Справа № 823/1474/17
Суддя: Аліменко Володимир Олександрович
Дата ухвалення: 2019-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 823/1474/17 Суддя (судді) першої інстанції: А.В. Руденко
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Аліменка В.О.,

суддів Безименної Н.В., Кучми А.Ю.,

за участю секретаря Лебедєвої Ю.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби України у Черкаській області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2018 року у справі за адміністративним позовом Фермерського господарства "Клевань" до Головного управління Державної фіскальної служби України у Черкаській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення та податкової вимоги,

В С Т А Н О В И Л А:

Фермерсько господарство «Клевань» (далі - позивач) звернулось до суду із адміністративним позовом Головного управління Державної фіскальної служби України у Черкаській області (далі - відповідач) в якому просило визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення від 21.07.2017 № в частині сплати суми грошового зобов'язання по сплаті ПДВ із продажу рухомого майна в розмірі 554173 грн. і штрафу в розмірі 138543 грн. та податкову вимогу від 18.08.2017 №96228-23 з вимогою сплатити пеню на вищевказану суму у розмірі 327903 грн. 50 коп.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2018 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби України у Черкаській області (вул. Хрещатик, 235, м. Черкаси, 18003 ) від 21 липня 2017 року № в частині збільшення грошового зобов'язання з податку на додану вартість за податковими зобов'язаннями у сумі 472905 (чотириста сімдесят дві тисячі дев'ятсот п'ять) гривень 38 копійок та за штрафними (фінансовими) санкціями у сумі 118226 (сто вісімнадцять тисяч двісті двадцять шість) гривень 35 копійок. В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити в задоволені позову в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та інші наявні у справі докази, колегія суддів приходить до наступного.

Як було встановлено судом першої інстанції та підтверджується доказами наявними в матеріалах справи,

15 липня 2013 року між ФГ «Клевань» (Позичальник) та Київською філією ПАТ «Мегабанк» (Банк) укладено кредитний договір № 26-10/2013, за умовами якого Банк надає Позичальнику кредит на придбання сільськогосподарської техніки, а саме: комбайна зернозбирального CLAAS LEXION 670, жниварки марки Жатка 7,5 м з транспортним візком 7,5 м, згідно договору купівлі-продажу техніки № 278Т-2013 від 04.07.2013 в сумі 2462674,00 грн, строком на 5 років з 15.07.2013 до 13.07.2018 зі сплатою 20,5% річних.

Для забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між Банком та ФГ «Клевань» був укладений договір застави № 26-10/2013-з від 15.07.2013 (далі - Договір застави), за яким предметом застави є комбайн зернозбиральний CLAAS LEXION 670 та жниварка марки Жатка 7,5 м з транспортним візком 7,5 м.

Згідно акту приймання-передачі від 11.07.2013 ФГ «Клевань» отримало від ПНД ККФ «Конкорд-Гей» комбайн зернозбиральний CLAAS LEXION 670, жниварку марки Жатка 7,5 м з транспортним візком 7,5 та пристосування для збирання ріпаку загальною вартістю 3021119,99 грн., у т.ч. ПДВ 503520 грн.

За фактом передачі товару ПНД ККФ «Конкорд-Гей» складено податкову накладну № 708 від 11.07.2013, згідно з якою ПДВ у сумі 503520 грн. відображений у складі податкового кредиту спеціальної податкової декларації з податку на додану вартість за липень 2013 року.

Відповідно до розрахунку №22 від 04.11.2013 коригування кількісних та вартісних показників до податкової накладної № 708 від 11.07.2013, у зв'язку з поверненням пристосування для збирання ріпаку, вартість придбаної ФГ «Клевань» техніки зменшена на 99584,68 грн., у т.ч. ПДВ 16597,45 грн.

За даними розділів ІІ «Податковий кредит» Додатків №5 до спеціальних Декларацій з податку на додану вартість, станом на 31.12.2013 ФГ «Клевань» до складу податкового кредиту спеціальної декларації включено податок на додану вартість у сумі 486922,55 грн.

У серпні 2014 року ПАТ «Мегабанк» вилучив заставне майно та реалізував від імені ФГ «Клевань» комбайн зернозбиральний CLAAS LEXION 670, жниварку марки Жатка 7,5 м з транспортним візком на загальну суму 3325039,00 грн, в т.ч. ПДВ 554173,17 грн. згідно з договором купівлі-продажу від 01.08.2014, укладеним з ТОВ «ІАК «Балінінвест».

