Справа № 0240/3397/18-а
Суддя: Смілянець Е. С.
Дата ухвалення: 2019-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 0240/3397/18-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Воробйова І.А.

Суддя-доповідач - ОСОБА_1

24 квітня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Смілянця Е. С.

суддів: Сушка О.О. Залімського І. Г. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Охримчук М.Б.,

позивача: ОСОБА_2

представника позивача: ОСОБА_3

представників відповідача: ОСОБА_4, ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Міністерства юстиції України, ОСОБА_6 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 11 січня 2019 року (рішення у повному обсязі складено 21.01.19) у справі за адміністративним позовом Арбітражного керуючого (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор) ОСОБА_2 до Міністерства юстиції України, Головного територіального управління юстиції в Одеській області, Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) про визнання неправомірними дій, визнання незаконним та скасування рішення, наказу і зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

у вересні 2018 року позивач, арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор) ОСОБА_2 (далі арбітражний керуючий), звернувся в Вінницький окружний адміністративний суд з адміністративним позовом до Міністерства юстиції України (далі Мінюст, Міністерство, відповідач 1), Головного територіального управління юстиції в Одеській області (далі ГТУЮ в Одеській області, управління юстиції, відповідач 2), про:

- визнання неправомірними дії Головного управління юстиції в Одеській області щодо проведення позапланової невиїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого ОСОБА_2 в період з 05 червня по 07 червня 2018 року та складення акту від 18 червня 2018 року № 15;

- визнання незаконним та скасування рішення Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) від 07.08.2018, яке оформлено протоколом від 07.08.2018 № 73/08/18, в частині застосування до арбітражного керуючого ОСОБА_2 дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) на підставі подання Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) від 07.08.2018 № 849;

- визнання незаконним та скасування наказу Міністерства юстиції України №2782/5 від 23.08.2018 про анулювання свідоцтва на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), виданого ОСОБА_2

- зобов'язання Міністерства юстиції України внести до Єдиного реєстру арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) України інформацію про відновлення дії свідоцтва ОСОБА_2 про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) № 183 від 08.02.2013.

Вінницький окружний адміністративний суд рішенням від 11 січня 2019 року позов задовольнив частково. Визнав незаконним та скасував рішення Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) від 7.08.2018 р., яке оформлено протоколом від 07.08.18 № 73/08/18 в частині застосування до арбітражного керуючого ОСОБА_2 дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) на підставі подання Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) від 07.08.18 № 849.

Також, визнав незаконним та скасував наказ Міністертсва юстиції України № 2782/5 від 23.08.2018 про анулювання свідоцтва права на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), виданого ОСОБА_2 Зобов'язав Міністерство юстиції України внести до Єдиного реєстру арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючого санацією, ліквідатора) інформацію про відновлення дії свідоцтва ОСОБА_2 про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) №183 від 08.02.2013.

Не погоджуючись з рішенням суду відповідач, Міністерство юстиції України, подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.

Аргументами на підтвердження вимог скарги зазначає, що 7 серпня 2018 року відбулось засідання Дисциплінарної комісії, на якому, крім іншого, розглядалось подання Департаменту з питань судової роботи та банкрутства Міністерства юстиції України № 1131 про накладення дисциплінарного стягнення на арбітражного керуючого ОСОБА_2, внесене на підставі листа Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 20 червня 2018 року за № 10- 12/4396. Відповідно до листа Міністерства юстиції України щодо результатів засідання Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих від 14 серпня 2018 року № 1261/9.3.1/33-18. Дисциплінарною комісією за результатами заслуховування пояснень арбітражного керуючого ОСОБА_2 та вивчення матеріалів перевірки прийнято рішення застосувати до арбітражного керуючого ОСОБА_2 дисциплінарне стягнення у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора). під час перевірки встановлені порушення ч. 4 ст. 50, абз. 2 ч. 6. ст. 28, абз. 1 та 2 ч. 1 ст. 29 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом та ч. 1 та 2 ст. 18 Господарського процесуального кодексу України. Зазначає, що арбітражним керуючим нотаріально не посвідчено договір купівлі-продажу, а відтак, останній є нікчемним. Як наслідок, реалізоване за нікчемним правочином майно підлягало поверненню до господарського віддання боржника та інвентаризації. Дані порушення не усунуті позивачем та приводять до висновку про неналежне виконання арбітражним керуючим ОСОБА_2 вимог законодавства з питань банкрутства під час виконання ним повноважень арбітражного керуючого ПАТ РЕОМ та призвело до грубого порушення прав та законних інтересів боржника та (або) кредиторів боржника (банкрута). Міністерством юстиції України видано наказ про припинення діяльності арбітражного керуючого № 2782/5 від 23 серпня 2018 року та анульовано свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) ОСОБА_2 № 183 від 08.02.2013, про що внесено запис про це до Єдиного реєстру арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) України.

Головне територіальне управління юстиції в Одеській області, у відзиві на апеляційну скаргу Міністертсва юстиції України, підтримало доводи скарги та просило скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.

