Справа № 826/9793/18
Суддя: Аліменко Володимир Олександрович
Дата ухвалення: 2019-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/9793/18 Суддя (судді) першої інстанції: Смолій І.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Аліменка В.О.,

суддів Безименної Н.В., Кучми А.Ю.,

за участю секретаря Лебедєвої Ю.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної фіскальної служби України на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 23 листопада 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Державної фіскальної служби України про стягнення середнього заробітку, компенсації втрати частини заробітної плати, компенсації невикористаних днів основної щорічної відпустки, індексації заробітної плати,

В С Т А Н О В И Л А:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулась ОСОБА_3 (далі по тексту також - позивач) з позовом до Державної фіскальної служби України (надалі також - відповідач), про стягнення середнього заробітку за затримку виплати заборгованості по заробітній платі, компенсації за затримку виплати заробітної плати, компенсації за невикористані дні щорічної відпустки та індексації заробітної плати.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 23 листопада 2018 року позовні вимоги задоволено в повному обсязі.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій останній просить суд вказане судове рішення скасувати та винести нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. На думку апелянта, оскаржувана постанова винесена судом першої інстанції з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, зміст апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, у період з 05.07.2013 р. по 09.07.2014 р. позивач працювала в ДПІ у м. Ялті ГУ Міндоходів в АР Крим на посаді начальника управління доходів і зборів з фізичних осіб.

За період з квітня 2014 року по липень 2014 року Позивачу не нараховувалась та не виплачувалась заробітна плата. У зв'язку із наявною заборгованістю по виплаті заробітної плати Позивач звернулась з відповідним позовом до ДФС України по стягнення такої заборгованості.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.12.2017 р. у справі №826/6239/17 адміністративний позов ОСОБА_3 задоволено повністю, стягнуто з ДФС України на користь ОСОБА_3 заборгованість із заробітної плати за період з квітня 2014 року по липень 2014 року у розмірі 11 486 грн. 12 коп.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 15.03.2018 р. у справі №826/6239/17 апеляційну скаргу ДФС України залишено без задоволення, рішення суду першої інстанції - без змін.

Таким чином, рішення суду у справі №826/6239/17 набрало законної сили 15.03.2018 р.

24.05.2018 р. позивач на виконання судового рішення у справі №826/6239/17 отримав кошти у розмірі 9 246,33 грн. (сума з урахуванням стягнутих податків та зборів з 11 486 грн. 12 коп.). Факт наявності невиплаченої позивачу заборгованості по за робітній платі за період роботи в ДПІ у м. Ялті Головного управління Міндоходів в АР Крим було встановлено та підтверджено Окружним адміністративним судом м. Києва (рішення від 18.12.2017 р. у справі №826/6239/17).

Позовні вимоги ОСОБА_3 у справі №826/6239/17 про стягнення заборгованості по за робітній платі були задоволені у повному обсязі, а відповідач не оскаржував розмір належних до виплати позивачу сум на день звільнення.

На виконання рішення суду ДФС України здійснено фактичний розрахунок з ОСОБА_3 Кошти були зараховані на рахунок позивача 24.05.2018 р.

Оскільки, позивач звільнилась з ДПІ у м. Ялті Головного управління Міндоходів в АР Крим 09.07.2014 р., а фактичне погашення заборгованості по заробітній платі здійснено лише 24.05.2018 р., позивач звернулась до суду із даним адміністративним позовом про стягнення середнього заробітку за весь час затримки за період з 09.07.2014 р. по 24.05.2018 р.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки розрахунок по заборгованості по заробітній платі було здійснено лише 24.05.2018 р., то позивач має право на компенсацію за затримку виплати заробітної плати.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено судом апеляційної інстанції, факт наявності невиплаченої позивачу заборгованості по за робітній платі за період роботи в ДПІ у м. Ялті Головного управління Міндоходів в АР Крим було встановлено та підтверджено Окружним адміністративним судом м. Києва (рішення від 18.12.2017 р. у справі №826/6239/17).

