Справа № 460/2857/18
Суддя: Глушко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2019-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про повернення апеляційної скарги

06 травня 2019 рокуЛьвів№ 857/3793/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача -Глушка І. В.
суддів -Гуляка В. В.
Ільчишин Н. В.

перевіривши апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2019 року у справі №460/2857/18 за адміністративним позовом Приватного підприємства "Рембудмонтажіндустрія" до Головного управління ДФС у Рівненській області про визнання протиправними та скасування податкових вимог, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою судді Восьмого апеляційного адміністративного суду 09 квітня 2019 року апеляційну скаргу залишено без руху у зв'язку з невідповідністю апеляційної скарги вимогам статті 296 Кодексу адміністративного судочинства України (не додано документа про сплату судового збору) та надано десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для усунення виявленого недоліку шляхом надіслання до апеляційного суду оригіналу документа про сплату судового збору в розмірі 5286,00 грн.

Згідно з повідомленням про вручення поштового відправлення із штриховим ідентифікатором № 79 0 копію зазначеної ухвали скаржник отримав 15 квітня 2019 року.

В межах наданого судом строку на адресу Восьмого апеляційного адміністративного суду від скаржника надійшло клопотання, у якому просить продовжити строк для усунення недоліку апеляційної скарги, зазначеного в ухвалі судді Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09 квітня 2019 року про залишення апеляційної скарги без руху, на 10 днів. При цьому скаржником до клопотання додано платіжне доручення №376 від 22 березня 2019 року про сплату судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2019 року у справі №460/2857/18 в розмірі 2643,00 грн, який є меншим за розмір, визначений Законом України «Про судовий збір».

Заявлене клопотання скаржник обґрунтовує отриманням ухвали судді, якою зобов'язано сплатити судовий збір у розмірі 5286,00 грн лише 16 квітня 2019 року та перебуванням уповноваженого представника відповідача у відпустці до 22 квітня 2019 року.

Надаючи правову оцінку заявленому скаржником клопотанню, колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 129 Конституції України передбачено, що однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Згідно з ч.1 ст. 13 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Водночас, частина 2 ст.44 КАС України покладає на учасників справи обов'язок добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Статтею 296 КАС України передбачено обов'язок особи, яка подає апеляційну скаргу, щодо одночасного надання документу про сплату судового збору.

Аналіз наведеного законодавства дає підстави для висновку, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями, можуть скористатися правом їх оскарження у апеляційному порядку, яке повинно бути реалізовано з дотримання вимог процесуального закону. При цьому усі учасники судового процесу рівні перед законом і судом.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 у справі "Креуз проти Польщі" право на суд не є абсолютним, воно може обмежуватися державою різноманітними засобами, в тому числі фінансовими. Вимога сплатити судовий збір не обмежує право заявників на доступ до правосуддя.

Сплата судового збору за подання заяв, скарг до суду є складовою доступу до правосуддя.

Таким чином, виконання процесуального обов'язку дотримання вимог процесуального закону стосовно форми і змісту апеляційної скарги, в тому числі щодо оплати судового збору, покладається на особу, яка має намір її подати, а тому остання повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії для цього.

Частина 2 статті 121 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає можливість продовження процесуального строку за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

При цьому особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий/фінансовий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Так, згідно з положеннями Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 №3674-VI органам фіскальної служби не надано пільг щодо сплати судового збору.

Органи доходів і зборів є державними органами, які утримуються за рахунок Державного бюджету України, та мають право в межах бюджетних асигнувань здійснити розподіл коштів, якими можна було б забезпечити сплату судового збору.

Фінансування витрат на оплату судового збору для державних органів із державного бюджету передбачено за кодом економічної класифікації 2800 "Інші поточні платежі", розмір яких щорічно затверджується відповідним кошторисом.

В обґрунтування вимог заявленого клопотання скаржник покликається на отримання копії ухвали про залишення апеляційної скарги без руху лише 16.04.2019 та перебування уповноваженого представника відповідача у відпустці по 22.04.2019 включно як на обставину, що унеможливлює своєчасне виконання вимоги суду.

Слід зазначити, що процесуальний обов'язок стосовно дотримання форми і змісту апеляційної скарги, в тому числі щодо оплати судового збору, покладається на особу, яка має намір її подати, та виникнення такого пов'язане із датою подання особою апеляційної скарги, а не з датою отримання копії судового рішення.

Крім того, скаржником не надано жодних доказів, які б підтверджували, що майновий/фінансовий стан скаржника перешкоджав (перешкоджає) сплаті судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі та які б свідчили про вчинення скаржником сукупності послідовних та регулярних дій, спрямованих на отримання достатнього для сплати судового збору у даній справі фінансування з Державного бюджету України.

З огляду на наведене, колегія суддів приходить до висновку про відмову у задоволенні заявленого скаржником клопотання.

У встановлений суддею-доповідачем строк особою, яка подала апеляційну скаргу, не усунуто недоліку апеляційної скарги шляхом, визначеним ухвалою судді Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09 квітня 2019 року про залишення апеляційної скарги без руху.

Згідно з частиною другою статті 298 Кодексу адміністративного судочинства України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 296 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга повертається скаржнику, якщо останній не усунув недоліки апеляційної скарги, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

З огляду на викладене, суд вважає, що апеляційну скаргу слід повернути скаржнику.

Керуючись статтями 169, 296, 298, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання Головного управління ДФС у Рівненській області про продовження процесуального строку на усунення недоліку апеляційної скарги, поданої на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2019 року у справі №460/2857/18, - відмовити.

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2019 року у справі №460/2857/18 - повернути скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач І. В. Глушко
судді В. В. Гуляк
Н. В. Ільчишин