В податковій декларації з податку на додану вартість за серпень 2014 року, поданій до Жашківського відділення Уманської ОДПІ 19.09.2014 за №, в рядку №9 «Усього податкових зобов'язань» ФГ «Клевань» вказало суму 17 грн, а в рядку 17 «Усього податкового кредиту» 0 грн. Позивач за фактом реалізації товару податкову накладну не склав та податок на додану вартість у сумі 554173,17 грн. в податкових зобов'язаннях в загальній податковій декларації за серпень 2014 року не відобразив.

Відповідно до п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, ст. ст. 75, 77, 82 Податкового кодексу України та згідно плану-графіка проведення документальних перевірок суб'єктів господарювання на ІІ квартал 2017 року, посадовими особами Головного управління ДФС у Черкаській області з 28 квітня 2017 року по 14 червня 2017 року проведено документальну планову виїзну перевірку фермерського господарства «Клевань» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2014 по 31.03.2017 відповідно до затвердженого плану перевірки.

За наслідками перевірки складено акт перевірки від 21.06.2017 №260/23-00-14-0107/32191441 (далі - акт перевірки), в якому встановлено, зокрема, заниження податкового зобов'язання з податку на додану вартість за серпень 2012014 року на суму ПДВ 554173,17 грн. з вартості реалізованого заставного рухомого майна, а саме: сільськогосподарської техніки: комбайна зернозбирального CLAАSS LEXION 670, жниварки 7,5 м, транспортного візка, внаслідок чого порушено вимоги п. 44.1 ст. 44, п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податкові зобов'язання за серпень 2014 року на суму 554173,00 грн.

21 липня 2017 року відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення № про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 1619876,00 грн, в т.ч. за основним платежем 1380135,00 грн., в т.ч. за серпень 2014 у сумі 554173 грн. та за штрафними санкціями 239741,00 грн.

Не погоджуючись з вищенаведеними обставинами, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог в задоволені позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що донарахування позивачу податкових зобов'язань з податку на додану вартість в сумі 472905,38 грн. (554173грн.-81267,62грн.=472905,38грн.) не грунтується на законних підставах. З огляду на зазначене податкове повідомлення-рішення від 21.07.2017 № в частині збільшення грошового зобов'язання з податку на додану вартість за податковими зобов'язаннями у сумі 472905,38 грн. та штрафом у сумі 118226,35 грн. підлягає скасуванню.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно пункту 44.2 вказаної статті для обрахунку об'єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

Платники податку, які відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» застосовують міжнародні стандарти фінансової звітності, ведуть облік доходів і витрат та визначають об'єкт оподаткування з податку на прибуток за такими стандартами з урахуванням положень цього Кодексу. Такі платники податку при застосуванні положень цього Кодексу, в яких міститься посилання на положення (стандарти) бухгалтерського обліку, застосовують відповідні міжнародні стандарти фінансової звітності.

За визначенням у підпункті 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Відповідно до пункту 185.1 статті 185 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є операції платників податку з:

а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю;

б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу;

в) ввезення товарів на митну територію України;

г) вивезення товарів за межі митної території України;

е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

У свою чергу, у відповідності до пункту 188.1 статті 188 Податкового кодексу України база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку на реалізацію суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв'язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб'єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

Згідно з пунктом 198.1 статті 198 Податкового кодексу України, до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України передбачено, що датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до положень пункту 198.5 статті 198 Податкового кодексу України платник податку зобов'язаний нарахувати податкові зобов'язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі, якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися:

а) в операціях, що не є об'єктом оподаткування відповідно до статті 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу) та місце постачання яких розташоване за межами митної території України;

б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу та операцій, передбачених пунктом 197.11 статті 197 цього Кодексу);

в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів;

г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.

Водночас статтею 209 Податкового кодексу України врегульовано спеціальний режим оподаткування діяльності у сфері сільського та лісового господарства, а також рибальства.

Відповідно до п. 209.1 ст. 209 Податкового кодексу України, резидент, який провадить підприємницьку діяльність у сфері сільського і лісового господарства та рибальства та відповідає критеріям, встановленим у п. 209.6 цієї статті (далі - сільськогосподарське підприємство), може обрати спеціальний режим оподаткування.

Згідно з нормами ст. 206 Податкового кодексу України, сільськогосподарським вважається підприємство, основною діяльністю якого є постачання вироблених (наданих) ним сільськогосподарських товарів (послуг) на власних або орендованих основних фондах, а також на давальницьких умовах, в якій питома вага вартості сільськогосподарських товарів/послуг становить не менш як 75 відсотків вартості всіх товарів/послуг, поставлених протягом попередніх 12 послідовних звітних податкових періодів сукупно.

