Справа № 808/2419/18
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2019-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

24 квітня 2019 року м. Дніпросправа № 808/2419/18

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Іванова С.М., Чередниченка В.Є.,

за участю секретаря судового засідання Чорнова Є.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Елтранс Україна"

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 06.11.2018 р. (суддя Калашник Ю.В., м. Запоріжжя)

у справі №808/2419/18

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Елтранс Україна"

до Головного управління ДФС у Запорізькій області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Елтранс Україна" (далі - позивач) звернулось до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління ДФС у Запорізькій області (далі - відповідач) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № , № , № від 29.05.2018 року.

Рішенням суду першої інстанції в задоволенні позову було відмовлено. Рішення мотивовано тим, що контрагент позивача - ТОВ "Лібра С" відповідно до вироку Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 21.03.2017 р. у справі №335/14/17 1-кп/335/166/2017 було створене з метою формування незаконного податкового кредиту та приховування обсягів операцій, з метою отримання від контрагентів безготівкових грошових коштів та подальшої конвертації їх у готівкові кошти, без дійсного наміру здійснювати діяльність, а тому господарські взаємовідносини з цим підприємством не мають реального характеру, що призвело до правомірного нарахування грошових зобов'язань за спірними податковими повідомленнями-рішеннями.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач оскаржив його в апеляційному порядку, посилаючись на те, що судом неповно встановлені обставини справи.

Зазначає, що засновником і директором товариства "Лібра С" під час укладання та виконання договору був ОСОБА_1. В той же час, вироком суду, на який посилається суд, винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст. 28-ч.2 ст.295, ч. 5 ст. 27-ч. 2 ст. 212 КК України, визнано ОСОБА_2.

Вважає, що неможливо стверджувати, що всі операції були безтоварні і директор про це знав, оскільки вказане підприємство працювало не тиждень, а роки, тому за тривалий час неможливо не знати чим займається підприємство. Отже, ОСОБА_1 здійснював функції директора та не був обізнаним про злочинну організацію, що свідчить про те, що не всі господарські операції були фіктивні.

Посилається на позицію Верховного Суду в постанові від 27.02.2018 року №802/1853/16-а, згідно з якою сам факт наявності вироків, ухвалених на підставі угод у кримінальному провадженні, не дає підстав для автоматичного висновку про нереальність господарських операцій, внаслідок чого є нагальна необхідність перевіряти доведеність кожного податкового правопорушення і здійснювати комплексне дослідження усіх складових господарських операцій з врахуванням обставин, встановлених у вироках, які набрали законної сили.

Зазначає також, що рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 03.05.2018 року у справі № 808/262/18, яке набрало законної сили, визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення, винесені щодо ТОВ "ТД" Запоріжподшипник" по взаємовідносинам з ТОВ "Лібра С", тому не можна стверджувати, що всі господарські операції з указаним підприємством є протиправними.

Зазначає, що у вироку відсутні посилання на нереальність господарських операцій між позивачем та ТОВ "Лібра С", а відповідно до ч. 6 ст. 77 КАС України обов'язковим для врахування адміністративним судом є факти, наведені у вироку в кримінальній справі чи постанові у справі про адміністративний проступок, щодо часу, місця та об'єктивного характеру відповідного діяння тієї особи, правові наслідки дій чи бездітності якої є предметом розгляду в адміністративній справі.

Вказує на те, що позивач не зобов'язаний і не має об'єктивної можливості контролювати дотримання постачальниками вимог законодавства та не може нести відповідальність за допущені ними порушення, посилаючись на висновки Європейського суду з прав людини у справі "Булвес проти Болгарії".

Зазначає, що відповідач мав довести правомірність своїх рішень, проте, відповідачем не надано жодного доказу, що товар придбаний позивачем не у ТОВ "Лібра С".

Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він зазначає, що наявність вироку є достатнім доказом фактичного нездійснення контрагентом підприємницької діяльності, а статус фіктивного, нелегального підприємства є несумісним з легальною підприємницькою діяльністю, тому позивач не мав права на збільшення валових витрат та податкового кредиту за податковими і видатковими накладними, виписаними від імені ТОВ "Лібра С". Просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити рішення суду без змін.

В судовому засіданні представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити; представник відповідача просив залишити її без задоволення, а рішення суду - без змін.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що у період з 10.04.2018 р. по 12.04.2018 р. посадовими особами ГУ ДФС у Запорізькій області на підставі наказу від 06.04.2018 №1053 проведена документальна позапланова виїзна перевірка позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на прибуток за 2016 рік та податку на додану вартість за 2016 рік при здійсненні фінансово-господарських взаємовідносин з ТОВ "Лібра С". За результатами проведеної перевірки відповідачем складено акт від 238/08-01-14-11/39380838 (а.с.10-28).

Проведеною перевіркою встановлені та у акті зафіксовані порушення позивачем вимог, зокрема:

- п.44.1, п.44.2 ст. 44, пп.134.1.1 п.134.1 ст.134, пп.135.1.5 п.135.5 ст.135 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено від'ємне значення об'єкту оподаткування податку на прибуток у 2016 році на 302040 грн.;

- пп.14.1.36, пп.14.1.181, пп.14.1.231 п.14.1 ст.14, п.198.1, п.198.2, п.198.3, п. 198.6 ст.198, п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України, що призвело до заниження ПДВ, що підлягає сплаті до державного бюджету на загальну суму 13063 грн., у тому числі за березень 2016 року на суму 13063 грн., та завищення від'ємного значення з ПДВ на суму 47345 грн., у тому числі за березень 2016 року на 47345 грн.

За результатами проведеної перевірки та на підставі виявлених порушень відповідачем 29.05.2018 р. прийняті податкові повідомлення-рішення (а.с.38-42):

- №, яким збільшено податкове зобов'язання з ПДВ на 13063 грн. та застосовані штрафні санкції у розмірі 3265,75 грн.;

- №, яким зменшено суму від'ємного значення з ПДВ на 47345 грн.;

- №, яким зменшено суму від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 302040 грн.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо правомірності вказаних податкових повідомлень-рішень, з огляду на наступне.

Суд першої інстанції вірно виходив з того, що наслідки в податковому обліку платника створюють лише реально вчинені господарські операції, тобто такі, що пов'язані з рухом активів, зміною зобов'язань чи власного капіталу платника, та відповідають змісту, відображеному в укладених платником податку договорах.

Якщо певна господарська операція не відбулася чи відбулася не за тим її змістом, який відображений в укладених платником податку договорах, то це є підставою для застосування відповідних наслідків у податковому обліку.

Документи та інші дані, що спростовують реальність здійснення господарської операції, яка відображена в податковому обліку, повинні оцінюватися з урахуванням специфіки кожної господарської операції умов перевезення, зберігання товарів, змісту послуг, що надаються, тощо.

Судом досліджено наданий позивачем на підтвердження своїх взаємовідносин із ТОВ "Лібра С" договір поставки товарів від 01.03.2016 р., укладений між позивачем (покупець) та ТОВ "Лібра С" (постачальник). Вказаний договір підписаний від ТОВ "ЛібраС" директором ОСОБА_1 (а.с.43-44), як і всі інші документи: видаткова накладна від 29.03.2016 р. №0329-9 (а.с.45); рахунок на оплату від 29.03.2016 р. №0329-9 (а.с.45 зворотній бік); товарно-транспортна накладна від 29.03.2018 р. №Р0329-9 (а.с.46).

В той же час, у вироку Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 21.03.2017 р. у справі №335/14/17 1-кп/335/166/2017 встановлено, що ОСОБА_1, не підозрюючи злочинних намірів, погодився на пропозицію та виступив в ролі засновника та директора фіктивного підприємства, зареєстрованого на його ім'я та на вказівку учасників організованої групи вчинив дії, направлені на перереєстрацію підприємства на їх ім'я та відкриття банківських рахунків.

Також, суд зазначає, що вироком Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 21.03.2017 р. у справі №335/14/17 1-кп/335/166/2017 встановлено, що ТОВ "Лібра С" здійснювало фінансові операції, якими прикривали незаконну діяльність з конвертації грошових коштів з безготівкової форми у готівкову, з метою ухилення від сплати податків, суб'єктів підприємницької діяльності контрагентів, а саме у березні 2016 року ТОВ "Елтранс Україна".

Щодо надання позивачем податкової накладної №9 від 29.03.2016 р., рахунку на оплату №24 від 29.03.2016 р., видаткової накладної №24 від 29.03.2016 р. та товарно-транспортної накладної №Р24 від 29.03.2016 р. (а.с.144-147), відповідно до яких позивач (продавець) в подальшому здійснив реалізацію придбаного товару у ТОВ "Лібра С" на користь ПАТ "Українська залізниця" (покупець), то суд зазначає, що реалізація товару в подальшому не є доказом реальності операції з придбавання товару саме у ТОВ"ЛібраС", з огляду на викладене вище.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду та зазначає, що доводи апеляційної скарги не спростовують їх, з урахуванням наступного.

