Справа № 120/171/19-а
Суддя: Смілянець Е. С.
Дата ухвалення: 2019-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/171/19-а

Головуючий у 1-й інстанції: Крапівницька Н. Л.

Суддя-доповідач: Смілянець Е. С.

26 квітня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Смілянця Е. С.

суддів: Залімського І. Г. Сушка О.О.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 04 лютого 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Державного реєстратора прав на нерухоме майно виконавчого комітету Вінницької міської ради Бадюк Олени Вячеславівни про визнання бездіяльності протиправною, скасування рішення та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

в січні 2019 року позивач, ОСОБА_2, звернулася в Вінницький окружний адміністративний суд з адміністративним позовом до державного реєстратора Бадюк Олени Вячеславівни про визнання бездіяльності протиправною, скасування рішення та зобов'язання вчинити дії.

Вінницький окружний адміністративний суд ухвалою від 04 лютого 2019 року позовну заяву повернуто заявникові. Судове рішення мотивоване тим, що вимоги ухвали суду від 24.01.2019 не виконано, належним чином завірена особисто позивачкою копія довідки до акту огляду МСЕК №073063, в якій зазначено, що ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 є інвалідом другої групи безтерміново до суду не надана. Жодного документу, з якого можливо було б встановити, що вказана довідка до акту огляду МСЕК №073063 належить саме позивачці у матеріалах справи відсутня. Також суд позбавлений можливості перевірити, що підпис, яким підписано позовну заяву належить саме ОСОБА_2.

Вважаючи, що ухвалу суду першої інстанції прийнято з порушенням вимог процесуального законодавства, ОСОБА_2 звернулася з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неповне з'ясування обставини справи та порушення норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання про відкриття провадження, просить суд скасувати ухвалу суду першої інстанції і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач зазначає, що обставини викладені в апеляційній скарзі не відповідають дійсності, твердження викладені в заяві є суперечливими і такими, що ґрунтуються на суб'єктивному баченні скаржника, а тому є безпідставними та не підтверджуються нормами матеріального та процесуального права.

Згідно з правилами ч. 2 ст. 312 КАС України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 3, 5-7, 11, 14, 26 частини 1 ст. 294 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, судова колегія вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити з огляду на наступне.

Судом встановлено, що, повертаючи позовну заяву позивачеві, суд першої інстанції виходив з того, що позивач у встановлений судом строк не усунув недоліки, зазначені в ухвалі про залишення позовної заяви без руху від 24.01.2019.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Положеннями статей 160 і 161 КАС України визначено форму та зміст позовної заяви, а також визначено документи, що до неї додаються.

Відповідно до частин першої та другої статті 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, установлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо останній не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Таким чином, необхідною умовою для повернення позивачу поданої ним позовної заяви на підставі ч.4 ст.169 КАС України, є наявність одночасної сукупності наступних умов: 1) позовна заява була залишена ухвалою суду без руху із визначенням її конкретних недоліків відповідно до вимог ст.160, 161 КАС України; 2) позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, визначений судом.

Із матеріалів справи встановлено, що ухвалою суду першої інстанції від 24.01.2019 позовну заяву залишено без руху, запропоновано позивачеві у 5-денний строк усунути недоліки позовної заяви, зазначені в мотивувальній частині, де зокрема вказано, що позивачем в позовній заяві не зазначено власного письмового підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав; позивачем не зазначено ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України) відповідача; суд вважав за необхідне, витребувати у позивача належним чином завірену копію довідки до акту огляду МСЕК №073063, в якій зазначено, що ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 є інвалідом другої групи безтерміново; надіслання до суду також засвідченої, у відповідності до вимог Кодексу адміністративного судочинства України, копії паспорту ОСОБА_2 для перевірки дати народження та підпису позивачки та копію довідки ідентифікаційного коду (вказані документи нададуть можливість суду встановити, що копію довідки до акту огляду МСЕК №073063 видано саме позичу). В тексті позовної заяви зазначено, що позивач втратила рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 07.08.2018 №42419685 і, як наслідок, просить суд витребувати відповідне рішення у відповідача, однак не дотримано вимог ч. 2, ст. 80 КАС України.

01.02.2019 року позивачем до суду подано заяву щодо виконання ухвали від 24.01.2019 року відповідно до якої, з наведених ним підстав, заявник наполягав на тому, що суд може пропонувати сторонам надати наявні докази та збирати докази з власної ініціативи. Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Вважав вимоги ухвали необґрунтованими.

Суд першої інстанції в ухвалі від 24.01.2019 констатував, що вимоги ухвали суду не виконано, належним чином завірена особисто позивачкою копія довідки до акту огляду МСЕК №073063, в якій зазначено, що ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 є інвалідом другої групи безтерміново до суду не надана. Жодного документу, з якого можливо було б встановити, що вказана довідка до акту огляду МСЕК №073063 належить саме позивачці у матеріалах справи відсутня. Також суд позбавлений можливості перевірити, що підпис, яким підписано позовну заяву належить саме ОСОБА_2.

Зазначені обставини і стали підставою для повернення позовної заяви позивачу.

