Справа № 160/1574/19
Суддя: Букіна Лілія Євгенівна
Дата ухвалення: 2019-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2019 року Справа № 160/1574/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді: Букіної Л.Є., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії, -
Позовні вимоги обґрунтовані протиправністю дій Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, які полягали у навмисному приховуванні інформації і ненадання повної своєчасної відповіді на питання в інформаційному запиті, оскільки позивач належним чином подав та зареєстрував свій інформаційний запит в канцелярії відповідача, у зв'язку з чим позовні вимоги просить задовольнити.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.02.2019 року відкрито провадження у справі, розгляд якої призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
Від відповідача на адресу суду надійшов відзив на позов з доданими матеріалами, в якому останній просить відмовити позивачу у задоволенні позову в повному обсязі, оскільки позивач не є членом Межиріцької обєднаної територіальної громади, у період з 29.12.2018 року по 21.03.2019 року до Межиріцької сільської ради надійшло 54 інформаційних запитів від позивача, чим здійснюється тиск на відповідача та блокування його роботи. Також відповідач зазначає, що з порушенням строків, проте за вих. № 16 від 07.02.2019 року Виконавчим комітетом Межиріцької сільської ради було надіслано вичерпну відповідь на інформаційний запит позивача на його поштову адресу.
Дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, проаналізувавши відповідні норми чинного на момент виникнення спірних правовідносин законодавства, суд зазначає про таке.
Судом встановлено і матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 22.01.2019 року звернувся до відповідача із інформаційним запитом від 21.01.2019 року у порядку ч.2 ст. 19 Закону України «Про доступ до публічної інформації», згідно з яким просив надати таку інформацію:
- Звертались чи ні і куди само: до якого друкованого органу посадовці Межиріцької сільради на друкування будь-яких заяв, звернень стосовно проведення: конкурсу, тендерів та інших публікацій до громадськості, суспільства? Якщо так, то коли і які це були надруковані публікації, надайте будь-ласка копії цих друкувань разом із відповіддю;
- Надайте будь ласка інформацію чи звертались за останній рік громадяни України до засобів масової інформації різного значення та телебачення стосовно інформації (негативної чи позитивної) про діяльність Межиріцької сільради, і відносно кого (П.І.Б., посада, ранг, номер кабінету, засоби звязків) та які були вжиті до них заходи юридичної відповідальності з приводу викладених фактів в цих друкуваннях? Якщо є такі публікації, то зазначте будь ласка коли це було, відбувалось (число, місяць, рік), і якщо є такі публікації в сільраді в справах службового розслідування, надати їх копії.
Вказаний інформаційний запит відповідач отримав 22.01.2019 року, що підтверджено матеріалами справи.
Станом на 18.02.2019 року (момент звернення до суду з цим позовом) позивач не отримував від відповідача жодної відповіді на вказаний запит.
Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач оскаржив їх до суду.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає, що преамбулою Закону України «Про доступ до публічної інформації» передбачено, що цей Закон визначає порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про доступ до публічної інформації» доступ до інформації забезпечується, зокрема, шляхом надання інформації за запитами на інформацію.
Згідно із ст. 12 вказаного Закону, суб'єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об'єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб'єктів владних повноважень; розпорядники інформації - суб'єкти, визначені у статті 13 цього Закону; структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації.
Статтею 13 наведеного Закону, передбачено, що розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються, зокрема, суб'єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб'єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов'язковими для виконання; юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів; особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб'єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов'язаної з виконанням їхніх обов'язків.
За приписами п.1 ч.1 ст. 14 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядники інформації зобовязані, зокрема, надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та обєктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.
Строк розгляду запитів на інформацію врегульований ст. 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації», згідно з частиною першою якої розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту.
У разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження ч.4 ст. 20 вказаного Закону.
Судом встановлено, що листом Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області від 07.02.2019 року за вих. № 16 надана відповідь на запит ОСОБА_1, зі змісту якого вбачається, що відповідач у 2018 році подав до місцевої газети «Рідний край» 20 оголошень, що стосуються його діяльності, наводить у цьому листі перелік зазначених оголошень та вказує, що надати копії примірників газет з цими оголошеннями не має можливості, так як Виконавчий комітет Межиріцької сільської ради не зберігає видання газети «Рідний край». Щодо другого питання запиту відповідачем у відповіді зазначено, що не має даних про випадки звернень громадян України до засобів масової інформації та телебачення стосовно інформації (негативної чи позитивної) про діяльність Межиріцької сільської ради.
Пунктом 1 частини 1 статті 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації» передбачено, що розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту, якщо розпорядник інформації не володіє і не зобов'язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит.
На переконання суду відповідач не зобов'язаний відповідно до його компетенції володіти інформацією про випадки звернень громадян України до засобів масової інформації та телебачення стосовно інформації (негативної чи позитивної) про діяльність Межиріцької сільської ради, а тому суд приходить до висновку, що відповідач правомірно відмовив в задоволенні запиту в цій частині.
Твердження позивача щодо ненадання відповідачем відповіді на запит спростовується відомостями з журналу реєстрації вихідної кореспонденції, витяг з якого долучено до матеріалів справи.
Таким чином, відповідь на запит, отриманий відповідачем 22.01.19, надана із порушенням строків, встановлених ст.20 Закону України «Про доступ до публічної інформації». Доказів продовження строків розгляду запиту відповідачем суду не надано.
З огляду на викладене, суд робить висновок, що відповідачем була надана відповідь на запит на інформацію позивача, але ця відповідь була надана з порушенням строку передбаченого ч.1 ст.20 Закону України «Про доступ до публічної інформації».
Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідач не довів правомірності допущеної ним бездіяльності щодо ненадання відповіді у передбачений законом строк на інформаційний запит позивача № 33 від 22.01.2019 року.
У зв'язку з викладеним, суд робить висновок, що вимоги про визнання протиправними дій розпорядника інформації Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області щодо ненадання своєчасної відповіді на питання в інформаційному запиті, який було зареєстровано в канцелярії даної сільради від 22.01.2019 року за №33 підлягають задоволенню, та відповідно вимоги про зобовязання відповідача, в п'ятиденний термін надати відповідь з належними копіями на поставлені питання в інформаційному запиті не підлягають задоволенню.
Надаючи оцінку позовним вимогам про визнання протиправними дій відповідача, що виразились у навмисному приховуванні публічної інформації, суд виходить із того, що матеріалами справи не підтверджено обставини навмисного приховування інформації, у зв'язку із чим вказана позовна вимога не підлягає задоволенню.
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Частиною 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
У відповідності до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно зі статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.
З урахуванням зазначеного, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, суд робить висновок, що позовна заява ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.
Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 768,40 грн.
Відповідно до приписів статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, пропорційно до задоволених вимог, стягує на користь ОСОБА_1 документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 384,20 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області.
Керуючись ст.ст. 9, 72-77, 242-246, 250, 255, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправними дії розпорядника інформації Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області щодо ненадання своєчасної відповіді на питання в інформаційному запиті, який було зареєстровано в канцелярії даної сільської ради від 22.01.2019 року за № 33.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, у разі якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного перегляду справи.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України.
Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його складання.

Учасник справи, якому повне рішення суду не вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Л.Є. Букіна