У відзиві на апеляційну скаргу Міністертсва юстиції України представник позивача зазначає, що суть апеляційної скарги зводиться до підстави, що договір купівлі-продажу нерухомого майна укладений на аукціоні нотаріально не посвідчений. Однак, відповідно до Закону № 2343-XII та Порядку № 296/5, передача майна замовником аукціону і прийняття його покупцем здійснюється за передавальним актом, що підписується сторонами і оформлюється відповідно до законодавства. Акт про передання права власності на куплене нерухоме майно разом із протоколом про проведення аукціону не пізніше від трьох робочих днів після повної сплати переможцем запропонованої ним ціни передається нотаріусу. Придбання нерухомого майна на аукціоні при його продажі в провадженні у справі про банкрутство оформлюється нотаріусом, шляхом видачі набувачу відповідного свідоцтва. Таким чином в результаті продажу нерухомого майна боржника у справі про банкрутство Покупець має отримати два документи, що підтверджують його право власності на нерухоме майно, а саме: договір купівлі-продажу, посвідчений нотаріально, та видане нотаріусом свідоцтво про придбання нерухомого майна на аукціоні. Також, представник позивача просить суд апеляційної інстанції врахувати, що підписання договору купівлі-продажу нерухомого майна від 20.01.2016 є днем вчинення позивачем дисциплінарного проступку (на думку комісії), тому строк для прийняття рішення щодо накладення дисциплінарного стягнення Дисциплінарною комісією сплив, що також був підставою для задоволення позову. Вважає, що рішення Дисциплінарної комісії про застосування до позивача дисциплінарного стягнення прийнято 07.08.2018, тобто пізніше ніж через рік з дня вчинення проступку. Щодо порушень вимог абз. 2 ч. 6 ст. 28 Закону №4212-VІ в частині не прийняття до господарського відання майна боржника зазначає, що протокол з продажу нерухомого майна чи аукціон не оскаржувались, з даного приводу станом на момент перевірки і винесення рішення дисциплінарною комісією не існувало жодного судового рішення про визнання недійсним протоколу про проведення аукціону чи скасування результатів аукціону, тому законних підстав для прийняття до господарського відання нерухомого майна у арбітражного керуючого не було.

Також вважає, що посилання в апеляційній скарзі на той факт, що в жовтні 2018 року керуючий санацією ПАТ «РЕОМ» звернувся до Господарського суду Одеської області із заявою про визнання недійсним результатів аукціону та договорів купівлі-продажу не можуть прийматись судом, так як дані дії вчинені вже після проведення перевірки позивача та не були предметом розгляду дисциплінарної комісії. Щодо порушень абз. 1 та 2 ч. 1 ст. 29 Закону №4212-VІ , а саме керуючий санацією не надав до суду протягом 3 місяців з дня винесення ухвали про санацію боржника розроблений та схвалений комітетом кредиторів план санації боржника, зазначає, що керуючий санацією неодноразово надавав комітету кредиторів боржника для схвалення план санації, однак з незалежних від позивача причин розгляд його відкладався, а без схвалення комітету кредиторів, план санації не міг бути поданий до господарського суду, як того вимагає ч. 1 ст. 29 Закону № 4212-VІ. Також зазначає, що ухвалою господарського суду Одеської області від 24.03.2017 введено процедури санації ПАТ «РЕОМ», таким чином саме з 24.03.2017 почався 3-х місячний строк, який закінчився 24.06.2017. Рішення дисциплінарної комісії прийнято 07.08.2018 (на переконання і думку комісії), тобто пізніше ніж через рік з дня вчинення проступку. Зазначає, що Дисциплінарною комісією пропущено строк прийняття рішення щодо накладення дисциплінарного стягнення, встановленого п.7.5 Порядку контролю за діяльністю арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів).

Не погоджуючись із судовим рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 11 січня 2019 року, ОСОБА_6, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

Аргументами на підтвердження вимог скарги зазначає, що підставою для проведення позапланової перевірки у 2018 році стала його скарга, за наслідком розгляду якої Міністерство юстиції України дорученням № 325/6943-33-18/9.3.1 зобовязало Головне територіальне управління юстиції в Одеській області провести позапланову перевірку діяльності арбітражного керуючого ОСОБА_2 Вважає, що суд першої інстанції мав залучити його в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача. Також, своїм твердженням суд фактично вказав, що норма закріплена у ч. 4 ст. 50 Закону України № 2343-XII є несумісною з нормою ч. 4 ст. 75 цього ж закону та не може застосовуватися одночасно. Зазначає, що чинне законодавство не містить заборон щодо існування більше як одного документа, що посвідчує право власності щодо одного й того ж самого права власності. Вважає, що повноваження щодо застосування дисциплінарних стягнень до арбітражних керуючих, за наявності на те підстав, належать дисциплінарній комісії, а реалізація рішення про позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого здійснюється шляхом видання Міністерством юстиції України відповідного наказу про анулювання свідоцтва. Не розуміє, як положення пунктів 27 та 28 Положення про арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючого санацією, ліквідаторів) суперечить ч. 2 ст. 113 Закону України № 2343-XII.

У відзиві на апеляційну скаргу гр. ОСОБА_6, Міністерство юстиції України повністю погодилося з доводами скарги та просило скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

В судовому засіданні позивач, представник позивача заперечували проти задоволення апеляційних скарг та просили суд залишити їх без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 11 січня 2019 року - без змін.

Представники відповідача підтримали доводи апеляційної скарги та просили суд задовольнити її.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства (далі-КАС України), суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників сторін, які прибули в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що Головним територіальним управлінням юстиції в Одеській області у період з 05 червня 2018 року по 07 червня 2018 року була проведена позапланова невиїзна перевірка діяльності арбітражного керуючого ОСОБА_2 на предмет перевірки додержання арбітражним керуючим вимог Конституції України, Господарського процесуального кодексу України, Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом (далі - Закон № 4212-VІ) та іншого законодавства з питань банкрутства під час виконання повноважень у справі № 916/3545/15 про банкрутство ПАТ РЕОМ. Підставою для проведення перевірки стала скарга гр. ОСОБА_6 б/д б/н.

За результатами перевірки складено довідку № 14 від 07 червня 2018 року та акт №15 від 18 червня 2018 року.

В даній довідці зафіксовані виявлені порушення, що не підлягають усуненню, а саме:

- ч. 4 ст. 50 Закону № 4212-VІ - договір купівлі - продажу нерухомого майна укладений на аукціоні нотаріально не посвідчено;

- абз. 2 ч. 6. ст. 28 Закону № 4212-VІ - в частині не прийняття до господарського відання майна боржника;

- абз. 2 ч. 6. ст. 28 Закону № 4212-VІ - в частині організації проведення інвентаризації майна;

- абз. 1 та 2 ч. 1 ст. 29 Закону № 4212-VІ - керуючий санацією не надав до суду протягом 3 місяців з дня винесення ухвали про санацію боржника розроблений та схвалений комітетом кредиторів план санації боржника;

- ч. 1 та 2 ст. 18 Господарського процесуального кодексу України, п. 1 ч. 2 ст. 98 Закону № 4212-VІ- в частині не дотримання вимог законодавства під час виконання повноважень керуючого санацією ПАТ Реом, невиконання вимог ухвал Господарського суду Одеської області від 07.12.2017, 16.01.2018 та 30.01.2018 по справі № 916/3545/15, а саме, не надано суду звіт про проведену роботу в процедурі санації, розроблений та ухвалений комітетом кредиторів план санації, відзив на заяву про наміри задовольнити вимоги конкурсних кредиторів (від 07.12.2017 вх. № 3-1432/17); інформацію щодо продажу майна боржника від 20.01.2016.

13.06.2018 арбітражним керуючим ОСОБА_2 подано заперечення на висновки викладені в довідці і акті, в яких вказав, що не погоджується із такими.

В подальшому, на засіданні Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) розглянуто подання Департаменту з питань судової роботи та банкрутства №1131 від 06.07.2018 про накладення на арбітражного керуючого ОСОБА_2 дисциплінарного стягнення та прийнято рішення, оформлене протоколом №73/08/18 від 07.08.2018 р., яким вирішено застосувати стягнення у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого. Внести подання до Міністерства юстиції України про застосування до арбітражного керуючого ОСОБА_2 дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів).

07.08.2018, комісією, до Міністерства юстиції України направлено подання №849 про застосування до арбітражного керуючого ОСОБА_2 дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів). За наслідком розгляду подання та на його підставі, з урахуванням протоколу засідання Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) від 07 серпня 2018 № 73/08/18, наказом Міністерства юстиції України від 23 серпня 2018 року № 2782/5 Про анулювання свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), виданого ОСОБА_2, анульовано свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) № 183 від 08 лютого 2013 року.

Відповідні відомості внесені в Єдиний реєстр арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) України.

Не погоджуючись із діями щодо проведення перевірки та рішеннями, позивач звернувся до суду із адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Згідно з частиною другою статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, правові засади здійснення діяльності арбітражних керуючих в Україні визначають Законом України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом (далі - Закон № 2343-XII) та нормативні акти, прийняті Міністерством юстиції України, який є державним органом з питань банкрутства, в розумінні ст. 3 вказаного Закону. До функцій Міністерства юстиції України в регулюванні діяльності арбітражних керуючих відноситься організація системи підготовки, перепідготовки та підвищення кваліфікації арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), встановлення вимог для отримання свідоцтва на право здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), формування Єдиного реєстру арбітражних керуючих (розпорядників майном, керуючих санацією, ліквідаторів) України та інші передбачені законодавством повноваження.

Контроль за діяльністю арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) та порядок притягнення їх до дисциплінарної відповідальності регулюється статтями 106-113 Закону України № 2343-XII та Порядком контролю за діяльністю арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 27.06.2013 року №1284/5, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 03.07.2013 року за № 1113/23645 (далі по тексту - Порядок № 1284/5), згідно п. 1.4 якого, встановлено процедуру організації та проведення перевірок діяльності арбітражних керуючих, повноваження осіб, які здійснюють перевірки, права й обов'язки арбітражних керуючих, порядок оформлення результатів перевірки, порядок підготовки за результатами перевірки подання на Дисциплінарну комісію арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) про застосування до арбітражного керуючого дисциплінарного стягнення.

Відповідно до ст. 4 Закону № 2343-XII, арбітражні керуючі є суб'єктами незалежної професійної діяльності, а право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) надається особі, яка отримала відповідне свідоцтво у порядку, встановленому цим Законом, та внесена до Єдиного реєстру арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) України.

Згідно зі статтею 107 Закону № 2343-XII арбітражні керуючі (розпорядники майна, керуючі санацією, ліквідатори) несуть дисциплінарну відповідальність в порядку, встановленому цим Законом. Державний орган з питань банкрутства за поданням Дисциплінарної комісії накладає на арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) дисциплінарні стягнення.

Рішення щодо накладення дисциплінарного стягнення приймається протягом двох місяців з дня виявлення проступку, але не пізніше одного року з дня його вчинення. Про накладення на арбітражного керуючого дисциплінарного стягнення робиться запис в Єдиному реєстрі арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) України.