Колегія суддів, надаючи оцінку правовідносинам сторін та висновкам покладеним судом в основу оскарженого рішення, вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Крім того, стаття 2 та частина четверта статті 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Зазначеним вимогам процесуального закону ухвала Вінницького окружного адміністративного суду від 04 лютого 2019 року не відповідає, а вимоги апеляційної скарги є обґрунтованими з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 2,5,9 частини 5 статті 160 КАС України в позовній заяві зазначаються:

- повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України; реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв'язку та електронної пошти, офіційна електронна адреса, за наявності;

- виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів що підтверджують вказані обставини;

- у справах щодо оскарження рішення, дій та бездіяльності суб'єкта владних повноважень - обґрунтування порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю прав, свобод, інтересів позивача.

Відповідно до частин 4,7 статті 161 КАС України до позовної заяви додаються:

- всі наявні у позивача докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги;

- до заяви про визнання індивідуального акта протиправним чи адміністративного договору недійсним додається також оригінал чи копія оспорюваного акта чи договору, або засвідчений витяг з нього, а у разі відсутності акта чи договору у позивача - клопотання про його витребування.

Отже, ухвала про залишення апеляційної скарги без руху має містити не лише виявлені недоліки, але й спосіб їх усунення. Невиконання належним чином вмотивованої ухвали у спосіб визначений судом тягне за собою наслідок у вигляді повернення такої скарги.

Згідно частини дев'ятої статті 169 КАС України позовна заява залишається без руху також у випадку, якщо вона не подана у зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними.

Відповідно до частини першої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Пунктом 1 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Приймаючи рішення про повернення позовної заяви Вінницький окружний адміністративний суд виходив з того, що ОСОБА_2 в установлений судом строк не усунула недоліки позовної заяви, зокрема, належним чином завірена особисто позивачкою копія довідки до акту огляду МСЕК №073063, в якій зазначено, що ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 є інвалідом другої групи безтерміново до суду не надана. Жодного документу, з якого можливо було б встановити, що вказана довідка до акту огляду МСЕК №073063 належить саме позивачці у матеріалах справи відсутня. Також суд позбавлений можливості перевірити, що підпис, яким підписано позовну заяву належить саме ОСОБА_2.

Повертаючи позовну заяву суд першої інстанції посилався на положення статті 94 КАС України, зокрема що подані копії письмових доказів мають бути належним чином засвідчені.

Однак з такою позицією суд апеляційної інстанції погодитись не може, оскільки вимоги статті 94 КАС України регулюють відносини щодо письмових доказів. В свою чергу письмові докази це документи які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. На думку суду документ, який свідчить про звільнення від сплати судового збору не є письмовим доказом в розумінні ст. 94 КАС України, оскільки не містить обставин на яких ґрунтуються позовні вимоги ОСОБА_2, тому засвідчувати його власним підписом немає необхідності.

Натомість з матеріалів справи встановлено, що в тексті позовної заяви були зазначені дані щодо повного найменування відповідачів, їх юридичні адреси, номери засобів зв'язку, адреси електронної пошти, які були відомі позивачеві. Також, надано копію довідки до акту огляду МСЕК №073063, в якій зазначено, що ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 є інвалідом другої групи безтерміново, що не є доказом, який підтверджує обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, а відповідно до прохальної частини позову, позивач просила суд витребувати у відповідача матеріали реєстраційної справи, що відповідає вимогам 4,7 статті 161 КАС України.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції не довів, що подані позивачем документи були недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликали сумнів у достовірності наданої інформації, а копія довідки до акту огляду МСЕК №073063 не є доказом, що підтверджує обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Крім того статтями 160 та 161 КАС України не визначено, що позивачем до позовної заяви має надаватися паспорт чи інший документ, який посвідчує особу позивача.

Враховуючи викладене, з'ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи вимоги законодавства України, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції не було належним чином забезпечено реалізацію права позивача на доступ до правосуддя та передчасно вирішено питання щодо повернення позовної заяви позивачеві.

Також, колегія суддів апеляційної інстанції звертає увагу на те, що питання доступу особи до правосуддя неодноразово було предметом судового розгляду Європейського суду з прав людини.

Так, у справі Bellet v. France Європейський суд з прав людини зазначив, що «стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».

У рішенні по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» від 13 січня 2000 року та у рішенні по справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступ до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням пункту 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Отже, зважаючи на викладене, з метою недопущення ситуації позбавлення особи права допуску до правосуддя, а також враховуючи, що спірні правовідносини мають публічно-правову природу, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що дану справу необхідно направити до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження.

За таких обставин, на думку колегії суддів, доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження в ході апеляційного перегляду справи, а тому є всі підстави для скасування ухвали суду першої інстанції про повернення позовної заяви.

Підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання (ст. 320 КАС України).

Відповідно до ч. 3 ст. 312 КАС України, у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 320, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 04 лютого 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Державного реєстратора прав на нерухоме майно виконавчого комітету Вінницької міської ради Бадюк Олени Вячеславівни про визнання бездіяльності протиправною, скасування рішення та зобов'язання вчинити дії скасувати.

Справу направити до Вінницького окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Смілянець Е. С.

Судді Залімський І. Г. Сушко О.О.