субсидії на 2018/2019 рік за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 41-43). На вказану заяву ОСОБА_3 отримано відповідь від Мінсоцполітики, що для розгляду питання про призначення житлової субсидії їй необхідно в строк до 18.10.2018 року надати до УПСЗН Краматорської міської ради для підписання заявником зазначених документів у паперовій формі.

21.09.2018 року управлінням праці засобами поштового зв'язку отримано декларацію та заяву позивача від 19.09.2018 року про призначення та надання житлової субсидії на 2018/2019 рік за місцем фактичного її проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_1.

Листом управління праці від 26.09.2018 року № 01-14/7327 позивача повідомлено, що, оскільки вона є власником квартири в якій вона фактично мешкає, та не має можливості укласти договір оренди за даною адресою, тому не має законних підстав для призначення їй житлової субсидії за місцем фактичного проживання.

Рішенням управління праці від 23.10.2018 р. позивачу було відмовлено у наданні субсидії з 01.09.2018 року, оскільки ОСОБА_3 за вищевказаною адресою не зареєстрована та договір оренди не надано (а.с. 57).

Як вбачається з копії паспорту 02 жовтня 2018 року місце проживання позивача зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 11).

05.10.2018 року позивач повторно звернулась до управління праці із заявою та декларацію про доходи і витрати осіб в електронній формі (а.с. 58-59).

14 листопада 2018 року листом №04-46/215 управління праці повідомило позивача про не можливість прийняти рішення про призначення субсидії у зв'язку з відсутністю особистого підпису на заяві та декларації від 05.10.2018 року. Для призначення субсидії рекомендовано подати нову заяву та декларацію до управління праці (а.с. 76).

10.12.2018 року управлінням праці поштою отримано від позивача заяву про призначення житлової субсидії, декларацію про доходи і витрати осіб, які звернулись за призначенням житлової субсидії та копію рішення суду про розірвання шлюбу між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, яке набрало законної сили 21.10.2005 року.

Листом виконавчого комітету Краматорської міської ради від 22.12.2018 року позивача повідомлено про необхідність надання до 10.01.2019 року свідоцтва про розірвання шлюбу або задекларувати відомості про чоловіка (а.с. 25-28).

02.01.2019 року ОСОБА_3 надала до управління свідоцтво про розірвання шлюбу 28.12.2018 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 видане Краматорським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області 28.12.2018 року.

Рішенням управління від 15.01.2019 року позивачу було відмовлено у наданні субсидії з 01.12.2018 року з підстав неповного набору документів (а.с. 74).

29.01.2019 року управлінням поштою отримано від позивача заяву про призначення житлової субсидії, декларацію про доходи і витрати осіб, які звернулись за призначенням житлової субсидії.

Рішенням управління від 05.03.2019 року позивачу було призначено житлову субсидію з січня 2019 року по квітень 2019 року включно щомісячно в сумі 2504,08 грн.

Підставою для прийняття рішення від 15.01.2019 року, стали ті обставини, що на момент подання зави про призначення субсидії ОСОБА_3 була одружена та не задекларувала дані про свого чоловіка, а саме його прізвище, ім'я та по батькові, сімейний стан, число, місяць і рік народження, серія та/або номер паспорта, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для осіб, які мають відмітку в паспорті про право здійснювати платежі за його серією та номером, а тому декларація вважається не поданою.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно частини 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Закріплюючи на конституційному рівні право на соціальний захист кожного громадянина, без будь-яких винятків, держава реалізує положення статті 24 Конституції України, відповідно до якої громадяни мають рівні конституційні права і не може бути обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Статтею 3 Конституції України закріплене визнання найвищою соціальною цінністю в України людини, її життя і здоров'я, честі і гідності, недоторканності і безпеки, відповідальність держави перед людиною за свою діяльність та головний обов'язок держави щодо утвердження і забезпечення прав і свобод людини.

Порядок та умови надання субсидій врегульовано Положенням про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.1995 № 848 (далі - положення № 848) в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин.

Право на отримання житлової субсидії мають громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України (далі - громадяни), що проживають у житлових приміщеннях (будинках) (п.2 Положення № 848).

Відповідно до п.3 Положення № 848, призначення житлових субсидій та контроль за їх цільовим використанням здійснюється структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у мм. Києві і Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх створення) рад (далі - структурні підрозділи з питань соціального захисту населення).

За правилами п.4 Положення № 848 житлові субсидії призначаються за наявності різниці між розміром плати за житлово-комунальні послуги та/або скраплений газ, тверде та рідке пічне побутове паливо, за абонентське обслуговування для споживачів комунальних послуг, що надаються у багатоквартирних будинках за індивідуальними договорами, внесків за встановлення, обслуговування та заміну вузлів комерційного обліку, внеску/платежу об'єднанню на оплату витрат на управління багатоквартирним будинком у межах соціальної норми житла, соціальних нормативів житлово-комунальних послуг, скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, витрат на управління багатоквартирним будинком (далі - соціальні норми житла та соціальні нормативи житлово-комунального обслуговування) і розміром обов'язкового відсотка платежу, визначеного в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Житлова субсидія призначається одному із членів домогосподарства, які зареєстровані і фактично проживають в житловому приміщенні (будинку). За рішенням комісії житлова субсидія може призначатися одному із членів домогосподарства, які не зареєстровані в житловому приміщенні (будинку), але фактично проживають у ньому на підставі договору найму (оренди) житла (далі - орендарі), або індивідуальним забудовникам, будинки яких не прийняті в експлуатацію, у разі, коли їм нараховується плата за житлово-комунальні послуги. За рішенням комісії житлова субсидія може призначатися одному із членів домогосподарства, які не зареєстровані в житловому приміщенні (будинку), але фактично проживають у ньому без укладеного договору найму (оренди) житла, у разі, коли вони є внутрішньо переміщеними особами. У такому випадку склад домогосподарства декларується заявником під час звернення за призначенням житлової субсидії (п.8 Положення № 848).

Згідно з п. 13 Положення № 848 для призначення житлової субсидії громадянин, особа якого посвідчується паспортом або іншим документом, подає структурному підрозділу з питань соціального захисту населення за зареєстрованим місцем проживання (орендарі, внутрішньо переміщені особи - за фактичним місцем проживання):

заяву про призначення житлової субсидії за формою, встановленою Мінсоцполітики (далі - заява);

декларацію про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії, за формою, встановленою Мінсоцполітики (далі - декларація);

договір найму (оренди) житла (у разі наявності).

Заява і декларація вважаються не поданими у разі, коли: не внесені у повному обсязі відомості про членів домогосподарства (прізвище, ім'я та по батькові, сімейний стан, число, місяць і рік народження, серія та/або номер паспорта, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для осіб, які мають відмітку в паспорті про право здійснювати платежі за його серією та номером); не внесені у повному обсязі відомості про членів сім'ї осіб із складу домогосподарства, доходи яких враховуються під час призначення субсидії (прізвище, ім'я та по батькові, сімейний зв'язок з особою із складу домогосподарства, число, місяць і рік народження, серія та/або номер паспорта, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для осіб, які мають відмітку в паспорті про право здійснювати платежі за його серією та номером); не зазначені відомості про адресу домогосподарства та номери особових рахунків; відсутня згода на обробку персональних даних про членів домогосподарства та членів сім'ї осіб із складу домогосподарства, доходи яких враховуються під час призначення субсидії, даних про доходи та майно.

Відповідно до п. 9 Положення № 848 житлова субсидія розраховується на всіх членів домогосподарства.

До складу домогосподарства включаються особи, що зареєстровані і фактично проживають в житловому приміщенні (будинку), на яких розраховуються соціальні норми житла та соціальні нормативи житлово-комунального обслуговування і доходи яких враховуються під час призначення житлової субсидії.

Під час призначення житлової субсидії враховуються також доходи членів сім'ї особи із складу домогосподарства у разі, коли їх зареєстроване (фактичне) місце проживання відмінне від адреси домогосподарства. При цьому соціальні норми житла та соціальні нормативи житлово-комунального обслуговування за адресою домогосподарства на таких осіб не розраховуються.