Положеннями статті 108 Закону № 2343-XII визначено, що дисциплінарна комісія утворюється у встановленому державним органом з питань банкрутства порядку для здійснення контролю за діяльністю арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), перевірки організації їх роботи, дотримання ними вимог законодавства з питань банкрутства та правил професійної етики. Дисциплінарна комісія розглядає заяви, скарги та подання на арбітражних керуючих; організовує перевірку оприлюднених фактів, що принижують честь і гідність арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів); надає консультації і рекомендації, а також готує методичні розробки з питань професійної етики арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) та застосування прогресивних практик; приймає рішення про застосування до арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) дисциплінарних стягнень.

Відповідно до частин першої та четвертої статті 109 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» дисциплінарними стягненнями, що накладаються на арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), є: 1) попередження; 2) позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора).

Про накладення на арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) дисциплінарного стягнення робиться запис в Єдиному реєстрі арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) України.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 112 Закону № 2343-XII однією з підстав для припинення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) є накладення дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора).

Частиною другою вказаної статті передбачено, що у разі припинення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) він виключається з Єдиного реєстру арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) України, а його свідоцтво анулюється.

Згідно статті 113 Закону № 2343-XII у разі наявності підстав для позбавлення права арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) дисциплінарна комісія вносить державному органу з питань банкрутства відповідне подання.

Державний орган з питань банкрутства приймає рішення про позбавлення права арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) та вносить до Єдиного реєстру арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) України запис про припинення повноважень арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора).

Державний орган з питань банкрутства зобов'язаний не пізніше ніж на третій день повідомити арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) про припинення його повноважень.

Арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор) зобов'язаний припинити діяльність з дня внесення до Єдиного реєстру арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) України запису про припинення його повноважень.

Рішення державного органу з питань банкрутства про позбавлення арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) права на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) може бути оскаржено арбітражним керуючим (розпорядником майна, керуючим санацією, ліквідатором) до суду.

Згідно з пунктом 7.6. Порядку № 1284/5, під час визначення виду дисциплінарного стягнення Дисциплінарною комісією враховуються ступінь вини арбітражного керуючого, обставини вчинення порушення, тяжкість вчиненого ним проступку, а також факти притягнення арбітражного керуючого до дисциплінарної відповідальності в минулому.

Положення про Дисциплінарну комісію арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) затверджене наказом Міністерства юстиції України від 11 січня 2013 року № 81/5 (далі Положення № 81/5).

Пунктом 4 Положення № 81/5 визначено, що Дисциплінарна комісія відповідно до покладених на неї завдань розглядає подання структурного підрозділу Мін'юсту, відповідального за забезпечення виконання Мін'юстом повноважень державного органу з питань банкрутства (далі - структурний підрозділ), про застосування дисциплінарного стягнення до арбітражного керуючого.

За результатами розгляду питання порядку денного Комісія приймає рішення про: застосування до арбітражного керуючого дисциплінарного стягнення на підставі подання структурного підрозділу про застосування дисциплінарного стягнення до арбітражного керуючого; відхилення подання структурного підрозділу про застосування дисциплінарного стягнення до арбітражного керуючого (пункт 25 Положення № 81/5).

Відповідно до пункту 27 Положення № 81/5 у разі прийняття Комісією рішення про застосування до арбітражного керуючого дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого протокол її засідання та її подання про застосування до арбітражного керуючого такого виду дисциплінарного стягнення у триденний строк направляються до структурного підрозділу для анулювання свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) та виключення з Єдиного реєстру арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) України відомостей про арбітражного керуючого, стосовно якого Комісією прийнято рішення.

Пунктом 28 Положення № 81/5 визначено, що структурний підрозділ шляхом надіслання листа за підписом керівника структурного підрозділу або особи, яка виконує його обов'язки, у п'ятиденний строк з дня надходження відповідного протоколу засідання Комісії повідомляє заявника про прийняте Комісією рішення за результатом розгляду заяви або скарги щодо діяльності арбітражного керуючого, організації його роботи, дотримання ним вимог законодавства з питань банкрутства та правил професійної етики арбітражного керуючого.

Як встановлено судом першої інстанції, підставою для проведення позапланової перевірки у 2018 році стала скарга громадянина ОСОБА_6, за наслідком розгляду якої Міністерство юстиції України дорученням № 325/6943-33-18/9.3.1 зобовязало Головне територіальне управління юстиції в Одеській області провести позапланову перевірку діяльності арбітражного керуючого ОСОБА_2

З акту перевірки, зокрема, встановлено порушення частини четвертої статті 50 Закону № 2343-XII, а саме: договір купівлі-продажу нерухомого майна укладений на аукціоні нотаріально не посвідчений.

Та, як вірно зазначено судом першої інстанції, в результаті продажу нерухомого майна боржника у справі про банкрутство Покупець має отримати два документи, що підтверджують його право власності на нерухоме майно, а саме: договір купівлі-продажу, посвідчений нотаріально, та видане нотаріусом свідоцтво про придбання нерухомого майна на аукціоні.

Отже, договір купівлі-продажу нерухомого майна, який підлягає нотаріальному посвідченню, повинен підписуватися сторонами в присутності нотаріуса. Після нотаріального посвідчення договору та сплати коштів за придбане майно відбувається передання нерухомого майна покупцю.

Однак, згідно вимог Закону № 2343-XII та Порядку № 296/5, передача майна замовником аукціону і прийняття його покупцем здійснюється за передавальним актом, що підписується сторонами і оформлюється відповідно до законодавства. Акт про передання права власності на куплене нерухоме майно разом із протоколом про проведення аукціону не пізніше від трьох робочих днів після повної сплати переможцем запропонованої ним ціни передається нотаріусу. Придбання нерухомого майна на аукціоні при його продажі в провадженні у справі про банкрутство оформлюється нотаріусом, як вже зазначалось, шляхом видачі набувачу відповідного свідоцтва.

