Справа № 360/3734/18
Суддя: Міронова Галина Михайлівна
Дата ухвалення: 2019-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 травня 2019 року справа №360/3734/18

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді Міронової Г.М., суддів: Арабей Т.Г., Геращенка І.В., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2019 р. (у повному обсязі складено 11 лютого 2019 у м. Сєвєродонецьк) та апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 27 березня 2019 р. (у повному обсязі складена 27 березня 2019 року у м. Сєвєродонецьк) у справі № 360/3734/18 (головуючий І інстанції суддя І.О. Свергун) за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання дій протиправними, скасування пункту протоколу, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач 19.11.2018 року звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача, в якому просив визнати протиправними його дії щодо порушення порядку розгляду заяви про призначення та виплату одноразової грошової допомоги та документів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року № 975; скасувати п. 13 Протоколу № 3 засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних з призначенням одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 19.01.2017 року; зобов`язати відповідача розглянути його заяву з питань виплати одноразової грошової допомоги у визначеному законом порядку та прийняти стосовно його заяви рішення передбачене Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві затвердженим постановою Кабінету Міністрів України 25.12.2013 року № 975, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні (а.с. 3-5).

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 27 березня 2019 року у справі № 360/3734/18 адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано пункт 13 Протоколу № 3 засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних з призначенням одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, від 19.01.2017.

Зобов`язано Міністерство оборони України розглянути заяву ОСОБА_1 з питання виплати одноразової грошової допомоги та прийняти відповідне рішення, передбачене Законом України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей та Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановленні інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженим постановою КМУ від 25.12.2013 № 975.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено (а.с. 96-100).

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог повністю.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує на те, що відповідно до п. 11 Порядку № 975 особи, яким виплачується одноразова грошова допомога у разі поранення (контузії, травми або каліцтва) чи в разі настання інвалідності, подають до військкомату, зокрема, копію документа, що свідчить про при причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) із зазначенням того, що воно не пов`язане з вчиненням особою злочину або адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дії у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.

Позивачем було подано до військового комісаріату неповний пакет документів, а саме: останнім не було надано жодного документу, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема, про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.

Таким чином, за відсутності вказаних документів неможливо визначити право позивача на отримання одноразової грошової допомоги.

Також апелянт посилається на Положення про Комісію Міністерства оборони України з розгляду питань пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, відповідно до якого комісія зобов`язана зокрема приймати рішення про повернення документів до військових частин та військових комісаріатів на доопрацювання (у разі неналежного їх оформлення, подання не за належністю або якщо вони подані не в повному обсязі).

Вказує на те, що постанови військово-лікарських комісій видаються лише з метою встановлення причинного зв`язку захворювання, поранення, контузії, травми, каліцтва військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів та осіб, звільнених з військової служби та можуть підтверджувати та встановлювати виключно причинний зв`язок та період, в якому було отримане відповідне ушкодження здоров`я, а не обставини за яких військовослужбовець отримав поранення, контузію, травму або каліцтво.

Апелянт також посилається на Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України та зазначає, що акт судового медичного обстеження (висновок експерта) є необхідним документом для встановлення причинного зв`язку ушкодження здоров`я (отримання протоколу ВЛК про встановлення причинного зв`язку) та ніяким чином не відноситься до документів, що можуть свідчити про причини та обставини ушкодження здоров`я.

У березні 2019 року до суду першої інстанції надійшла заява про ухвалення додаткового рішення у справі, в якій представник позивача просив ухвалити додаткове судове рішення яким зобов`язати Міністерство оборони України розглянути заяву позивача з питання виплати одноразової грошової допомоги у визначеному законом порядку та прийняти стосовно ОСОБА_1 рішення передбачене Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві затвердженим постановою Кабінету Міністрів України 25.12.2013 року № 975, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 27 березня 2019 року у задоволенні заяви представника позивача відмовлено (а.с. 123-124).