Відповідно до п.14 Положення № 848 для призначення житлових субсидій на запит структурних підрозділів з питань соціального захисту населення у п'ятиденний строк з дня його отримання подаються відомості про:

- доходи осіб та сплату єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування Пенсійним фондом України у порядку, встановленому Фондом та Мінсоцполітики;

- доходи осіб з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків, а також групу платників єдиного податку, до якої належить фізична особа-підприємець, що обрала спрощену систему оподаткування, - ДФС у порядку, встановленому Мінсоцполітики та Мінфіном;

- перетин державного кордону особами, у яких обов'язково зазначаються дати перетину державного кордону, - Держприкордонслужбою;

- наявність в осіб транспортних засобів - уповноваженими органами МВС у порядку, встановленому Мінсоцполітики та МВС;

- реквізити документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство або право іноземця або особи без громадянства на законних підставах перебувати на території України, - ДМС у порядку, встановленому Мінсоцполітики та МВС;

- наявність у осіб заборгованості за виконавчими провадженнями про стягнення аліментів із Єдиного реєстру боржників - Мін'юстом у порядку, встановленому Мінсоцполітики та Мін'юстом;

- склад зареєстрованих у житлових приміщеннях (будинках) осіб - органами місцевого самоврядування або уповноваженими ними органами;

- забезпеченість громадян житловою площею та комунальними послугами -управителями, об'єднаннями, виконавцями комунальних послуг, у яких зазначається:

- розмір платежів за житлово-комунальні послуги у межах соціальної норми житла та соціальних нормативів житлово-комунального обслуговування;

- розмір внесків/платежів об'єднанню на оплату витрат на управління багатоквартирним будинком у межах соціальної норми житла та соціальних нормативів житлово-комунального обслуговування;

- сума простроченої понад два місяці заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг, витрат на управління багатоквартирним будинком, а також сума простроченої понад два місяці заборгованості з оплати обов'язкової частки платежу за житлово-комунальні послуги, обов'язкової частки внеску/платежу на оплату витрат на управління багатоквартирним будинком, внеску за встановлення, обслуговування та заміну вузлів комерційного обліку, за абонентське обслуговування для споживачів комунальних послуг, що надаються у багатоквартирних будинках за індивідуальними договорами.

Структурні підрозділи з питань соціального захисту населення мають право робити запити та безоплатно отримувати у строк до 10 календарних днів від інших підприємств, установ і організацій інформацію, необхідну для призначення житлових субсидій та проведення перевірок достовірності даних, отриманих від осіб, які звертаються за їх призначенням.

У разі коли документи, передбачені пунктом 13 цього Положення, подано не в повному обсязі, житлова субсидія призначається за умови надходження документів, яких не подано одночасно із заявою, протягом 30 днів з дня подання заяви.

Якщо документи, передбачені пунктом 13 цього Положення, протягом 30 днів з дня подання заяви не додані громадянином, структурний підрозділ з питань соціального захисту населення приймає рішення про відмову в призначенні житлової субсидії, про що інформує заявника в порядку, встановленому цим пунктом.

За правилами п.15 Положення № 848 житлова субсидія на оплату житлово-комунальних послуг, витрат на управління багатоквартирним будинком призначається з місяця звернення за її призначенням до дати закінчення опалювального сезону і розраховується: на неопалювальний сезон - з 1 травня по 30 вересня; на опалювальний сезон - з 1 жовтня по 30 квітня.

Для домогосподарств, які використовують природний газ або електричну енергію для індивідуального опалення, житлова субсидія на опалювальний сезон розраховується з 16 жовтня по 15 квітня включно.

Для орендарів житлового приміщення (будинку) житлова субсидія призначається за наявності договору найму (оренди) житла з місяця звернення до дати закінчення опалювального сезону, але не більше ніж до кінця місяця, в якому закінчується строк дії договору найму (оренди) житла. На наступний строк житлова субсидія призначається за особистим зверненням орендаря.

