Справа № 0940/2355/18
Суддя: Попко Ярослав Степанович
Дата ухвалення: 2019-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2019 рокуЛьвів№ 857/3342/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Попка Я.С.

суддів Хобор Р.Б., Іщук Л.П.

розглянувши у порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради в особі Управління реєстраційних процедур Івано-Франківської міської ради на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 5 лютого 2019 року, ухвалене суддею Кафарським В.В., м. Івано-Франківськ, у справі за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_2 про визнання дій протиправними та зобов'язання до їх вчинення,-

В С Т А Н О В И В:

11.12.2018 року позивач - ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Управління реєстраційних процедур Івано-Франківської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_2, в якому просить: визнати протиправними дії відповідача щодо її зняття з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_3; зобов'язати відповідача вчинити дії щодо поновлення порушеного права шляхом скасування її зняття з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_3.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 22 січня 2019 року замінено неналежного відповідача - Управління реєстраційних процедур Івано-Франківської міської ради на належного - виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 5 лютого 2019 року позов задоволено частково. Визнано протиправними дії виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради в особі Управління реєстраційних процедур Івано-Франківської міської ради щодо зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, за адресою: АДРЕСА_3. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивач особисто або через свого представника не подавала заяви про зняття її місця реєстрації у квартирі АДРЕСА_2, а також відсутнє судове рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності позивача на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням. Крім того, як слідує із копії паспорта позивача, жодних відомостей про зняття з реєстрації місця проживання до нього не внесено, тобто відсутній штамп зняття з реєстрації місця проживання особи. Таким чином, знявши позивача з реєстрації місця проживання, відповідачем порушено вимоги Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 за №207 та Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».

Щодо позовної вимоги позивача про зобов'язання відповідача вчинити дії щодо поновлення порушеного права шляхом скасування зняття з реєстрації місця проживання позивача, суд першої інстанції зазначає, що в даному випадку скасування зняття з реєстрації місця проживання позивача є дискреційним повноваженням відповідного органу реєстрації. Адміністративний суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, вважаючи його прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права, виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради в особі Управління реєстраційних процедур Івано-Франківської міської ради оскаржив його, подавши апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 5 лютого 2019 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, апелянт зазначає, що зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_1 за адресою: місто АДРЕСА_2 було вчинене відповідно до чинного законодавства, оскільки, арешт майна встановлює заборону на тимчасове відчуження майна, і не забороняє вчиняти дії, щодо зняття з реєстрації місця проживання інших осіб. Крім того, суд першої інстанції безпідставно зіслався на те, що даний перехід власності оскаржений, оскільки, сам факт звернення до суду не є його кінцевим результатом. В даному випадку, станом на сьогодні, жодних рішень не прийнято, отже і підстав посилатися на оскарження певніх дій немає.

Апелянт вказує на те, що абзацом 11 пункту 27 Правил встановлено, якщо зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі документів, зазначених в абзаці дев'ятому пункту 26 цих Правил, без надання документа, до якого вносяться відомості про реєстрацію місця проживання, штамп зняття з реєстрації місця проживання особи проставляється в такому документі у разі звернення особи. ОСОБА_1 особисто не зверталася для зняття з реєстрації місця проживання, а зняття з реєстрації відбулося на підставі заяви нового власника і паспорт особи не подавався, тому штамп про зняття з реєстрації місця проживання і відсутній у паспорті позивача. Дана норма надає право здійснювати зняття з реєстрації місця проживання без паспорта.

Крім того, апелянт вважає, що судом першої інстанції помилково вказано про обов'язкову наявність рішення суду про зняття, оскільки в абзаці 10 правил визначено, що зняття з реєстрації місця проживання на підставах, визначених в абзаці дев'ятому цього пункту, здійснюється за заявою власника/наймача житла або їх представників. Тобто, на момент зняття з реєстрації місця позивача, ОСОБА_2, як власник майна на підставі договору купівлі-продажу квартири, що продана на аукціоні від 07.03.2018р. ННВ 274330, подав заяву про зняття з реєстрації місця проживання із належного йому майна.