Не погодившись з зазначеною ухвалою суду позивачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким ухвалити додаткове судове рішення у справі № 360/3734/18, яким вкласти 3 пункт резолютивної частини рішення Луганського окружного адміністративного суду в редакції: «Зобов`язати Міністерство оборони України розглянути заяву ОСОБА_1 з питання виплати одноразової грошової допомоги у визначеному законом порядку та прийняти стосовно заяви позивача рішення передбачене Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві затвердженим постановою Кабінету Міністрів України 25.12.2013 року № 975, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що суд першої інстанції надав правову оцінку діям відповідача у своєму рішенні, однак у резолютивній частині не зобов`язав відповідача врахувати таку оцінку при повторному розгляді документів. Тобто, частина позовних вимог, стосовно яких подана заява про ухвалення додаткового рішення, була розглянута судом, стосовно неї суд зазначив, що вона підлягає задоволенню, однак в резолютивній частині позовну вимогу щодо урахування правової оцінки, наданої судом у рішенні, суд не вирішив.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача просить апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 є учасником бойових дій та інвалідом 2 групи, що підтверджується посвідченнями серії НОМЕР_1 та серії НОМЕР_2 (а.с. 9, 10).

Довідкою Рубіжансько-Кремінського об`єднаного міського військового комісаріату від 19.09.2018 № 233 підтверджується, що ОСОБА_1 проходив військову службу в складі діючої армії в період бойових дій (в тому числі під час виконання інтернаціонального обов`язку, перебування в партизанських загонах і з`єднаннях) з 27 січня 1980 року по 24 червня 1981 року (підстава військовий квиток НОМЕР_3 ) (а.с. 19).

Згідно з довідками до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААА № 157292 від 16.04.2015, серії 12 ААА № 441165 від 31.05.2016 та серії 12 ААА № 781192 від 31.05.2018 позивачу встановлено другу групу інвалідності, причина інвалідності поранення (контузія) та захворювання так пов`язані з виконанням обов`язків військової служби, при перебуванні в країнах, де велися бойові дії (а.с. 14, 15, 16).

У 1981 році позивач отримав осколкові поранення голови та лівої руки. Відповідно до висновку спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи від 26.02.2015 № 332/ж дугоподібний рубець довжиною 2,7 см в правій надбрівній ділянці, білого кольору, м`який, рухомий, подібних властивостей рубці лінійної та дугоподібної форми розташовані на спинці носу в верхній третині довжиною 1,6 см, долонній поверхні проксимальної та середньої фаланг 3 пальця лівої кисті довжиною 2,8 см і 2,4 см, описані рубці є наслідком загоєння ран, які могли утворитись внаслідок вогнепальних (осколкових) поранень, отриманих у 1981 році (а.с. 18).

Відповідно до витягу з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця від 02.03.2015 № 702 вогнепальні осколкові поранення голови, лівої руки (контузія головного мозку 1981 р.) колишнього військовослужбовця ОСОБА_1 , 1960 року народження, так, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії (а.с. 17).

Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 16.09.2016 у справі № 812/332/16 підтверджується, що 25.02.2016 ОСОБА_1 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 з комплектом документів на виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням 2 групи інвалідності, згідно постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975. До заяви, крім паспорту, військового квитка та ідентифікаційного номеру, позивачем було надано наступні документи: копія посвідчення інваліда війни 2 групи, копія довідки МСЕК від 16.04.2015, якою підтверджується інвалідність, яка настала внаслідок поранення, копія висновку спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи, копія витягу із протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв. Листом від 29.02.2016 № ВСЗ-106-ОГД-36 Луганський обласний військовий комісаріат відмовив у оформленні документів та направленні для призначення позивачу одноразової грошової допомоги. Вказаним рішенням суд визнав відмову ІНФОРМАЦІЯ_1 у оформленні документів на призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням 2 групи інвалідності згідно постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року за № 975 неправомірною та зобов`язав ІНФОРМАЦІЯ_2 прийняти документи для призначення та виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням 2 групи інвалідності згідно постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року за № 975 та направити їх до комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та осіб, звільнених з військової служби (а.с. 11-13).