Житлова субсидія на придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива призначається один раз на календарний рік за особистим зверненням громадян.

Житлова субсидія на придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива і на оплату житлово-комунальних послуг призначається на календарний рік. При цьому житлова субсидія на оплату житлово-комунальних послуг розраховується з місяця звернення за її призначенням до кінця поточного року.

Для внутрішньо переміщених осіб житлова субсидія на оплату житлово-комунальних послуг, витрат на управління багатоквартирним будинком призначається за рішенням комісії з місяця звернення до кінця опалювального сезону.

У разі подання заяви протягом двох місяців з початку опалювального (неопалювального) сезону житлова субсидія призначається з початку такого сезону.

Якщо громадяни, що перебувають у складних життєвих обставинах, не змогли звернутися за призначенням житлової субсидії протягом двох місяців від початку опалювального (неопалювального) сезону, житлова субсидія може бути призначена з початку сезону (але не раніше дня виникнення права на житлову субсидію) за рішенням комісії у разі, коли таке звернення надійшло в будь-який місяць до закінчення сезону.

Рішення комісії про призначення (відмову в призначенні) житлової субсидії приймається на підставі акта обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства.

У відповідності до п. 13 Положення № 848 під час прийому документів для призначення житлової субсидії забороняється вимагати від громадян документи, подання яких не передбачено цим Положенням.

Суд зазначає, що до заяви про призначення субсидії від 05 грудня 2018 року, яка надійшла до управління праці 10 грудня 2018 року позивачем надано повний перелік документів, передбачених Положенням № 848. Вимоги відповідача під час розгляду питання про призначення субсидії про надання ОСОБА_3 свідоцтва про розлучення не узгоджуються з наведеними нормами.

Посилання відповідача на перебування позивача в шлюбі станом на 01.12.2018 року судом не приймаються до уваги, оскільки відповідно до статті 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Суд критично ставиться до посилань відповідача на законодавство, що діяло на момент набрання чинності рішення про розірвання шлюбу з огляду на наступне.

Конституційний Суд України у Рішенні від 9 лютого 1999 року № 21-рп/99 (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) зазначив, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що даний спір повинен вирішуватися за законодавством, яке було чинним на момент звернення позивача про призначення субсидії.

Суд зазначає, що на момент подання заяви про призначення субсидії, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили (частина 3 статті 115 Сімейного кодексу України).

Приймаючи до уваги наведене в сукупності, враховуючи завдання та принципи адміністративного судочинства, суд дійшов висновку, що рішення Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради від 15 січня 2019 року про відмову в призначенні субсидії прийнято без урахування усіх обставин, що мають значення для вирішення відповідного питання, а отже є протиправним та підлягає скасуванню.

Згідно положень частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Суд вважає, що для повного та ефективного захисту прав, свобод, інтересів позивача необхідно вийти за межі позовних вимог, а саме: визнати протиправним та скасувати рішення Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради від 15 січня 2019 року.

Позовні вимоги ОСОБА_3 про визнання бездіяльності відповідача протиправною, суд вважає такими, що не підлягають задоволенню, оскільки, у спірних правовідносинах належним та повним способом захисту порушених прав позивача є скасування рішення, через те, що сама по собі бездіяльність відповідача не тягне за собою будь-яких правових наслідків, тобто, не впливає на обсяг прав та інтересів позивача, адже правові наслідки в даному випадку має акт індивідуальної дії - рішення від 15 січня 2019 року.

Разом з цим, при ухваленні рішення суд керується приписами частини 2 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», у відповідності до яких, суд при вирішення справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні від13.01.2011 (остаточне) у справі "ЧУЙКІНА ПРОТИ УКРАЇНИ" (CASE OF CHUYKINA v. UKRAINE) (Заява № 28924/04) констатував: "Суд нагадує, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов'язків. Таким чином, ст. 6 Конвенції втілює "право на суд", в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань, становить один з його аспектів (див. рішення від 21.02.1975 у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (Golder v. the United Kingdom), пп. 28 - 36, Series A N 18). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог п.1 ст.6 Конвенції. Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати "вирішення" спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для п.1 ст.6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені (див. рішення у справах "Мултіплекс проти Хорватії" (Multiplex v. Croatia), заява № 58112/00, п.45, від 10.07.2003, та "Кутіч проти Хорватії" (Kutic v. Croatia), заява № 48778/99, п.25, ECHR 2002-II)".

