Справа № 460/3021/18
Суддя: Глушко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2019-05-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2019 рокуЛьвів№ 857/2656/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Глушка І.В.,

суддів: Гуляка В.В., Коваля Р.Й.,

за участю секретаря судового засідання: Омеляновської Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області на додаткове рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2019 року, ухвалене суддею Комшелюк Т.О. у м. Рівне в порядку письмового провадження, у справі №460/3021/18 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області про визнання бездіяльності протиправною, зобов"язання до вчинення дій, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 21 січня 2019 року адміністративний позов задоволено частково.

30 січня 2019 року позивач звернувся до суду із заявою, у якій просив вирішити питання про стягнення з відповідача витрат, понесених на професійну правничу допомогу в сумі 2000 грн. Заяву обгрунтовує тим, що вимога аналогічного змісту ним була заявлена в позовній заяві з долученням доказів понесення витрат на професійну правничу допомогу, однак судом першої інстанції рішенням питання стягнення даних витрат вирішено не було.

Додатковим рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2019 року заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення задоволено. Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Рівненського об»єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області пропорційну частину судових витрат, пов»язаних з правничою допомогою адвоката, в розмірі 1000,00 грн.

Не погоджуючись з вказаним додатковим рішенням суду, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване судове рішення ухвалене з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав, викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове, яким в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення у адміністративній справі відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що відповідно до ч.1 ст.73 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» кошти Пенсійного фонду формуються переважно за рахунок страхових внесків (частини єдиного внеску на загальнообов»язкове державне соціальне страхування) та використовуються на виплату пенсій, передбачених цим Законом; надання соціальних послуг, передбачених цим Законом; фінансування адміністративних витрат, пов»язаних з виконанням функцій, покладених на органи Пенсійного фонду; оплату послуг з виплати та доставки пенсій; формування резерву коштів Пенсійного фонду. Згідно з ч.2 цієї статті забороняється використання коштів Пенсійного фонду на цілі, не передбачені цим Законом. Оскільки державні асигнування спрямовуються лише на виплату пенсій, Рівненське об»єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області не має можливості повернути ОСОБА_2 частину судових витрат в сумі 1000 грн, понесених на правову допомогу.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити з наступних підстав.

Так, відповідно до ч.1 ст.252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з ч.7 ст.139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Частиною першою статті 132 КАС України передбачено, що до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

У разі задоволення позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до частини 9 вказаної статті, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує : 1) чи пов'язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов'язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Питання, що стосуються витрат на професійну правничу допомогу, регулюються статтею 134 КАС України. Відповідно до частини 2 цієї статті за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Склад та обсяг судових витрат визначено у частині 3 статті 134 КАС України, згідно з якою для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до частини четвертої статті 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч.5 ст.134 КАС України).

Колегія суддів зазначає, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат підлягає оцінці кожен окремий доказ надання правової допомоги та у їх сукупності співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката, а також заперечення суб'єкта владних повноважень щодо обґрунтованості їх розміру.

З матеріалів справи слідує, що позивачем клопотання про стягнення понесених судових витрат на професійну правничу допомогу заявлено при зверненні до суду з адміністративним позовом.

На підтвердження витрат на правову допомогу позивачем надано договір про надання професійної правничої (правової) допомоги №20122, укладений з адвокатом ОСОБА_3, який здійснює адвокатську діяльність на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю від 10.05.2011 №521 (а.с.27-28).

Згідно з умовами вказаного договору Адвокат зобов'язується надати професійну правничу (правову) допомогу, а саме: здійснити підготовку в інтересах Клієнта позовної заяви до Рівненського окружного адміністративного суду, а також надавати йому інші види правової допомоги на умовах і в порядку, визначених цим договором, а Клієнт зобов»язується оплатити Адвокату за надання правової допомоги та компенсувати його фактичні витрати, необхідні для виконання договору (пп.1.1). За надання послуг Клієнт сплачує Адвокату на умовах передоплати в готівковій формі гонорар у сумі 2000,00 грн. Гонорар, який сплачується згідно з цим договором, оплачується за надання послуги Адвоката по підготовці позовної заяви до адміністративного суду. На підтвердження надання послуг за цим договором Адвокат надає Клієнту квитанцію до прибуткового касового ордеру, а також Адвокат з Клієнтом підписують відповідний Акт про надання послуг (пп.4.1 - пп.4.3).

Згідно з квитанцією до прибуткового касового ордера №20122 від 04.12.2018 Адвокатом на підставі договору №20122 про надання професійної правничої (правової) допомоги від 04.12.2018 прийнято від ОСОБА_2 оплату гонорару в сумі 2000,00 грн.

Відповідно до Акту №1 про надання послуг від 06 грудня 2018 року, що є додатком №1 до договору №20122 від 04.12.2018, Адвокатом виконані наступні послуги з надання професійної правничої (правової) допомоги:

-надані юридичні консультації і роз»яснення з питань сплати судового збору, засвідчення копій долучених до позовної заяви документів та порядку подання позовної заяви до адміністративного суду (30 хв.);

-підготовлено в інтересах Клієнта до Рівненського окружного адміністративного суду позовну заяву, в тому числі: проведено аналіз для написання позовної заяви документів (15 хв), пошук і аналіз нормативно-правових актів (5 хв), дослідження судової практики по розгляду судами подібних справ (10 хв.), безпосереднє написання позовної заяви (7 год). Загальний час витрачений на надання професійної правничої допомоги - 8 годин 00 хвилин. За надані послуги Клієнт оплатив, а Адвокат прийняв оплату гонорару в сумі 2000,00 грн та на підтвердження Клієнту виписано квитанцію до прибуткового касового ордеру.

Аналізуючи наведені правові норми та доводи заяви позивача, колегія суддів приходить до висновку про підтвердження позивачем здійснених витрат на професійну правничу допомогу в заявленому розмірі.

Натомість, відповідачем не заявлено клопотання про зменшення витрат позивача на оплату правничої допомоги адвоката та не спростовано розміру заявлених представником позивача у заяві вимог.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд першої інстанції дійшов до висновку, що витрати позивача на правову допомогу пов'язані з розглядом справи, їх розмір є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, співмірним виконаним адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, відтак на користь позивача належить присудити судові витрати, пов»язані з правничою допомогою адвоката у зв»язку з частковим задоволенням позовних вимог в розмірі 1000,00 грн.

В силу приписів ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Слід зазначити, що позивачем додаткове рішення в частині розміру стягнутих за рахунок бюджетних асигнувань суб»єкта владних повноважень судових витрат, пов»язаних з правничою допомогою адвоката, не оскаржено, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених в додатковому рішенні.

Відповідно до частини першої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції повністю виконав вказані вимоги процесуального закону, оскільки до спірних правовідносин вірно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення законного рішення, яке скасуванню не підлягає.

Керуючись статтями 139, 242, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області залишити без задоволення, а додаткове рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2019 року у справі №460/3021/18 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. В. Глушко
судді В. В. Гуляк
Р. Й. Коваль
Постанова складена в повному обсязі 06.05.2019.