За наслідками розгляду звернення позивача ОСОБА_1 щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги згідно з витягом з протоколу комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 13.01.2017 № 3 комісія дійшла висновку про необхідність повернення документів на доопрацювання: молодшого сержанта в запасі ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), документи якого надійшли відповідно до постанови Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 16.09.2016 за справою № 812/332/16 та ухвали Донецького апеляційного адміністративного суду від 22.11.2016, якого 24.06.1981 звільнено зі строкової військової служби та 15.04.2015 під час первинного огляду органами МСЕК визнано інвалідом 2 групи внаслідок поранення, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії (довідка МСЕК серія 12 ААА № 157292 від 16.04.2015), оскільки заявником не подано документ, що свідчить про обставини поранення (а.с. 51).

Листом Міністерства оборони України від 09.10.2018 № 248/6704 на адвокатський запит представника позивача повідомлено, що комісія Міністерства оборони України з призначення одноразової грошової допомоги 13.01.2017, розглянувши подані ОСОБА_1 матеріали, дійшла висновку про необхідність повернення їх на доопрацювання, оскільки документа, що свідчить про причину та обставини поранення, немає (а.с. 50).

Спірним питанням цієї справи є правомірність дій відповідача щодо прийняття висновку засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум № 3 від 13.01.2017 року в частині повернення документів позивача на доопрацювання.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо часткового задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Статтею 41 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" передбачено, що виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

20 грудня 1991 року Верховною Радою України прийнято Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" № 2011-XII (далі - Закон № 2011-ХІІ), який відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 3 Закону № 2011-XII дія цього Закону поширюється на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.

За унормуванням пункту 4 частини другої статті 16 Закону Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей від 20.12.1991 № 2011-XII (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

Одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи (підпункт б частини другої статті 16-2 цього Закону).

Одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.

Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України (п. 2, 6, 9 ст. 16-3).

Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (далі - одноразова грошова допомога) військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст) визначено Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 (далі Порядок № 975).

Пунктом 2 Порядку № 975 визначено, що військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби, за умов, визначених Законом України Про військовий обов`язок і військову службу.

Військовозобов`язані та резервісти вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби, служби у військовому резерві, за умов, визначених Законом України Про військовий обов`язок і військову службу та указами Президента України.

Днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є: у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть; у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії (пункт 3).

Таким чином, до факту встановлення позивачу інвалідності, як підстави для виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку зі встановленням інвалідності, повинні застосовуватися нормативно-правові акти, які діяли на день встановлення позивачу інвалідності 2 групи.

Крім того, право на одноразову грошову допомогу у військовослужбовця виникає і у тому разі, коли інвалідність настала після перебігу тримісячного строку з дня його звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або одержаного каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, яке мало місце в період її проходження.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 18.11.2014 № 21-446а14, від 21.04.2015 № 21-135а15.

Відповідно до п. 11 Порядку № 975 військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу такі документи:

заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності;

довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності.

До заяви додаються копії:

постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання;

документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження;

сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації;

документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою).

Пунктом 12 Порядку № 975 визначено, що призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів).

Згідно з пунктом 13 Порядку № 975 керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку.

Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.

Призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність чи часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного чи резервіста є наслідком: вчинення ним злочину або адміністративного правопорушення; вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння; навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом); подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги (пункт 19 Порядку № 975).

Наказом Міністра оборони України від 12.04.2007 № 168 передбачено створення постійно діючої комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби (п. 1) та визначено, що голова комісії (заступник Міністра оборони України) повинен забезпечити, зокрема, підготовку пропозицій та подання їх Міністру оборони України для прийняття рішення про призначення грошової допомоги та її розмір; роботу зі зверненнями громадян із зазначених питань.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для повернення на доопрацювання документів ОСОБА_1 слугували висновки комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, про те, що позивачем не надано документ, що свідчить про обставини поранення.

За унормуванням пункту 21.7 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року № 402 (далі - Положення № 402) постанова ВЛК про причинний зв`язок поранення (травми, контузії, каліцтва) приймається відповідно до висновку, зазначеного в довідці про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), або засвідченої копії Акта про нещасний випадок (додаток 1 до Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 06 лютого 2001 року № 36, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 23 лютого 2001 року за № 169/5360 (зі змінами)), у яких зазначаються обставини отримання поранення (контузії, травми, каліцтва).