Та, передаючи нотаріусу акт та протокол для оформлення свідоцтва про придбання нерухомого майна на аукціоні та тим самим реєструючи право власності на майно за покупцем, позивач розраховував на те, що він дотримається вимог законодавства про банкрутство та не порушить нічиїх інтересів.

Як встановлено судом, за наслідком проведеного аукціону в межах справи № 916/3545/15 про банкрутство ПАТ «Реом» визначено переможця та 20.01.2016 між ПАТ «Реом» в особі ліквідатора ОСОБА_7 та ОСОБА_8 укладено договір купівлі продажу цілісного майнового комплексу підприємствабанкрута та складено акт про передання права власності на куплене нерухоме майно № 10/16 від 25.01.2016.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вимагати від арбітражного керуючого вчиняти одночасні дії (посвідчувати договір купівлі-продажу та вчиняти дії щодо оформлення свідоцтва), суперечить принципу юридичною визначеності.

При цьому, відповідач, як субєкт владних повноважень не перевіряв дотримання позивачем вимог ч.4 статті 75 Закону № 2343-XII, адже ані у довідці від 7.06.18 р., ані у акті від 18.06.2018р. № 15 про це не зазначено, тому, зробив передчасний висновок щодо не оформлення права власності на придбане на аукціоні нерухоме майно. В свою чергу, позивач, у своїх запереченнях до довідки про результати перевірки від 07.06.2018 № 14, стверджує, що згідно статті 75 Закону про банкрутство, переможцем аукціону було отримано свідоцтво про придбання нерухомого майна на аукціоні, в порядку, встановленому законом.

Так, для підтвердження права власності на нерухоме майно, як визначає підпункт 1.2. пункту 1 Глави 2 Порядку № 269/5, достатньо одного документа із наведених, зокрема: нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу, дарування, міни, спадковим договором; свідоцтвом про придбання заставленого майна на аукціоні (публічних торгах); свідоцтвом про право власності тощо.

Також, слід враховувати вимоги частини першої статті 49 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом, продаж майна боржника в провадженні у справі про банкрутство здійснюється в порядку, встановленому цим Законом, за допомогою проведення торгів у формі аукціону.

Відповідно до частин першої, четвертої статті 50 Закону № 2343-XII, яка регулює особливості укладення договору на аукціоні, продаж майна на аукціоні оформлюється договором купівлі-продажу, який укладається власником майна чи замовником аукціону з переможцем торгів. Укладений на аукціоні договір купівлі-продажу нерухомого майна підлягає обовязковому нотаріальному посвідченню.

Також, частини перша та третя статті 75 Закону № 2343-XII встановлює, що передача майна замовником аукціону і прийняття його покупцем здійснюється за передавальним актом, що підписується сторонами і оформлюється відповідно до законодавства. Акт про передання права власності на куплене нерухоме майно разом із протоколом про проведення аукціону не пізніше трьох робочих днів після повної сплати переможцем запропонованої ним ціни передається нотаріусу.

При цьому, відповідно до положень частини третьої статті 71 Закону № 2343-XII, протягом пяти днів саме з дати підписання протоколу замовник аукціону надсилає переможцеві торгів пропозицію щодо укладення договору купівлі-продажу майна разом з проектом цього договору відповідно до поданої переможцем торгів пропозиції щодо встановлення ціни цього майна.

Разом з цим слід зазначити, що процесуальне питання видачі нотаріусом свідоцтва про придбання нерухомого майна на аукціоні при продажі майна в провадженні у справі про банкрутство врегульовано пунктом 4 Глави 12 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595 (далі Порядок № 296/5).

Так, відповідно до вказаного пункту, придбання нерухомого майна на аукціоні при його продажі в провадженні у справі про банкрутство оформлюється нотаріусом відповідно до статті 75 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» за місцезнаходженням такого майна шляхом видачі набувачу відповідного свідоцтва.

Свідоцтво про придбання майна на аукціоні видається нотаріусом на підставі акта про передання права власності на придбане майно, що підписується сторонами, та протоколу про проведення аукціону, складеного організатором аукціону. До протоколу обовязково має бути доданий засвідчений організатором текст договору, вказаний в оголошенні про проведення аукціону.

Колегія суддів зауважує, що метою видачі свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів є оформлення документа, який підтверджує, що право власності на майно виникло саме внаслідок придбання майна на аукціоні.

При цьому, відповідно до підпункту 2.1 пункту 2 Глави 1 Порядку № 296/5, письмові правочини, що посвідчуються нотаріально, виготовляються нотаріусом не менше ніж у двох примірниках, один з яких залишається у матеріалах нотаріальної справи.

Отже, з аналізу наведених норм видно, що законодавець встановив особливу процедуру продажу нерухомого майна банкрута в провадженні у справі про банкрутство. Продаж майна боржника в провадженні у справі про банкрутство здійснюється за допомогою проведення торгів у формі аукціону, а укладений на аукціоні договір купівлі-продажу нерухомого майна підлягає обовязковому нотаріальному посвідченню.

При цьому, протягом пяти днів з дати підписання протоколу про проведення аукціону, який складається негайно після оголошення переможця, замовник аукціону надсилає переможцеві торгів пропозицію щодо укладання договору купівлі-продажу майна разом з проектом цього договору відповідно до поданої переможцем торгів пропозиції щодо встановлення ціни цього майна.

Переможець торгів повинен протягом пяти днів з дня одержання проекту договору підписати його та перерахувати кошти за придбане майно. Тобто, оформленню свідоцтва (фактично про право власності та реєстрацію такого) має передувати посвідчення нотаріусом договору, адже останній додається до протоколу та акту, на підставі яких видається свідоцтво.

Тобто, нотаріус не може посвідчувати договір, укладений сторонами з перервою у часі та підписаний ними до нотаріального посвідчення, адже відповідно до частини другої статті 34 та частини другої статті 45 Закону України Про нотаріат текст договору, який посвідчується нотаріально, викладається на спеціальних бланках нотаріальних документів та підписується сторонами одночасно у присутності нотаріуса. Тоді нотаріус вчиняє на цьому договорі посвідчувальний напис (ст. 48 Закону України Про нотаріат), який скріплює своїми підписом та печаткою.

Підставою для державної реєстрації права власності на нерухоме майно, придбане на аукціоні в провадженні у справі про банкрутство, може бути як договір купівлі-продажу цього майна, так і свідоцтво про придбання майна на аукціоні в провадження у справі про банкрутство.

Датою і часом державної реєстрації прав вважається дата і час реєстрації відповідної заяви про державну реєстрацію права власності (ч. 9 ст. 18 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень). Нотаріус, який посвідчив договір, зобовязаний негайно зареєструвати заяву на реєстрацію права власності. Відповідно до частин першої, третьої 3 статті 19 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, державна реєстрація прав у результаті вчинення нотаріальної дії нотаріусом проводиться після завершення такої дії у строк, що неперевищує пяти робочих днів.

Отже, нотаріус, який посвідчив договір купівлі-продажу нерухомого майна банкрута, зобовязаний після завершення цієї нотаріальної дії провести державну реєстрацію права власності на це нерухоме майно.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, реєстрація права власності на нерухоме майно на підставі договору купівлі-продажу усуває необхідність видачі свідоцтва про придбання нерухомого майна на аукціоні, передбаченого ст. 75 Закону № 2343-XII.

Зазначений висновок першої інстанції не є тотожним з визначенням в апеляційній скарзі громадянина ОСОБА_6, що норма закріплена у ч. 4 ст. 50 Закону України № 2343-XII є несумісною з нормою ч. 4 ст. 75 цього ж закону та не може застосовуватися одночасно.

Щодо виявленого порушення абз. 1 та 2 ч. 1 ст. 29 Закону № 2343-XII, а саме, не подання протягом 3 місяців плану санації, колегія суддів враховує наступне.

Згідно ч. 1 ст. 29 Закону № 2343-XII, протягом трьох місяців з дня винесення ухвали про санацію боржника керуючий санацією у випадках, передбачених цим Законом, зобовязаний подати суду розроблений та схвалений комітетом кредиторів план санації боржника.

У разі наявності інвесторів план санації розробляється за участю інвесторів та підписується інвесторами. Інвестор - особа, яка приймає рішення щодо внесення власних, позичених та залучених майнових і інтелектуальних цінностей в обєкти інвестування та несе відповідальність за невиконання своїх зобовязань.

Частиною шостою даної норми визначено, що план санації вважається схваленим, якщо він підтриманий на засіданні комітету кредиторів більш як половиною голосів кредиторів - членів комітету кредиторів.

Схвалений комітетом кредиторів план санації (зміни до нього) та протокол засідання комітету кредиторів про введення процедури санації подаються арбітражним керуючим до господарського суду.

Якщо протягом шести місяців з дня винесення ухвали про санацію до господарського суду не буде поданий план санації боржника, господарський суд має право прийняти рішення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури відповідно до цього Закону (ч. 8 Закону № 2343-XII).

Як встановлено судом першої інстанції ухвалою господарського суду від 24 березня 2017 року в ПАТ РЕОМ введено процедуру санації та призначено керуючим такою ОСОБА_2

07.02.2017, скликався комітет кредиторів для схвалення плану, але відкладено рішення по схваленню до перевірки інвестора Головним управлінням ПФУ. 29.01.2018, проведено збори кредиторів щодо схвалення плану санації ПАТ РЕОМ та прийнято рішення, оформлене протоколом від 29.01.2018 про відкладення розгляду схвалення плану санації.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що арбітражний керуючий зобовязаний подати план санації протягом трьох місяців з дня винесення ухвали про санацію, тобто до 24 червня 2017, однак, план санації поданий на схвалення до комітету кредиторів лише 29.01.2018, тобто з пропуском трьох місяців. Також зазначає, що рішення щодо накладення дисциплінарного стягнення до арбітражного керуючого прийнято 07.08.2018, тобто пізніше ніж через рік з дня вчинення проступку.

Також, надаючи правову оцінку висновкам суду першої інстанції про невідповідність положення пунктів 27, 28 Положення № 81/5 щодо процедури позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого частині другій статті 113 Закону України №2343-XII, колегія суддів зазначає наступне.

Так, правові засади діяльності Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) регулюються Законом України № 2344-XII та Положенням про Дисциплінарну комісію арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), затвердженим наказом Міністерства юстиції України № 81/5 від 11.01.2013 року, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 14.01.2013 року за № 112/22644 (далі - Положення № 81/5).

Це Положення визначає порядок утворення при Міністерстві юстиції України як державному органі з питань банкрутства Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), її завдання, функції та порядок діяльності. У своїй діяльності Комісія керується Конституцією і законами України, актами Президента України та Кабінету ОСОБА_9 України, цим Положенням, а також наказами Мін'юсту. Основними завданнями Комісії є здійснення контролю за діяльністю арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), перевірка організації їх роботи, дотримання ними вимог законодавства з питань банкрутства та правил професійної етики арбітражного керуючого.

Дисциплінарна комісія відповідно до покладених на неї завдань, крім іншого, розглядає подання структурного підрозділу Мін'юсту, відповідального за забезпечення виконання Мін'юстом повноважень державного органу з питань банкрутства, про застосування дисциплінарного стягнення до арбітражного керуючого (п. 4 Положення № 81/5).

Згідно пункту 15 Положення № 81/5, на засідання Комісії, на якому буде розглянуто подання про застосування дисциплінарного стягнення до арбітражного керуючого, запрошується арбітражний керуючий, стосовно якого розглядається таке питання, який має право давати додаткові пояснення по суті питання.

Пунктом 23 Положення № 81/5 передбачено, що розгляд подання структурного підрозділу про застосування дисциплінарного стягнення до арбітражного керуючого на засіданні Комісії починається із заслуховування доповіді члена Комісії, який попередньо за дорученням голови Комісії вивчав таке подання, матеріали перевірки, після чого заслуховуються присутні на засіданні Комісії інші її члени та арбітражний керуючий, а також вивчаються та аналізуються необхідні документи. Під час визначення виду дисциплінарного стягнення Комісія повинна враховувати ступінь вини арбітражного керуючого, тяжкість вчиненого ним проступку, а також, чи застосовувалися раніше до нього дисциплінарні стягнення.

Строк внесення структурним підрозділом на розгляд Комісії подання про застосування дисциплінарного стягнення до арбітражного керуючого, його розгляду Комісією та прийняття рішення щодо застосування дисциплінарного стягнення не може перевищувати двох місяців з дня виявлення проступку та одного року з дня його вчинення (пункт 22 Положення № 81/5).

За правилами пункту 25 Положення № 81/5, комісія приймає рішення про застосування до арбітражного керуючого дисциплінарного стягнення на підставі подання структурного підрозділу про застосування дисциплінарного стягнення до арбітражного керуючого.

Положеннями статті 109 Закону України № 2344-XII визначено, що дисциплінарними стягненнями, що накладаються на арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), є: 1) попередження; 2) позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора). Під час визначення виду дисциплінарного стягнення враховується ступінь вини арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), тяжкість вчиненого ним проступку, а також чи застосовувалися раніше до арбітражного керуючого дисциплінарні стягнення.

Про накладення на арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) дисциплінарного стягнення робиться запис в Єдиному реєстрі арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) України (частина 4 статті 109 Закону України № 2343-XII).

Також слід зазначити, що Закон України №2344-XII визначає лише поняття дисциплінарного проступку арбітражного керуючого, яким є винне невиконання або неналежне виконання обов'язків арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора).

Підстави ж для притягнення арбітражного керуючого для дисциплінарної відповідальності визначені п. 7.1 Порядку № 1284/5.

Після прийняття дисциплінарною комісією рішення про застосування до арбітражного керуючого дисциплінарного стягнення, у відповідності до вимог ст.113 Закону України №2343-ХІІ, при наявності підстав для позбавлення права арбітражного керуючого (розпорядники майна, керуючі санацією, ліквідатори) на здійснення діяльності, комісія вносить відповідне подання до державного органу з питань банкрутства.

Державний орган з питань банкрутства приймає рішення про позбавлення права арбітражного керуючого (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) на здійснення діяльності арбітражного керуючого та вносить до Єдиного реєстру арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) України запис про припинення повноважень арбітражного керуючого (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів)

Колегія суддів зазначає, що рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності арбітражного керуючого щодо позбавлення права на здійснення діяльності приймає саме державний орган з питань банкрутства, а не Дисциплінарна комісія. Адже притягнення до дисциплінарної відповідальності і пропозиція застосувати до арбітражного керуючого відповідну санкцію - являють собою різні юридичні поняття. Саме тому, рішення комісії про застосування дисциплінарного стягнення (на яке посилається відповідач 1, як на рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності), відповідно до норм діючого законодавства, не може бути доказом притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.

Вищезазначене також дає підстави для висновку, що рішення Дисциплінарної комісії носить рекомендаційний характер для органу, який наділений виключними повноваженнями щодо видачі свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), позбавлення особи права на заняття такою діяльністю, і як наслідок такого рішення - анулювання свідоцтва.

Слід також зазначити, що порядок анулювання свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), та підстави для анулювання свідоцтва визначені в ст.112 Закону України №2343-ХІІ.

За правилами пункту 5 частини першої статті 112 Закону України №2343-ХІІ, однією із підстав для припинення діяльності арбітражного керуючого є накладення дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів).

Тобто, зазначена норма Закону визначає, що припинення діяльності арбітражного керуючого можливо здійснити тільки після накладання відповідним державним органом дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів).

Однак, пунктами 27, 28 Положення № 81/5 передбачено, що у разі прийняття Комісією рішення про застосування до арбітражного керуючого дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого протокол її засідання та її подання про застосування до арбітражного керуючого такого виду дисциплінарного стягнення у триденний строк направляються до структурного підрозділу Мін'юсту для анулювання свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) та виключення з Єдиного реєстру арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) України відомостей про арбітражного керуючого, стосовно якого Комісією прийнято рішення.