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантує кожному право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо порушення передбаченого Конвенцією права було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

З системного аналізу положень Кодексу адміністративного судочинства України вбачається, що законодавством передбачено право суду у випадку встановлення порушення прав позивача зобов'язувати суб'єкта владних повноважень приймати рішення або вчиняти певні дії.

При прийнятті рішення суд враховує п.15 Положення № 848, згідно якого, якщо громадяни, що перебувають у складних життєвих обставинах, не змогли звернутися за призначенням житлової субсидії протягом двох місяців від початку опалювального (неопалювального) сезону, житлова субсидія може бути призначена з початку сезону (але не раніше дня виникнення права на житлову субсидію) за рішенням комісії у разі, коли таке звернення надійшло в будь-який місяць до закінчення сезону.

З огляду на те, що позивач перебуває у складних життєвих обставинах (такими обставинами на думку суду є онкологічне захворювання) та заява відповідача про призначення субсидії була подана до закінчення опалювального сезону, суд вважає, що позивач має право на призначення житлової субсидії саме з 02 жовтня 2018 року, тобто з дня реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що належним, повним та ефективним способом захисту порушених прав позивача є зобов'язання відповідача призначити житлову субсидію з 02 жовтня 2018 року.

Стосовно вимог позивача про відшкодування моральної шкоди, суд зазначає наступне.

Положеннями ст. 56 Конституції України, гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної чи моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

На підставі ч. 1 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права.

Відповідно до загальних підстав цивільно - правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні.

Згідно з ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995р. №4 (пункт 3) визначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрату немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Пунктами 4, 5 зазначеної Постанови встановлено, що у позовній заяві про відшкодування моральної шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, яким неправомірними діями чи бездіяльністю заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами цей розмір підтверджується. Обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Моральну шкоду позивач обґрунтовує пережитими стражданнями, виникненням у позивача відчуття приниження людської та громадянської гідності, зневаги до його похилого віку, позбавлення єдиного для джерела доходів на надмірно тривалий час, що позначилось на його самопочутті.

Проте, позивачем не надано доказів на підтвердження факту заподіяння моральної шкоди внаслідок протиправної поведінки відповідача, не зазначено, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди та якими доказами це підтверджується; не підтвердив наявність причинного зв'язку між моральною шкодою і протиправним діянням відповідача.

Водночас, з врахуванням наведеного, суд зазначає, що сам по собі факт протиправної поведінки відповідача не свідчить про завдання позивачу моральної шкоди. Крім того, визнання судом протиправним рішення відповідача стосується виключно меж застосування законодавства, у той час як моральна шкода має бути обов'язково підтверджена належними та допустимими доказами.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вимог про стягнення моральної шкоди.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Приймаючи до уваги вищенаведене в сукупності, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_3 до Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди, підлягає частковому задоволенню.

З урахуванням приписів частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати не підлягають відшкодуванню.

На підставі викладеного, керуючись нормами Конституції України та Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_3 до Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради від 15 січня 2019 року про відмову в призначенні житлової субсидії ОСОБА_3.

Зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради (місцезнаходження: вул. Героїв Небесної Сотні, буд. 23, м. Краматорськ, Донецька область, 84333, ідентифікаційний код юридичної особи 25953617) призначити житлову субсидію ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, місце проживання: АДРЕСА_1) з 02 жовтня 2018 року.

У задоволенні іншої частини позову відмовити.

Рішення ухвалене у нарадчій кімнаті та проголошено його вступну та резолютивну частини 24 квітня 2019 року.

Повне судове рішення складено 02 травня 2019 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецькій окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Лазарєв В.В.