При медичному огляді військовослужбовців, колишніх військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на збори, які одержали поранення (травму, контузію, каліцтво) до введення в дію Положення про військово-лікарську експертизу та медичний огляд у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 4 січня 1994 року № 2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29 липня 1994 року за № 177/386, і не мають довідки, виданої військовою частиною, ВЛК можуть бути прийняті до уваги достовірні документи про причини і обставини одержання військовослужбовцем поранення (контузії, травми, каліцтва) (записи про первинне звернення по медичну допомогу із зазначенням обставин одержання поранення (травми), витяг із історії хвороби, матеріали службового розслідування, дізнання, досудового слідства за фактом поранення (травми) та інші медичні або військово-облікові документи) (пункт 21.8 Положення № 402).

В матеріалах справи міститься витяг із протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії про встановлення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця № 702 від 02.03.2015, в якому зазначено, що вогнепальні осколкові поранення голови, лівої руки (контузія головного мозку) колишнього військовослужбовця ОСОБА_1 , ТАК, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії (а.с. 17).

За визначеного вище правового врегулювання, при наданні висновку про причинний зв`язок поранення позивача Центральною військово-лікарською комісією по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв Міністерства оборони України встановлювались обставини отримання поранення та зроблено висновок, що захворювання пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

Згідно з довідками до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААА № 157292 від 16.04.2015, серії 12 ААА № 441165 від 31.05.2016 та серії 12 ААА № 781192 від 31.05.2018 позивачу встановлено другу групу інвалідності, причина інвалідності поранення (контузія) та захворювання так пов`язані з виконанням обов`язків військової служби, при перебуванні в країнах, де велися бойові дії (а.с. 14, 15, 16).

У 1981 році позивач отримав осколкові поранення голови та лівої руки. Відповідно до висновку спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи від 26.02.2015 № 332/ж дугоподібний рубець довжиною 2,7 см в правій надбрівній ділянці, білого кольору, м`який, рухомий, подібних властивостей рубці лінійної та дугоподібної форми розташовані на спинці носу в верхній третині довжиною 1,6 см, долонній поверхні проксимальної та середньої фаланг 3 пальця лівої кисті довжиною 2,8 см і 2,4 см, описані рубці є наслідком загоєння ран, які могли утворитись внаслідок вогнепальних (осколкових) поранень, отриманих у 1981 році (а.с. 18).

Зазначені документи долучені позивачем при подачі заяви щодо призначення та виплати йому одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності.

Вказані обставини спростовують доводи апелянта, що документи, надані позивачем для отримання одноразової грошової допомоги, не дають змоги встановити право позивача на її отримання.

При цьому, Порядок № 975 не визначає, який саме документ, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) (медична довідка, акт розслідування, архівна довідка, висновок експерта, протокол військово-лікарської комісії, довідка МСЕК тощо), повинна подати особа, яка звертається за отриманням одноразової грошової допомоги. У зв`язку з чим позиція відповідача, що в якості такого документа приймаються службово-медичні характеристики з думкою командування та лікаря частини про виконання позивачем своїх службових обов`язків у зв`язку зі станом здоров`я, є хибною.

Рішення Центральної військово-лікарської комісії про встановлення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв, викладене у формі протоколу № 702 від 02 березня 2015 року в обставинах даної справи засвідчує відсутність в діях позивача протиправного діяння на момент отримання поранення (контузії) і є належним документом, що вказує на причини та обставини поранення, травми, контузії та захворювання.

З витягу з протоколу не вбачається, що поранення пов`язане із вчиненням правопорушення чи є наслідком вчинення дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.

Крім того, відповідач у цій справі, як уповноважений суб`єкт владних повноважень, зокрема, використовуючи архівні матеріали, зобов`язаний був довести протилежне, а саме: те, що позивач отримав поранення (контузію, травму або каліцтво) при вчиненні кримінального чи адміністративного правопорушення або у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинив собі тілесні ушкодження.

Висновки суду апеляційної інстанції узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладену у постанові від 25 травня 2018 року у справі № 729/426/17.

Крім того, суд звертає увагу, що повернення документів на доопрацювання не передбачено Порядком № 975, відтак, повертаючи вказані документи на доопрацювання, відповідач діяв всупереч вимогам закону.

Наказ № 564, на який посилається апелянт, регулює відносини між обласними військкоматами, Департаментом фінансів Міністерства оборони України і не має статусу Закону.