Структурний підрозділ шляхом надіслання листа за підписом керівника структурного підрозділу або особи, яка виконує його обов'язки, у п'ятиденний строк з дня надходження відповідного протоколу засідання Комісії повідомляє заявника про прийняте Комісією рішення за результатом розгляду заяви або скарги щодо діяльності арбітражного керуючого, організації його роботи, дотримання ним вимог законодавства з питань банкрутства та правил професійної етики арбітражного керуючого.

Отже, як вірно зазначено судом першої інстанції, положення пунктів 27, 28 Положення № 81/5 щодо процедури позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого суперечать частині другій статті 113 Закону України №2343-XII.

Приписами частини третьої статті 7 КАС України встановлено, що у разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховною ОСОБА_9 України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

Отже, за конституційними нормами, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, при визначенні органу, уповноваженого приймати зазначене рішення про позбавлення арбітражного керуючого права на здійснення такої діяльності підлягають застосуванню норми Закону України № 2343-XII, а не Положення про Дисциплінарну комісію арбітражних керуючих № 81/5.

Відповідно до частини першої статті 112 Закону України № 2343-XII, однією із підстав для припинення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) є накладення дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора).

Частиною 2 цієї норми встановлено, що у разі припинення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), він виключається з Єдиного реєстру арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) України, а його свідоцтво анулюється.

Анулювання свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) здійснюється відповідно до пункту 16 Порядку видачі свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), затвердженого Наказом Міністерства юстиції від 14 січня 2013 року №93/5 (далі - Положення №93/5), зокрема, у разі припинення діяльності арбітражного керуючого на підставі його письмової заяви про припинення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) за формою згідно з додатком 5 до цього Порядку та з інших підстав, передбачених статтею 112 Закону України № 2343-XII (в тому числі накладення дисциплінарного стягнення), структурний підрозділ готує висновок про наявність підстави для анулювання свідоцтва та проект наказу Міністерства юстиції України про анулювання такого свідоцтва.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, суб'єктом владних повноважень не надано рішення структурного підрозділу про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та самого висновку про наявність підстав для анулювання відповідного свідоцтва про право на заняття діяльністю арбітражного керуючого.

Крім того, в оскаржуваному наказі Міністерства юстиції України, також відсутні посилання на вищезазначений висновок.

Також, колегія суддів вважає правомірним висновок суду першої інстанції, що оспорюваний наказ №2782/5 від 23.08.2018 прийнятий з порушенням порядку застосування дисциплінарного стягнення до арбітражного керуючого та порядку припинення діяльності арбітражного керуючого (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), тому, є незаконним та підлягав скасуванню.

За таких обставин, суд першої інстанції правильно звернув увагу на відсутність рішення Державного органу з питань банкрутства про застосування до арбітражного керуючого дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора).

Також, судом першої інстанції правомірно зроблено висновок щодо позовної вимоги в частині зобов'язання Міністерства юстиції України внести до Єдиного реєстру арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) України запис про поновлення свідоцтва арбітражного керуючого від 08.02.2013 р. №183, виданого арбітражному керуючому ОСОБА_2, оскільки зазначена вимога є похідною від вимог щодо визнання незаконним та скасування наказу і рішення.

Крім того колегія суддів зазначає, що притягнення до відповідальності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) обмежено певними строками. Рішення щодо накладення дисциплінарного стягнення приймається протягом двох місяців з дня виявлення проступку, але не пізніше одного року з дня його вчинення. Встановлення вказаних строків є забезпеченням, в першу чергу, принципу правової визначеності, який в свою чергу є одним із елементів верховенства права.

З матеріалів справи встановлено, що за результатами перевірки складено довідку № 14 від 07 червня 2018 року та акт №15 від 18 червня 2018 року в яких зафіксовані вищезазначені порушення, що стали підставою для застосування до позивача дисциплінарної відповідальності, а наказ Міністерства юстиції України № 2782/5 Про анулювання свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), виданого ОСОБА_2 прийнятий 23 серпня 2018 року, тобто, поза межами двохмісячного строку з дня виявлення проступку встановленого ч. 4 ст. 107 Закону України №2343-ХІІ.

Доводи апеляційної скарги громадянина ОСОБА_6, що суд першої інстанції мав залучити його в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 49 КАС України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права, свободи, інтереси або обовязки.

Вони можуть бути залучені до участі у справі також за клопотанням учасників справи. Якщо адміністративний суд при вирішенні питання про відкриття провадження у справі або при підготовці справи до судового розгляду встановить, що судове рішення може вплинути на права та обовязки осіб, які не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі в справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору.

Однак, матеріали справи достатніх доказів, які можуть вказувати, що судове рішення може вплинути на права або обовязки громадянина ОСОБА_6 не містять, також відповідних клопотань від учасників справи про залучення ОСОБА_6 в якості третьої особи в матеріалах справи не встановлено. Отже підстав щодо залучення громадянина ОСОБА_6 в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, в суду першої інстанції не було.

Доводи апеляційної скарги Міністерства юстиції України щодо наявності фактів грубого порушення позивачем вимог Закону України №2343-ХІІ, не спростовують правильність висновків суду першої інстанції та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, що призвело або могло призвести до неправильного вирішення спору, оскільки оскаржуваний наказ визнано неправомірним через недотримання відповідачем процедури його прийняття та порядку анулювання свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого.

Відповідно до статті 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Суд враховує, що згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету ОСОБА_9 Європи щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційні скарги Міністерства юстиції України, ОСОБА_6 залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 11 січня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 06 травня 2019 року.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_10 ОСОБА_11