Справа № 400/2990/18
Суддя: Птичкіна В.В.
Дата ухвалення: 2019-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 квітня 2019 р. № 400/2990/18
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Птичкіної В.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом:ОСОБА_1, АДРЕСА_1
до відповідача:Інгульського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області, пр. Богоявленський, 55-е, м. Миколаїв, 54018
про:визнання протиправним та скасування рішення від 26.10.2018 № 116/1 та зобов'язання вчинити певні дії,

ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом (т. спр. 1, арк. 24-26), що містив вимоги:

визнати протиправним та скасувати рішення Інгульського об'єднаного управління Пенсійного фонду України у м. Миколаєві Миколаївської області (надалі - Управління або відповідач) № 116/1 від 26.10.2018, яке порушує законне право позивача на прямо визначене Законодавцем у діючих положеннях пунктів 4, 4-4, 4-7 розділу XV України № 1058-IV право потерпілого від Чорнобильської катастрофи позивача переведення у будь-який час на більший розмір щомісячної пенсійної виплати, обчислений з урахуванням діючих до 11.10.2017 року умов статей 56, 57 спеціального Закону України № 796-XII;

зобов'язати відповідача вчинити певні дії, якими:

- поновити порушені права позивача на виплату пенсії у попередньому (більшому) виплатному розмірі на підставі приписів пунктів 4, 4-7, розділу XV Закону № 1058-IV;

- виконати визначений Законодавцем у пункті 44 розділу XV Закону № 1058-IV автоматичний перерахунок призначеної позивачу рішенням від 12.03.2018 року пенсії, який належить провести з урахуванням усередненого показника середньої заробітної плати за 2016, 2017 року (5 377,90 грн.) та з відповідними перерахованому розміру доплатами до попереднього розміру пенсії (9 686,36 грн.);

зобов'язати відповідача доплатити обчислену у порядку пунктів 4, 4-4, 4-7 розділу XV Закону № 1058-IV заборговану частину пенсійних виплат за визначений в межах шестимісячного строку звернення до суду, минулий з травня 2018 року період, з одночасним нарахуванням та виплатою передбаченої Законодавцем компенсації за період затримки щомісячних виплат.

Відповідно до викладеного позовній заяві, згідно з рішенням Управління від 12.03.2018, позивачу з 01.01.2018 було призначено пенсію, загальний виплатний розмір якої становив 9 686,36 грн., з яких: 5 977,71 грн. - розмір пенсії за віком, відповідно до статті 27 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (надалі - Закон № 1058); 3 537,83 грн. - доплата за відпрацьований понаднормативний стаж, обчислена на підставі статей 56, 57 Закону України від 28.02.1991 № 796-ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (надалі - Закон № 796); 170,82 грн. - додаткова пенсія для категорії 2 потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи. У жовтні 2018 року ОСОБА_1, замість 9 686,36 грн., отримав пенсію в сумі 1 754,37 грн., тому звернувся до відповідача із заявою про переведення на попередній вид пенсії, зазначивши при цьому про невідкладну виплату різниці в сумі 7 932 грн. Проте, відповідач рішенням від 26.10.2018 № 116/1 відмовив позивачу в проведенні перерахунку пенсійної виплати. На думку ОСОБА_1, незаконними діями Управління порушило його право на одержання пенсії у тому розмірі, на який він має право згідно із законодавством.

06.02.2019 позивач подав заяву про зменшення позовних вимог (надалі - Заява, т. спр. 2, арк. 112-113), у якій просив:

визнати протиправними дії та бездіяльність Управління, які порушують законне право позивача на визначений законодавцем у пункті 4-4 розділу XV Закону № 1058-IV автоматичний перерахунок розмір заробітку та розміру пенсії, який належить провести з урахуванням усередненого показника середньої заробітної плати за 2016, 2017 роки (5 377,90 грн.) та з відповідними перерахованому розміру доплатами до попереднього розміру пенсії (9 866,36 грн.);

зобов'язати Управління вчинити певні дії, якими:

- виконати визначений Законодавцем у пункті 44 розділу XV Закону № 1058-IV автоматичний перерахунок призначеної позивачу пенсії, який належить провести з урахуванням усередненого показника середньої заробітної плати за 2016, 2017 роки (5 377,90 грн.) та з відповідними перерахованому розміру доплатами до попереднього розміру пенсії (9 686,36 грн.);

- виконати визначений Законодавцем на підставі статей 56, 57 спеціального Закону № 796-ХІІ перерахунок щомісячної доплати до пенсії (за 30 понаднормативних років відпрацьованих Позивачем понад 20 років), призначеної до виплати у розмірі 30% (перерахованого з урахуванням усередненого показника середньої заробітної плати за 2016, 2017 роки (5 377,90 грн.)) середньомісячного заробітку;

зобов'язати відповідача доплатити обчислені у порядку пункту 44 розділу XV Закону № 1058-IV та статей 56, 57 спеціального Закону № 796-ХІІ заборговані пенсійні виплати, визначені в межах шестимісячного строку звернення до суду (за минулий з травня 2018 року період), з одночасним нарахуванням та виплатою передбаченої Законодавцем компенсації втрати доходів за минулий період затримки щомісячних виплат.

Ухвалою від 26.02.2019 суд прийняв до розгляду Заяву.

Відповідно до викладеного у Заяві, відповідач проведеним 25.01.2019 перерахунком (т. спр. 2, арк. 116-117) частково поновив права позивача, тому ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги в частині зобов'язання Управління: провести передбачений пунктом 44 розділу XV Закону № 1058-IV автоматичний перерахунок пенсії позивача (обґрунтування вимоги міститься в адміністративному позові); провести передбачений статтями 56 і 57 Закону № 796 перерахунок щомісячної доплати до пенсії позивача (в обґрунтування цієї вимоги ОСОБА_1 у Заяві вказав, що «… відповідач, з 01.12.2018 (при трудовому стажі Позивача 50 років) протиправно не виконав перерахунок (визначений судовими рішеннями у справах № 2-а-3/11/1414 та № 489/4291/17 на підставі статей 56, 57 спеціального Закону № 796-ХІІ щомісячної доплати за 30 понаднормативних років роботи, відпрацьованих Позивачем понад 20 років), обчисленої як 30% (автоматично перерахованого з урахуванням усередненого показника середньої заробітної плати за 2016, 2017 роки (5 377,90 грн.)) середньомісячного заробітку …»). Оскільки сума щомісячної доплати до пенсії залежить від суми пенсії, задоволення позовної вимоги в частині перерахунку вказаної доплати безпосередньо залежить від задоволення позовної вимоги в частині перерахунку пенсії. Відповідно, похідною від вказаних вимог є вимога про зобов'язання Управління доплатити перераховані суми та виплатити компенсацію втрати доходів за період затримки щомісячних виплат.

У відзиві (т. спр. 1, арк. 43-47) Управління вказало на безпідставність позовних вимог.

В судовому засіданні ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, представник Управління просила в їх задоволенні відмовити.

Дослідивши письмові докази, заслухавши пояснення позивача і представника відповідача, суд

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 отримує пенсію з червня 2003 року, що підтверджується наданою відповідачем копією розпорядження від 12.07.2003 № 125424 (т. спр. 1, арк. 60).

Відповідно до абзацу першого пункту 44 розділу XV Закону № 1058 (застосовується з 1 жовтня 2017 року), з 1 жовтня 2017 року по 31 грудня 2017 року при призначенні пенсії застосовується середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35 %.

Абзацом другим вказаної норми передбачено, що з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року при призначенні пенсії застосовується середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за 2016 та 2017 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%. У разі, якщо при однакових показниках індивідуального коефіцієнта заробітної плати (доходу) та тривалості страхового стажу розмір пенсії у 2018 році, обчислений відповідно до аналогічних показників, буде меншим, ніж пенсія, призначена у 2017 році, розмір якої обчислений з урахуванням положень абзацу першого цього пункту, Кабінет Міністрів України приймає рішення про збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується при призначенні пенсій з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, таким чином, щоб пенсії, призначені у зазначений період, не були меншими за пенсії, що призначалися з 1 січня 2017 року по 31 грудня 2017 року.