Позовні вимоги ОСОБА_3 у справі №826/6239/17 про стягнення заборгованості по за робітній платі були задоволені у повному обсязі, а відповідач не оскаржував розмір належних до виплати позивачу сум на день звільнення.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Як вже було зазначено вище, на виконання рішення суду ДФС України здійснено фактичний розрахунок з ОСОБА_3 Кошти були зараховані на рахунок позивача 24.05.2018 р.

Відповідно до ч. 1 ст. 117 Кодексу Законів про працю України (далі по тексту - «КЗпП України), в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100 (далі - Порядок).

Відповідно до абзацу 3 пункту 2 Порядку, середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана виплата, тобто, що передують дню звільнення працівника з роботи.

Пунктом 8 Порядку передбачено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів.

Наведене відповідає правовій практиці Верховного Суду України, зокрема, викладеної в постановах від 21 січня 2012 року № 6-87цс11 та від 14 січня 2014 року № 21-395а13.

На підставі викладеного, середній заробіток розраховується наступним чином:

- Заробітна плата позивача за останні два місяці роботи перед звільненням (09.07.2014 р.): у травні 2014 року - 3476 грн. 05 коп., у червні 2014 року - 3476 грн. 05 коп.

- Кількість робочих днів за останні два місяці роботи перед звільненням (09.07.2014 р.): у травні 2014 року - 19 днів, у червні 2014 року - 19 днів.

- Середньоденна заробітна плата за останні два місяці роботи перед звільненням (09.07.2014 р.): 182 грн. 95 коп. = (3476 грн. 05 коп. (травень 2014 р.) + 3476 грн. 05 коп. (червень 2014 р.)) / 38 (загальна кількість робочих днів за травень та червень 2104 р.)).

- Період невиплати належної заробітної плати: з 09.07.2014 р. (дата звільнення) по 24.05.2018 р. (дата фактичного розрахунку) становить 971 робочих днів.

- Загальний розмір середнього заробітку за весь час затримки складає 177644 (сто сімдесят сім тисяч шістсот сорок чотири) грн. 45 коп. = 182 грн. 95 коп. * 971 робочих днів.

Оскільки, позивач звільнилась з ДПІ у м. Ялті Головного управління Міндоходів в АР Крим 09.07.2014 р., а фактичне погашення заборгованості по заробітній платі здійснено лише 24.05.2018 р., то позивач має право на отримання середнього заробітку за весь час затримки за період з 09.07.2014 р. по 24.05.2018 р.

Таким чином, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що позивач має право на стягнення з відповідача середнього заробітку у розмірі 177644 (сто сімдесят сім тисяч шістсот сорок чотири) грн. 45 коп. за час затримки виплати заробітної плати за період з 09.07.2014 р. по 24.05.2018 р.

Крім того, відповідно до статті 34 Закону України «Про оплату праці» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.

Статтями 1-3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» встановлено, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, зокрема, заробітна плата (грошове забезпечення).

Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Відповідно до Положення про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1997 року № 1427 (зі змінами, внесеними згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 23 квітня 1999 року № 692), компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати заробітної плати, нарахованої працівникові за період роботи, починаючи з 1 січня 1998 року, якщо індекс цін на споживчі товари і тарифів на послуги за цей період зріс більш як на один відсоток.

Позивач самостійно здійснив розрахунок компенсації за затримку виплати заробітної плати, який зазначено в заяві про уточнення позовних вимог.

Згідно розрахунків позивача компенсація втрати частини заробітної плати заборгованість по якій виникла у період з 01.04.2014 р. по 09.07.2014 р. становить 13497 (тринадцять тисяч чотириста дев'яносто сім) грн. 55 коп.

Відповідач не оскаржував здійснений позивачем розрахунок компенсації втрати частини заробітної плати.

Таким чином, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з ДФС України компенсації втрати частини заробітної плати у розмірі 13497 (тринадцять тисяч чотириста дев'яносто сім) грн. 55 коп.

Зі змісту частин 1-4 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції ухвалено судове рішення з додержання норм процесуального та матеріального права, в зв'язку з чим вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Державної фіскальної служби України - залишити без задоволення, рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 23 листопада 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття. Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Суддя-доповідач В.О. Аліменко

Судді Н.В. Безименна

А.Ю. Кучма