Справа № 823/746/18
Суддя: Аліменко Володимир Олександрович
Дата ухвалення: 2019-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 823/746/18 Суддя (судді) першої інстанції: С.М. Гарань
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Аліменка В.О.,

суддів Безименної Н.В., Кучми А.Ю.,

за участю секретаря Лебедєвої Ю.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 09 березня 2018 року у справі за адміністративним позовом Головного управління ДФС у Черкаській області до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про стягнення податкового боргу, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернулася до суду з адміністративним позовом про стягнення з ФОП ОСОБА_3 (АДРЕСА_1.) на користь бюджету через ГУ ДФС у Черкаській області податкового боргу на загальну суму 35 801,04грн.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 09 березня 2018 року позовні вимоги задоволено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій останній просить суд вказане судове рішення скасувати та винести нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. На думку апелянта, оскаржувана постанова винесена судом першої інстанції з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, зміст апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Як встановлено судом апеляційної інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_3 зареєстрований, як фізична особа-підприємець 20.02.2009 за ідентифікаційним номером - НОМЕР_1 та перебуває на обліку, як платник податків та зборів.

Матеріалами справи встановлено, що станом на час звернення з позовом до суду за ФОП ОСОБА_3 обліковується податковий борг на загальну суму 35 801,04грн., який виник за наступних обставин:

- по транспортному податку з фізичних осіб в сумі 25 000,00грн., який виник внаслідок прийняття податкового повідомлення-рішення № 12095-13 від 30.06.2016;

- по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплаченому фізичними особами, які є власниками об'єктів житлової нерухомості в розмірі 797,76грн., який виник внаслідок прийняття податкових повідомлень-рішень: № 12311-13 від 30.06.2016 на суму 665,32грн. та № 7591-13 від 08.06.2017 на суму 131,44грн.;

- по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплаченому фізичними особами, які є власниками об'єктів нежитлової нерухомості в розмірі 10 004,28грн., який виник внаслідок прийняття податкового повідомлення-рішення № 7591-13 від 08.06.2017.

Для забезпечення стягнення наявної суми податкового боргу податковим органом було сформовано та направлено на адресу відповідача податкову вимогу № 25426-23 від 14.11.2016.

У визначені законом терміни податковий борг по транспортному податку та податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на загальну суму 35 801,04грн. ФОП ОСОБА_3 добровільно не сплатило, що спонукало податковий орган звернутися для його стягнення до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що податковий борг відповідача, з часу прийняття податкової вимоги та до часу судового розгляду справи не сплачено, а отже останній підлягає стягненню в судовому порядку.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.67 Конституції України, кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно з п.п. 16.1.4. п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

В силу пункту 41.2 статті 41 Податкового кодексу України, органами стягнення є виключно контролюючі органи, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці у межах своїх повноважень.

У відповідності до підпункту 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, "грошове зобов'язання платника податків" - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

В силу підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Органами стягнення є виключно контролюючі органи, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці у межах своїх повноважень, у відповідності до положень пункту 41.2 статті 41 Податкового кодексу України.

Пунктом 59.1 статті 59 Податкового кодексу України передбачено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

У зв'язку з несплатою узгодженої суми грошового зобов'язання позивач прийняв податкову вимогу № 25426-23 від 14.11.2016 року.

Як свідчать матеріали справи, в установленому законом порядку відповідач її не оскаржив і до часу судового розгляду справи узгоджені зобов'язання не сплатив, а отже, на переконання колегія суддів, судом першої інстанції прийнято вірне рішення щодо задоволення позовних вимог.

Колегія суддів не бере до уваги посилання представника ОСОБА_3 на довідку Тагачанської сільської ради №1143 від 20.12.2018, відповідно до якої рішенням сесії № 37-ї Тагачанської сільської ради від 14.07.2015 року № 37-2/УІ, Додатку 1 до рішення 3-ї сесії Тагачанської сільської ради УII скликання від 28 січня 2016 року №3-2, пункту 5.1. «Положення про податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки» Додатку 1 до рішення 6-ї сесії Тагачанської сільської ради УІІ скликання від 15.07.2016 року № 6-1, пункту 5.1. «Положення про податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки» застосовувати ставку податку за 2016-2017 році - нуль, з огляду на наступне.

Відповідно до п.п. 266.5.1. п. 266.5. ст. 266 Податкового кодексу України ставки податку для об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об'єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об'єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

При цьому, відповідно до пункту 3 Розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2017 році» від 20 грудня 2016 року №1791-VIII з 1 січня 2017 року до прийняття відповідним органом місцевого самоврядування рішення про встановлення ставок місцевих податків і зборів на 2017 рік відповідно до цього Закону, встановлені таким органом місцевого самоврядування ставки єдиного податку для платників першої групи, податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, та збору за місця для паркування транспортних засобів застосовуються з коефіцієнтом 0,5.

З розрахунку податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, від земельної ділянки, за 2017 рік до податкових повідомлень-рішень вбачається, що при нарахуванні відповідачу податку контролюючим органом застосовано ставку 0,5% від мінімальної заробітної плати, встановлену на 1 січня звітного року, тобто ставку, визначену рішенням Тагачанської міської ради №6-1 від 15.07.2016 та п. 5.1 «Положення про податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки» згідно рішення четвертої сесії Тагачанської сільської ради № 3-2 від 28.01.2016 «Про встановлення місцевих податків та зборів на території Тагачаської сільської ради».

Статтею 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» від 21.12.2015 №1801-VIII встановлено у 2016 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі: з 1 січня - 1378 гривень, тому ставка податку на нерухоме майно за 1 кв.м. бази оподаткування у 2016 році становить 6 грн. 89 коп. (1378 х 0,5% = 6,89 грн).

Головним управлінням ДФС у Черкаській області на підставі пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 та пп. 266.7.2 п. 266.7 ст. 266 Податкового кодексу України винесені податкові повідомлення-рішення, яким позивачу визначені податкові зобов'язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2017 рік.

Рішенням четвертої сесії Тагачанської сільської ради № 3-2 від 28.01.2016 «Про встановлення місцевих податків та зборів на території Тагачанської сільської ради» встановлено транспортний податок та затверджено Положення про порядок обчислення та сплати транспортного податку.

Відповідно до п.267.2.1 ч. 267.2 ст. 267 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, станом на 1 січня податкового (звітного) року виходячи з марки, моделі, року випуску, об'єму циліндрів двигуна, типу пального.

Вказаний транспортний засіб належав відповідачу на праві власності у 2016 році є об'єктом та базою оподаткування за змістом ст. 267 Податкового кодексу України, а тому контролюючий орган самостійно визначив суму грошових зобов'язань за платежем транспортний податок з фізичних осіб, оскільки згідно з податковим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов'язань з такого податку є контролюючі органи.

Враховуючи викладене, колегія суддів вкотре наголошує, що в установленому законом порядку відповідач не оскаржив податкові повідомлення-рішення і до часу судового розгляду справи узгоджені зобов'язання не сплатив, а отже, на переконання колегія суддів, судом першої інстанції прийнято вірне рішення щодо задоволення позовних вимог шляхом стягнення суми податкового боргу.

Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.

Підсумовуючи викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що доводи викладені в апеляційній скарзі не знайшли свого підтвердження, оскаржуване рішення прийнято відповідно до норм матеріального та процесуального права, враховано всі обставини справи, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції немає.

Відповідно до ст. 316 КАС України - суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 - залишити без задоволення, рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 09 березня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття. Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Суддя-доповідач В.О. Аліменко

Судді Н.В. Безименна

А.Ю. Кучма