Отже, середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показний за 2016 та 2017 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%, застосовується при призначенні пенсії з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року.

У вказаний період відповідач не приймав рішення про призначення пенсії ОСОБА_1, тому доводи позивача про те, що Управління, відповідно до пункту 44 розділу XV Закону № 1058, було зобов'язано провести «автоматичний перерахунок розміру заробітку та розміру пенсії, який належить провести з урахуванням усередненого показника середньої заробітної плати за 2016, 2017 роки», суд визнав безпідставними.

Відповідно до чинної до 11.10.2017 (дата набрання чинності Законом України від 03.10.2017 № 2148-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», надалі - Закон № 2148) редакції пункту 2 статті 56 Закону № 796, право на пенсію в повному обсязі мають громадяни, віднесені до категорій 1, 2, 3, 4, за умови стажу роботи не менш як: чоловіки - 20 років, жінки - 15 років, із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75 процентів заробітку, а громадянам, які відпрацювали за списком № 1, чоловіки - 10 років і більше, жінки - 7 років 6 місяців і більше - не вище 85 процентів заробітку.

Законом № 2148 до пункту 2 статті 56 Закону № 796 були внесені зміни, відповідно до яких право на пенсію в повному обсязі мають громадяни, віднесені до категорій 1, 2, 3, 4, за умови стажу роботи не менш як: чоловіки - 20 років, жінки - 15 років, із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановленим цим пунктом стаж, але не вище 75 процентів заробітку, а громадянам, які відпрацювали за списком № 1, чоловіки - 10 років і більше, жінки - 7 років 6 місяців і більше - не вище 85 процентів заробітку, у разі призначення пенсії на умовах частини другої статті 27 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Частиною першою статті 57 (зміни до якої Законом № 2148 не вносились) встановлено, що обчислення середньомісячного заробітку провадиться відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Оскільки, виходячи з тексту Заяви, незгода ОСОБА_1 з визначеною відповідачем сумою збільшення пенсії (передбаченого пунктом 2 статті 56 Закону № 796) обумовлена його незгодою із сумою пенсії, суд визнав, що позовна вимога, вказана позивачем у Заяві під номером 2.3.2, задоволенню не підлягає.

Відповідно, суд визнав такою, що не ґрунтується на законі, вимогу про зобов'язання Управління виплатити «… обчислені у порядку пункту 44 розділу XV Закону України № 1058-IV та статей 56, 57 спеціального Закону № 796-ХІІ заборговані пенсійні виплати … з одночасним нарахуванням та виплатою передбаченої Законодавцем компенсації втрати доходів …».

Крім того, суд визнав за необхідне зазначити, що тексти адміністративного позову та Заяви не містять чіткої інформації, які саме рішення (дії, бездіяльність) Управління стали підставою для звернення ОСОБА_1 до суду. Якщо позивач вважав протиправним рішення Управління від 12.10.2018 № 24 (про що вказано у його заяві до відповідача від 19.10.2018, т. спр. 1, арк. 15-16), він мав можливість оскаржити саме це рішення. Викладені у Заяві доводи про те, що Управління не виконало рішень судів у справах № 2-а-13/11/1414 та № 489/4291/17, є підставою для звернення до суду в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України або для захисту прав стягувача у відповідних виконавчих провадженнях, згідно з нормами Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII «Про виконавче провадження».

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про безпідставність позовних вимог.

Судові витрати по справі відсутні.

Керуючись статтями 2, 9, 19, 77, 241-243, 246, 250, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) до Інгульського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області (пр. Богоявленський, 55-е, м. Миколаїв, 54018, ідентифікаційний код 41250638) відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду , або справу було розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням пункту 15.5 Розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Птичкіна