Наявність вироку, яким встановлено, що підприємство "Лібра С" було створено з метою прикриття незаконної діяльності є доказом нездійснення контрагентом підприємницької діяльності. Ця позиція узгоджується із постановою Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України від 12.09.2017 року № 21-3775а16/826/10933/14, у якій зазначено, що "…статус фіктивного, нелегального підприємства несумісні з легальною підприємницькою діяльністю. Господарські операції таких підприємств не можуть бути легалізовані навіть за формального підтвердження документами бухгалтерського обліку".

Разом з тим, колегія суддів приймає до уваги і доводи апеляційної скарги стосовно необхідності перевіряти доведеність кожного податкового правопорушення і здійснювати комплексне дослідження усіх складових господарських операцій, з врахуванням обставин, встановлених у вироках, які набрали законної сили, про що зазначено у постанові Верховного Суду від 27.02.2018 року № 802/1853/16-а.

Отже, оцінюючи такі доводи у сукупності і перевіряючи їх наданими сторонами доказами, колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з акта перевірки, ТОВ "Лібра С" було зареєстровано 04.08.2015 року та перебувало на обліку в Запорізькій ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області. Платник ПДВ з 01.09.2015 року. Остання податкова звітність з податку на додану вартість подана за квітень 2016 року. Звітність з податку на прибуток, фінансовий звіт суб'єкта малого підприємництва за 2016 рік та форма 1ДФ до контролюючого органу не надана. Будь-яке майно, згідно з даних податкових інформаційних систем, у підприємства відсутнє.

Колегія суддів приймає до уваги, що на підставі аналізу баз даних ЄРПН податківцями встановлено, що з дати отримання свідоцтва платника ПДВ податковий кредит, задекларований підприємством ТОВ "Лібра С", не містить номенклатуру товарів або будь-які складові товарів, за рахунок яких сформовано податковий кредит та який реалізовано на адресу ТОВ "Елтранс Україна" у березні 2016 року (а.с. 23). Таким чином, перевіркою встановлено відсутність об'єктів оподаткування, що свідчить про формальне оформлення господарської операції.

Як вбачається з акту перевірки, позивачем під час її проведення не було надано податківцям договір, на підставі якого документально оформлено господарську операцію між позивачем та ТОВ "Лібра С". до перевірки надано товарно-транспортну накладну №Р0329-9 від 29.03.2016 року. Автомобіль JAC НОМЕР_1, водій ОСОБА_3, пункт навантаження: м. Запоріжжя, вул. Сорок років Радянської України, б. 92. Пункт розвантаження: м. Запоріжжя, вул. Корольова, б.7.

Слід зазначити, що за даними акта перевірки ОСОБА_3 на час оформлення господарської операції був директором підприємства. Однак, під час перевірки зазначена особа не надала пояснень щодо встановленого порушення, також під час судового розгляду справи на пропозицію суду не надано доказів, які б мали підтвердити фактичне здійснення господарської операції, зокрема, не вказано осіб, з якими контактували працівники позивача під час замовлення та отримання товару від постачальника. Це, на думку колегії суддів, також доводить відсутність фактичного постачання продукції на адресу позивача.

Посилання скаржника на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 03.05.2018 року у справі № 808/262/18, яким визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення, винесені щодо ТОВ "ТД" Запоріжподшипник" по взаємовідносинам з ТОВ "Лібра С", колегія суддів до уваги не приймає, оскільки згідно з ч. 7 ст. 78 КАС України правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов'язковою для суду.

Колегія суддів погоджується з доводами скаржника про те, що позивач не зобов'язаний і не має об'єктивної можливості контролювати дотримання постачальниками вимог законодавства та не може нести відповідальність за допущені ними порушення.

При цьому, колегія суддів зазначає, що позивач не надав жодного доказу на підтвердження прояву ним обачності при виборі свого контрагента, зокрема, обґрунтованості його вибору.

Отже, колегія суддів вважає, що зібрані у справі докази у сукупності поза розумним сумнівом доводять відсутність господарської операції між позивачем та ТОВ "Лібра С", а тому податковий орган правомірно донарахував позивачу грошові зобов'язання.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Відповідно ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Елтранс Україна" залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 06.11.2018 р. у справі №808/2419/18 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та відповідно до статей 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 03.05.2019 року.

Головуючий суддя О.М. Панченко

Суддя С.М. Іванов

Суддя В.Є. Чередниченко