Відповідно до норм п. 209.2 ст. 209 Податкового кодексу України (в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) згідно з спеціальним режимом оподаткування сума податку на додану вартість, нарахована сільськогосподарським підприємством на вартість поставлених ним сільськогосподарських товарів/послуг, не підлягає сплаті до бюджету та повністю залишається в розпорядженні такого сільськогосподарського підприємства для відшкодування суми податку, сплаченої (нарахованої) постачальнику на вартість виробничих факторів, за рахунок яких сформовано податковий кредит, а за наявності залишку такої суми податку - для інших виробничих цілей. Зазначені суми податку на додану вартість акумулюються сільськогосподарськими підприємствами на спеціальних рахунках, відкритих в установах банків та/або в органах, які здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів у порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п. 209.13. ст. 209 Податкового кодексу України сільськогосподарське підприємство - суб'єкт спеціального режиму оподаткування подає податкову декларацію у строки та в порядку, що встановлені для інших платників податку. Форма податкової декларації, яка подається сільськогосподарським підприємством - суб'єктом спеціального режиму оподаткування, затверджується відповідно до пункту 201.15 статті 201 цього Кодексу.

Як було встановлено судом першої інстанції та підтверджується доказами наявними в матеріалах справи, у період з 01.01.2014 по 31.12.2016 ФГ «Клевань» застосовувало спеціальний режим оподаткування у сфері сільського господарства та відповідно до ст. 209 Податкового кодексу України за результатами фінансово-господарської діяльності складало декларації з податку на додану вартість:

- загальну декларацію, в якій відображаються розрахунки з бюджетом за усіма операціями такого сільгоспвиробника;

- спеціальну декларацію, в якій відображаються операції спеціального режиму оподаткування у сфері діяльності сільського господарства.

Як вбачається з виконавчих листів, виданих Київським районним судом м. Харкова від 25.07.2014 у справі №640/11388/14-ц, предмети застави за кредитним договором №26-10/2013 від 15.07.2013 передаються ПАТ «Мегабанк» на період до їх реалізації.

Відповідно до договору купівлі-продажу від 01.08.2014 та акту приймання-передачі до Договору купівлі-продажу від 01.08.2014, ПАТ «Мегабанк» від імені ФГ «Клевань» (Продавець) передав, а ТОВ «ІАК «Балінінвест» (Покупець) прийняв комбайн зернозбиральний CLAAS LEXION 670, жниварку марки Жатка 7,5 м з транспортним візком 7,5 м на суму 3325039,00 грн, в т.ч. податок на додану вартість 554173,17 грн.

Спеціальний режим оподаткування діяльності у сфері сільського та лісового господарства, а також рибальства був врегульований ст. 209 Податкового кодексу України, яка діяла до 01.01.2017, і не поширювався на реалізацію сільськогосподарської техніки. Відтак, податкові зобов'язання з податку на додану вартість у сумі 554173,74 грн. підлягали відображенню в загальній податковій декларації за серпень 2014 року з одночасним відображенням у складі податкового кредиту податку на додану вартість у сумі 472922,55 грн., визначеного із залишкової вартості сільськогосподарської техніки на дату відчуження.

Позивач не відобразив в загальній податковій декларації за серпень 2014 року податок на додану вартість в сумі 554173,74 грн. з реалізації сільськогосподарської техніки з одночасним відображенням у складі податкового кредиту податку на додану вартість у сумі 472922,55 грн., визначеного із залишкової вартості сільськогосподарської техніки на дату відчуження, відтак, порушив п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188 Податкового кодексу України.

За даними декларації з податку на додану вартість за серпень 2014 позивач самостійно задекларував: податкові зобов'язання з обсягів реалізації - 17 грн., податковий кредит з обсягів придбання - значення відсутнє, сума податку на додану вартість, що підлягає сплаті в бюджет - 17 грн.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що після включення до складу податкових зобов'язань податку на додану вартість у сумі 554173,17 грн., сформованого з вартості реалізованої сільськогосподарської техніки, а до складу податкового кредиту податку на додану вартість у сумі 472922,55 грн., сформованого з вартості придбання вказаної техніки, сума податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету, визначається у розмірі 81267,62 грн.

Доводи апеляційної скарги не спростовують вищенаведене.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Приймаючи до уваги те, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, висновки суду доводами апелянта не спростовані, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби України у Черкаській області - залишити без задоволення, рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття. Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Суддя-доповідач В.О. Аліменко

Судді Н.В. Безименна

А.Ю. Кучма