Справа № 462/6431/18
Суддя: Галайко Н. М.
Дата ухвалення: 2019-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 462/6431/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 травня 2019 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючої судді Галайко Н.М.

за участю секретаря Фрейдун А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора 2 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції у Львівській області сержанта поліції Бурмехи Назара Степановича про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

встановив:

Позивач 10 жовтня 2018 року звернувся до суду з позовом, в якому просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАВ № 630174 від 29 вересня 2018 року.

В обґрунтування позову покликається на те, що оскаржуваною постановою його було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляду штрафу у розмірі 510 грн. Позивач вважає постанову протиправною. Зазначає, що він 29 вересня 2018 року він рухався по вул. Городоцький у м. Львові на автомобілі Opel Vectra (д.н.з. НОМЕР_1 ), був зупинений працівниками поліції, які вказали, що причиною зупинки є порушення водієм правил дорожнього руху, а саме рух по смузі, призначеній для руху громадського транспорту. У подальшому поліцейський наказав водієві надати йому документи, а саме посвідчення водія, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. Проте водій, маючи при собі тимчасовий дозвіл серії НОМЕР_2 і паспорт, замість посвідчення водія, надав зазначені документи разом із паспортом для перевірки. Інспектор поліції, як зазначає позивач, перевіривши документи, виніс на нього оскаржувано постанову, згідно якої позивач керував транспортним засобом, будучи позбавленим права керування транспортними засобами. Окрім цього, як повідомляє позивач, інспектором поліції не було ознайомлено водія з його правами відповідно до ст. 268 КУпАП. Також у оскаржуваній постанові не вказано порядку її оскарження. З огляду на зазначене просить суд визнати дії відповідача протиправними та скасувати постанову ЕАВ № 630174 від 29 вересня 2018 року

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 27 листопада 2018 року у справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Позивач у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, однак подав до суду заяву, у якій просив розгляд справи здійснювати за його відсутності.

Відповідач, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, причин неявки суду не повідомив, письмових заперечень на позовну заяву не надав.

Враховуючи наведене суд розглянув справу у відсутності сторін, на підставі долучених до справи доказів та у відповідності до ч.4 ст.229 КАС України без фіксування судового засідання звукозаписувальним технічним засобом.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ч. 1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Судом встановлено, що постановою серії ЕАВ № 630174 від 29 вересня 2018 року інспектора 2 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції у Львівській області сержанта поліції Бурмехи Назара Степановича позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн. (а.с. 3).

Зі змісту вказаної постанови вбачається, що ОСОБА_1 29 вересня 2018 року о 01:12 год. рухаючись по вул. Городоцький у м. Львові на автомобілі Opel Vectra (д.н.з. НОМЕР_1 ), здійснив рух смугою, призначеною для руху маршрутних транспортних засобів, та керував автомобілем, будучи позбавленим права керування транспортними засобами від 09 серпня 2018 року, чим порушив п. 2.1 «а» Правил дорожнього руху (а.с. 3)

Згідно ч. 4 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п. 2.1 «а» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 20 липня 2018 року було видано тимчасовий дозвіл на право керування транспортними засобами категорії В серії НОМЕР_2 замість посвідчення водія серії НОМЕР_3 , виданого 21 жовтня 2004 року (а.с. 15).

За абз. 23 п. 1.10 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії.

За п. 3 Порядку тимчасового вилучення посвідчення водія на транспортний засіб та його повернення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1086, Посвідчення водія тимчасово вилучається за наявності підстав вважати, що водієм вчинено правопорушення, передбачене Кодексом України про адміністративні правопорушення, за яке може бути накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом.

З огляду на зазначене тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом на час розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно водія замінює посвідчення водія до винесення судом постанови про притягнення водія до адміністративної відповідальності або до настання інших наслідків, передбачених п. 6 вказаного вище Порядку.

Згідно ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, Правил дорожнього руху. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Орган (посадова особа) при розгляді справи, зокрема, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність; повинен своєчасно, всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, вирішити її в точній відповідності до закону тощо (статті 245, 280 Кодексу). Згідно з Кодексом провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю через відсутність події і складу адміністративного правопорушення (пункт 1 статті 247); справа про адміністративне правопорушення розглядається відкрито, крім випадків, коли це суперечить інтересам охорони державної таємниці (частина перша статті 249) ; оцінка доказів ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності (стаття 252) тощо.