Вказаної правової позиції також дотримується Верховний Суд у постанові від 17.04.2018 у справі № 296/3517/17 та у справі № № 472/416/16-а від 14 березня 2019 року.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо визнання протиправним та скасування пункту 13 Протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних з призначенням одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, від 19.01.2017 № 3; зобов`язання Міністерство оборони України розглянути заяву ОСОБА_1 з питання виплати одноразової грошової допомоги та прийняти відповідне рішення, передбачене Законом України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей та Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановленні інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою КМУ від 25.12.2013 № 975.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на приписи ст. 77 КАС України стосовно обов`язку доказування правомірності своїх дій суб`єктом владних повноважень судова колегія не приймає доводи апелянта щодо недоведеності позивачем порушення його права на отримання одноразової грошової допомоги.

Положеннями частини першої статті 252 КАС України визначено, що суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Наведений перелік підстав, за яких може бути ухвалене додаткове рішення, є вичерпним.

Кодексом адміністративного судочинства України передбачено процесуальний інститут додаткового судового рішення, яким вирішуються окремі правові вимоги, котрі не вирішені основним рішенням, та за умови, якщо з приводу позовних вимог досліджувались докази (для рішень) або вирішені не всі клопотання (для ухвал). Крім того, додаткове судове рішення може прийматися, якщо судом при ухваленні основного судового рішення не визначено способу його виконання або не вирішено питання про судові витрати.

З наведеного слідує, що додаткове судове рішення є засобом усунення недоліків основного рішення, яким вирішено спір по суті позовних вимог за результатами судового розгляду справи, а не прийняття додаткових судових рішень.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги про ухвалення додаткового судового рішення представник позивача посилається на те, що в позовній заяві позивач просив зобов`язати Міністерство оборони України вчинити певні дії «з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні», однак суд зобов`язав відповідача вчинити певні дії без урахування правової оцінки, наданої судом.

За приписами ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про: зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії; інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Отже, суб`єкт владних повноважень зобов`язаний вирішити питання з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні, в силу закону, без обов`язкового зазначення про це судом у тексті рішенні.

Так, суд, ухвалюючи судове рішення у цій справі, визначив спосіб його виконання шляхом зобов`язання відповідача розглянути заяву позивача з питання виплати одноразової грошової допомоги та прийняти відповідне рішення, передбачене Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановленні інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженим постановою КМУ від 25.12.2013 № 975.

Відповідно до мотивувальної частини рішення від 04.02.2019 суд дійшов висновку про задоволення вимоги позивача про скасування пункту 13 Протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних з призначенням одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, № 3 від 19.01.2017, та зобов`язання відповідача розглянути заяву позивача з питання виплати одноразової грошової допомоги у визначеному законом порядку та прийняти стосовно заяви позивача рішення, передбачене Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановленні інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою КМУ від 25.12.2013 № 975, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Таким чином, відповідно до вимог частини четвертої статті 245 КАС України у мотивувальній частині рішення від 04.02.2019 суд зобов`язав відповідача суб`єкта владних повноважень, розглянути заяву позивача, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Враховуючи те, що рішенням суду вирішено усі позовні вимоги, вирішено питання судових витрат та визначено спосіб виконання судового рішення, у суду відсутні правові підстави для прийняття додаткового рішення у справі.

Із апеляційної скарги позивача слідує, що він не згоден з тим, що резолютивну частину рішення суду дослівно не викладено відповідно до прохальної частини позовної заяви. Однак, у випадку незгоди із судовим рішенням позивач має право оскаржити його в апеляційному порядку повністю або частково.

Суд першої інстанції не наділений повноваженнями щодо зміни чи скасування судового рішення, окрім випадків його перегляду за нововиявленими обставинами.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що підстав для прийняття додаткового рішення у справі немає.

З урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційних скарг та скасування рішень суду не вбачається.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 313, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2019 р. та апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 27 березня 2019 р. залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2019 р. та ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 27 березня 2019 р. у справі № 360/3734/18 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 6 травня 2019 року.

Головуючий суддя Г.М. Міронова

Судді Т.Г. Арабей

І.В. Геращенко