Також, судом першої інстанції грубо порушено право представництва і подання документів до суду. Так, представник позивача діє згідно довіреності, посвідченої ОСОБА_3 приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу, і підписав позовну заяву, як представник по довіреності. Однак, дана довіреність уповноважує вести справи тільки при провадженні кримінального та цивільного судочинства. Тобто, дана довіреність не надає повноважень представнику (ОСОБА_4.) вести справи адміністративного судочинства.

Апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, а тому суд апеляційної інстанції, у відповідності до ст.311 КАС України вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково з таких підстав.

Із змісту ст. 19 Конституції України вбачається, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Встановлено, підтверджено матеріалами справи, що 07.03.2018 між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу квартири, що продана на аукціоні, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3.

На підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (індексний номер 40038966 від 07.03.2018) приватним нотаріусом ОСОБА_5 внесено запис в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_3.

Вказаний договір купівлі-продажу квартири, що продана на аукціоні від 07.03.2018, є предметом оскарження в Івано-Франківському міському суді, яким 04.06.2018 у цивільній справі №344/4876/18 винесено ухвалу, яка набрала законної сили, про застосування заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_2.

07.06.2018 державним реєстратором на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (індексний номер 41494910 від 07.06.2018) внесено в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно запис про обтяження на квартиру АДРЕСА_2, яке виникло на основі постанови про арешт майна боржника (ОСОБА_2.).

На підставі вищезазначеного договору купівлі-продажу квартири, що продана на аукціоні, 14.11.2018, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, знята з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_3.

21.11.2018 представник позивача звернувся до начальника Управління реєстраційних процедур Івано-Франківської міської ради із адвокатським запитом щодо надання відомостей про зареєстроване місце проживання ОСОБА_1

Управління реєстраційних процедур Івано-Франківської міської ради листом №1563/64.3-290 від 27.11.2018 представника позивача повідомлено, що ОСОБА_1 знята з реєстрації місця проживання на підставі договору купівлі-продажу квартири, що продана на аукціоні від 07.03.2018.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 4 КАС України суб'єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Пунктом 1 частини першої статті 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Натомість однією з визначальних ознак приватноправових відносин є наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб'єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб'єктів владних повноважень.

Разом з тим участь суб'єкта владних повноважень є обов'язковою ознакою класифікації спору як публічно-правового. Однак не кожен спір за участю суб'єкта владних повноважень є публічно-правовим.

Зі змісту позовної заяви ОСОБА_6 вбачається, що спірні правовідносини стосуються права користування майном, а саме квартирою, розташованою за адресою: АДРЕСА_3.

Позов вмотивовано тим, що на підставі договору купівлі-продажу квартири, що продана на аукціоні, від 07.03.2018, укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_2, 14.11.2018 ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, знята з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_3. Вказаний договір купівлі-продажу квартири, що продана на аукціоні від 07.03.2018, є предметом оскарження в Івано-Франківському міському суді, яким 04.06.2018 у цивільній справі №344/4876/18 винесено ухвалу, яка набрала законної сили, про застосування заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_2. Крім того, 07.06.2018 державним реєстратором на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (індексний номер 41494910 від 07.06.2018) внесено в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно запис про обтяження на квартиру АДРЕСА_2, яке виникло на основі постанови про арешт майна боржника (ОСОБА_2.).

Отже, предметом спірних правовідносин є майнові права на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_3, вимоги ж до виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради є похідними від них. Таким чином, спір має приватноправовий характер та підлягає розгляду за правилами ЦПК України.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі №337/2535/2017 та постанові Верховного суду від 14.11.2018 у справі №826/16289/16.

Згідно п.1 ч.1 ст.238 КАС України суд закриває провадженння у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Відповідно до вимог ч.1 ст.319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, через що рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням постанови про закриття провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 308, 309, 311, 315, 317, 319, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради в особі Управління реєстраційних процедур Івано-Франківської міської ради задовольнити частково.

Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 5 лютого 2019 року у справі №0940/2355/18 за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_2 про визнання дій протиправними та зобов'язання до їх вчинення скасувати та провадження у справі закрити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Я. С. Попко
судді Р. Б. Хобор
Л. П. Іщук
Повне судове рішення складено 07.05.2019.