Згідно ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Однак у оскаржуваній постанові про накладення адміністративного стягнення не було вказано, на підставі якого саме доказу позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Слід зауважити, що єдиною підставою для притягнення водія до адміністративної відповідальності за вказане адміністративне правопорушення, є постанова суду, якою водія було позбавлено права керування транспортними засобами, яка набрала законної сили.

Натомість інспектором поліції при винесенні оскаржуваної постанови таке рішення суду не було зазначене, що є істотним порушенням порядку розгляду справ про адміністративні правопорушення.

Окрім цього, норми КАС України покладають на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльність та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів, невиконання відповідачем свого обов`язку довести правомірність своїх рішень, дій чи бездіяльності, свідчить про достовірність повідомлених позивачем обставин і не викликає у суду обґрунтованого сумніву.

Відповідачем у свою чергу не було надано суду доказів позбавлення позивача права керування транспортними засобами на момент винесення оскаржуваної постанови.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях. При цьому, ЄСПЛ у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Таким чином, суд вважає такими, що не можуть бути визнані належними та допустимими доказами відомості, що містяться у постанові про адміністративне правопорушення, виходячи з того, що сама по собі постанова, за відсутності інших доказів вини, не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства», оскільки відомості, зазначені в постанові, не випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21 липня 2011 року).

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про відсутність доказів того, що ОСОБА_1 , вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Щодо покликань позивача про те, що його не було ознайомлено з його правами відповідно до ст. 268 КУпАП суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 9 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року № 1395 розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки.

З огляду на зазначене, інспектор поліції, який розглядав справу про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, був зобов`язаний роз`яснити йому його права, передбачені ч.1 ст. 268 КУпАП та ст. ст. 55, 56, 59, 63 Конституції України.

Як раніше зазначалося, норми КАС України покладають на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльність та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів, невиконання відповідачем свого обов`язку довести правомірність своїх рішень, дій чи бездіяльності, свідчить про достовірність повідомлених позивачем обставин і не викликає у суду обґрунтованого сумніву.

Однак відповідачем по справі не було надано суду жодного доказу на спростування тверджень позивача про те, що його не було ознайомлено з його правами відповідно до ст. 268 КУпАП.

Щодо не зазначення у оскаржуваній постанові порядку її оскарження суд зазначає наступне.

Пунктом 2 розділу IV Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року № 1395 встановлено, що зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення повинен відповідати статті 283 КУпАП.

За абз. 6 ч. 3 ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості, зокрема, про правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження.

Судом встановлено, що оскаржувана постанова містить відомості про правові наслідки невиконання адміністративного стягнення, однак у ній відсутні відомості про порядок оскарження такого стягнення.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що відсутність зазначених відомостей у оскаржуваній постанові є порушенням ст. 283 КУпАП, а зміст самої постанови не відповідає зазначеній статті.

Відповідно до ч.ч.1,2,4,6 ст.77 КАС України «Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів».

Відповідачем по справі інспектором 2 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції у Львівській області сержантом поліції Бурмехою Назаром Степановичем на пропозицію суду, викладену в ухвалі про відкриття провадження в справі, не було подано відзиву на позовну заяву та доказів, що обґрунтовують доводи заперечень проти позову, зокрема, доказів того, що позивач 29 вересня 2018 року вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 126 КУпАП, а саме керував транспортним засобом Opel Vectra (д.н.з. НОМЕР_1 ), будучи позбавленим права керування транспортними засобами, доказів ознайомлення позивача з його правами відповідно до ст. 268 КУпАП тощо.

Тому, виходячи з презумпції винуватості суб`єкта владних повноважень (ч. 2 ст.77 КАС України) і недоведеності ним правомірності свого рішення, у справі наявні підстави для задоволення позовної вимоги також про визнання дій відповідача протиправними.

Враховуючи наведене, суд вважає, що обставини, викладені у позовній заяві, знайшли своє підтвердження під час розгляду справи, позовні вимоги є вмотивованими та підставними, а тому позовну заяву слід задовольнити, визнати протиправними дії інспектора 2 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції у Львівській області сержанта поліції Бурмехи Назара Степановича, постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАВ № 630174 від 29 вересня 2018 року про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП скасувати, а справу закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 2, 8-10, 121, 241-246, 286 КАС України, суд -

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до інспектора 2 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції у Львівській області сержанта поліції Бурмехи Назара Степановича про скасування постанови про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Визнати протиправними дії інспектора 2 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції у Львівській області сержанта поліції Бурмехи Назара Степановича щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАВ № 630174 від 29 вересня 2018 року про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення - закрити.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення або складання тексту судового рішення.

Суддя/підпис/ Н.М. Галайко

З оригіналом згідно.

Суддя: