Справа № 807/897/16
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2019-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2019 року № 857/1968/19
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Качмара В.Я.,

суддів - Курильця А.Р., Мікули О.І.,

при секретарі судового засідання - Пильо І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 11 січня 2019 року у справі №807/897/16 (суддя Маєцька Н.Д., рішення ухвалене о 13/15 год, м.Ужгород) за його позовом до Державної податкової інспекції у Рахівському районі Головного управління ДФС у Закарпатській області про визнання протиправними та скасування рішень, вимоги, -

ВСТАНОВИВ:

Ще у липні 2016 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1.(далі - ФОП) звернувся до суду із позовом до Державної податкової інспекції у Рахівському районі Головного управління ДФС у Закарпатській області (далі - ДПІ) в якому просив:

визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення (далі - ППР) від 02.07.2016 №№004381300, , , , ;

вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 21.06.2016 № (далі - Вимога);

рішень про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 02.07.2016 №№, (далі - Рішення №№, відповідно).

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 11 січня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, його оскаржив позивач, який із покликанням на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

В доводах апеляційної скарги посилаючись на окремі обставини справи вказує, що відповідачем проведено позапланову документальну перевірку, за результатами якої винесено ППР, якими безпідставно нараховані податкові зобов'язання та штрафні санкції та прийнято Рішення №№, відповідно.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу заперечує вимоги такої, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, та представника відповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що документальна позапланова перевірка проведена відповідачем у відповідності до вимог податкового законодавства на підставі підпункту 78.1.5 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України (далі - ПК), якою підтверджено, порушення позивачем вимог правильності обчислення, повноти і своєчасності сплати податку на доходи фізичних осіб (далі - ПДФО) та єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - Єдиний внесок) у зв'язку з чим були винесені оскаржувані у цій справі ППР, Вимога та Рішення №№, .

Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з додержанням норм матеріального і процесуального права, з таких міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що згідно коду класифікації видів економічної діяльності 02.10 ФОП здійснює діяльність у сфері лісівництва та інша діяльність у лісовому господарстві; 02.20 Лісозаготівлі; 16.10 Лісопильне та стругальне виробництво (основний).

В період з 21.03.2016 по 01.04.2016 ДПІ проведено планову документальну виїзну перевірку ФОП з питань дотримання вимог правильності обчислення, повноти і своєчасності сплати ПДФО з 01.01.2013 по 31.12.2015 та Єдиного внеску за період з 25.02.2011 по 31.12.2015, за результатами якої складено акт від 08.04.2016 №5/17-00/НОМЕР_6 (далі - Акт; т.3 а.с.199-227).

Проведеною перевіркою встановлено порушення позивачем вимог:

- підпункту 16.1.2 пункту 16.1 статті 16, пунктів, 177.2, 177.10 статті 177 ПК, в результаті чого донараховано до сплати до бюджету ПДФО у сумі 921959,38 грн у тому числі: за 2013 рік - в сумі 136744,30 грн; за 2014 рік - в сумі 309038,16 грн; за 2015 рік - в сумі 476176,92 грн;

- підпункту 177.5.1 пункту 177.5 статті 177 ПК, а саме - встановлено несвоєчасну сплату узгодженого податкового зобов'язання з ПДФО в сумі 2165,10 грн за період з 15.11.2008 по 08.05.2014;

- пункту 51.1 статті 51, підпункту «б» пункту 176.2 статті 176 ПК в частині доповнення, в частині неподання податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також суми утриманого з них податку за третій квартал 2014 року;

- підпунктів 168.1.1, 168.1.2 пункту 168.1 статті 168, пункту 176.2 статті 176 ПК в результаті чого виявлено прострочену кредиторську заборгованість по ПДФО на суму в розмірі 7722,65 грн;

- підпункту 3.2 пункту 3 «Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України 09.09.2013 №454 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 20.09.2013 за №1628/24160; далі - Порядок №454) пункту 4 частини другої статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон №2464-VI), а саме - ФОП ОСОБА_1 не подано звіт щодо сум нарахованого Єдиного внеску за 2015 рік;

- частини першої пункту 2 статті 6, частини другої пункту 1 статті 7 розділу ІІІ, пункту 11 статті 8 Закону №2464-VI, перевіркою донараховано Єдиного внеску в сумі 238402,53 грн, в тому числі: за 2011 рік - в сумі 33337,68 грн; за 2012 рік - в сумі 36297,24 грн; за 2013 рік - в сумі 38202,62 грн; за 2014 рік - в сумі 40569,85 грн; за 2015 рік - в сумі 89995,14 грн.

- пункту 3.1 розділу ІІІ Порядку №454, частин першої, другої пункту другого статті6, частини першої пункту1 статті 7 розділу ІІІ Закону №2464-VI, перевіркою донараховано Єдиного внеску: за 2012 рік - в сумі 36297,24 грн; за 2013 рік - в сумі 38202,62 грн; за 2014 рік - в сумі 40569,85 грн; за 2015 рік - в сумі 89995,14 грн;

- пункту 3.1 розділу ІІІ Порядку №454, частин першої, другої пункту другого статті 6, частини першої пункту 1 статті 7 розділу ІІІ Закону №2464-VI, перевіркою донараховано Єдиного соціального внеску за липень 2015 року на загальну суму 9606,77 грн, в тому числі за ставкою 42,72 % в сумі 8860,13 грн, за ставкою 3,6 % в сумі 746,64 грн.

Як вбачається із вказаного Акту при перевірці використано: отримані видаткові та податкові накладні (частково); декларації про одержані доходи звіти про суми нарахованого доходу зареєстрованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску; вантажно-митні декларації; договори (частково); книги заробітної плати; акт планової документальної перевірки №45/1751/НОМЕР_6 від 11.04.2012.

Однак, на виконання вимог посадових осіб контролюючого органу, позивачем не надано інформацію щодо наявності залишків товарно-матеріальних цінностей, наявності дебіторської/кредиторської заборгованостей, наявності у власності виробничих об'єктів, земельних ділянок, складських та офісних приміщень.

Крім того, ФОП не надано наступні документи з обліку доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань: договори, угоди контракти щодо здійснення господарської діяльності; виписки про рух коштів з банківських рахунків, відкритих для господарської діяльності; видані податкові та видаткові накладні; розрахунково-платіжні про виплату заробітної плати найманим працівникам; документальне підтвердження отриманого доходу та документальне підтвердження понесення витрат, що безпосередньо пов'язані з отриманням доходу, за період, що перевірявся; інші документи, пов'язані з обчисленням та сплатою податків і зборів.

21.04.2016 позивачем подано до ДПІ заперечення на Акт, в яких він зазначив, що у зв'язку з тим, що були втрачені банківські документи при проведенні документальної перевірки просить врахувати додані документи при проведенні додаткової перевірки (т.3 а.с.228).

Матеріалами справи підтверджується, що у зв'язку з вищенаведеним запереченнями рішення за результатами планової документальної перевірки відповідачем не приймалися та на підставі наказу ДПІ 01.06.2016 №63 з 01.06.2016 по 07.06.2016 проводилась позапланова документальна невиїзна перевірка ФОП з питань дотримання вимог правильності обчислення, повноти і своєчасності сплати ПДФО за період з 01.01.2013 по 31.12.2015 та Єдиного внеску за період з 25.02.2011 по 31.12.2015, за результатами якої складено акт від 16.06.2016 №10/13-00/НОМЕР_6 (далі - Акт-1; т.1 а.с.8-36).

За даними Акта-1 під час проведення позапланової документальної невиїзної перевірки використано: отримані (видані) видаткові та податкові накладні, рахунки-фактури, акти списання матеріалів; акти виконаних робіт (надання послуг), виписки з банківських рахунків про рух коштів на рахунку, квитанції та чеки оплати (частково) згідно опису; декларації про одержані доходи, звіти про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску, платіжні відомості; вантажно-митні декларації; договори (частково) згідно опису; книги заробітної плати; акт планової документальної перевірки №45/1751/НОМЕР_6 від 11.04.2012; Акт.

В заяві платника, яка була подана з переліком документів для проведення перевірки вказано відсутність інших документів, які свідчать про наявність витрат та доходів, пов'язаних з веденням підприємницької діяльності у періоді, що перевірявся, крім тих, які були зазначені в описі.

Вказаною позаплановою невиїзною перевіркою встановлено наступні порушення:

- підпункту 16.1.2 пункту 16.1 статті 16, пунктів, 177.2, 177.10 статті 177 ПК, в результаті чого донараховано до сплати до бюджету ПДФО у сумі 611674,26 грн у тому числі: за 2013 рік - в сумі 85995,48 грн; за 2014 рік - в сумі 215983,86 грн; за 2015 рік - в сумі 309694,92 грн;

- підпункту 177.5.1 пункту 177.5 статті 177 ПК, а саме - встановлено несвоєчасну сплату узгодженого податкового зобов'язання з ПДФО в сумі 2165,10 грн за період з 15.11.2008 по 08.05.2014;

- пункту 51.1 статті 51, підпункту «б» пункту 176.2 статті 176 ПК в частині доповнення, в частині неподання податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також суми утриманого з них податку за третій квартал 2014 року;

- підпунктів 168.1.1, 168.1.2 пункту 168.1 статті 168, пункту 176.2 статті 176 ПК в результаті чого виявлено прострочену кредиторську заборгованість по ПДФО на суму в розмірі 7722,65 грн;

- підпункту 3.2 пункту 3 Порядоку №454 пункту 4 частини другої статті 6 Закону №2464-VI, а саме - ФОП ОСОБА_1 не подано звіт щодо сум нарахованого Єдиного внеску за 2015 рік;

- частини першої пункту 2 статті 6, частини другої пункту 1 статті 7 розділу ІІІ, пункту 11 статті 8 Закону №2464-VI, перевіркою донараховано Єдиного внеску в сумі 238402,53 грн, в тому числі: за 2011 рік - в сумі 33337,68 грн; за 2013 рік - в сумі 79218,33 грн; за 2014 рік - в сумі 83679,72 грн; за 2015 рік - в сумі 89995,14 грн;

- пункту 3.1 розділу ІІІ Порядку №454, частин першої, другої пункту другого статті 6, частини першої пункту 1 статті 7 розділу ІІІ Закону №2464-VI, перевіркою донараховано Єдиного внеску: за 2012 рік - в сумі 36297,24 грн; за 2013 рік - в сумі 38202,62 грн; за 2014 рік - в сумі 40569,85 грн; за 2015 рік - в сумі 89995,14 грн;

- пункту 3.1 розділу ІІІ Порядку №454, частин першої, другої пункту другого статті 6, частини першої пункту 1 статті 7 розділу ІІІ Закону №2464-VI, перевіркою донараховано Єдиного соціального внеску за липень 2015 року на загальну суму 9606,77 грн, в тому числі за ставкою 42,72 % в сумі 8860,13 грн, за ставкою 3,6 % в сумі 746,64 грн.

02.07.2016ДПІ на підставі Акта-1 прийнято:

ППР:

№, яким збільшено суму грошового зобов'язання з ПДФО, що сплачується податковими агентами із доходів платника податку у вигляді з/п у розмірі 12547,62 грн, (основний платіж 7722,65 грн, штрафні (фінансові) санкції 4825,97 грн);

№, яким збільшено суму грошового зобов'язання з ПДФО, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в розмірі 764592,83 грн (основний платіж 611674,26 грн, штрафні (фінансові) санкції - 152918,57 грн);

№, яким за порушення граничного строку суми грошового зобов'язання встановлено штраф у розмірі 433,02 грн;

№, яким застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 5829,08 грн;

№ яким застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій у розмірі510,00 грн;

Рішення №№, про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, яким до позивача засновано штрафну санкцію у розмірі 4803,38 грн та 3758.65 грн відповідно;

Вимогу на суму 295837,64 грн. (т.1 а.с.150-157).

Вважаючи вказанні ППР, Рішення, №№, та Вимогу протиправними та такими, що підлягають скасуванню позивач звернувся до суду із цим позовом.

Стаття 67 Конституції України передбачає, що кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 ПК (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом.

Згідно з підпунктом 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 ПК документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.

Документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з обставин, визначеної пунктом 78.1 статті 78 ПК.

Так, відповідно до підпункту 78.1.5 пункту 78.1 статті 78 ПК документальна позапланова перевірка здійснюється у разі, якщо платником податків подано в установленому порядку контролюючому органу заперечення до акта перевірки або скаргу на прийняте за її результатами податкове повідомлення-рішення, в яких вимагається повний або частковий перегляд результатів відповідної перевірки або скасування прийнятого за її результатами податкового повідомлення-рішення у разі, коли платник податків у своїй скарзі (запереченнях) посилається на обставини, що не були досліджені під час перевірки, та об'єктивний їх розгляд неможливий без проведення перевірки. Така перевірка проводиться виключно з питань, що стали предметом оскарження.

Як уже вище встановлено відповідачем на підставі заперечення позивача на Акт у зв'язку з поданням додаткових документів, що не були подані при проведенні документальної перевірки у період з 01.06.2016 по 07.06.2016 проводилась позапланова документальна невиїзна перевірка за результатами якої складено Акт-1 та прийняті оскаржувані вище ППР, Рішення та Вимога. Крім того, слід зауважити, що висновки позапланової документальної невиїзної перевірки позивача, згідно Акту-1 узгоджуються з висновками попередньої документальної перевірки, за результатами якої складено Акт.

Тому вірними є висновки суду першої інстанції щодо дотримання контролюючим органом під час проведення такої перевірки вимог підпункту 78.1.5 пункту 78.1 статті 78 ПК.

Стосовно виявлених при перевірці порушень, то необхідно зазначити наступне.

За змістом підпункту 168.1.1 пункту 168.1 статті 168 ПК податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

Підпунктом 168.1.2 пункту 168.1 статті 168 ПК передбачено, що податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету.

Згідно з підпунктом 168.1.5 пункту 168.1 статті 168 ПК якщо оподатковуваний дохід нараховується податковим агентом, але не виплачується (не надається) платнику податку, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає перерахуванню до бюджету податковим агентом у строки, встановлені цим Кодексом для місячного податкового періоду.

Особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов'язані: своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок (підпункт «а» пункту 176.2 статті 176 ПК).

Відповідно до підпункту 54.3.5 пункту 54.3 статті 54 ПК контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо, зокрема, дані перевірок щодо утримання податків у джерела виплати, в тому числі податкового агента, свідчать про порушення правил нарахування, утримання та сплати до відповідних бюджетів податків і зборів, передбачених цим Кодексом, у тому числі податку на доходи фізичних осіб таким податковим агентом.

Зважаючи на те, що позивачем у періоді, що перевірявся в повному обсязі не перераховано до бюджету ПДФО утриманий із заробітної плати працівників суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про правомірність прийняття ППР №.

Відповідно до підпункту 16.1.2 пункту 161.1 статті 16 ПК платник податків зобов'язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів.

Пунктом 177.1 статті 177 ПК визначено, що доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставкою, визначеною пунктом 167.1 статті 167 цього Кодексу за яким ставка податку становить 15 відсотків бази оподаткування щодо доходів, одержаних (крім випадків, визначених у пунктах 167.2-167.4 цієї статті), у тому числі, але не виключно у формі заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які виплачуються (надаються) платнику у зв'язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами; виграшу в державну та недержавну грошову лотерею, виграш гравця (учасника), отриманий від організатора азартної гри.

У разі якщо загальна сума отриманих платником податку у звітному податковому місяці доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати (11470 грн за 2013 рік та 12180 грн за 2014-2015 роки), встановленої законом на 1 січня звітного податкового року, ставка податку становить 17 (в 2013-2014 роках) та 20 (в 2015 році) відсотків суми перевищення з урахуванням податку, сплаченого за ставкою, визначеною в абзаці першого цього пункту.

Положеннями підпункту 177.5.3 пункту 177.5 статті 177 ПК встановлено, що остаточний розрахунок податку на доходи фізичних осіб за звітний податковий рік здійснюється платником самостійно згідно з даними, зазначеними в річній податковій декларації, з урахуванням сплаченого ним протягом року податку на доходи фізичних осіб та збору за провадження деяких видів підприємницької діяльності на підставі документального підтвердження факту їх сплати.

Перевіркою проведено річний перерахунок ПДФО за 2013, 2014 та 2015 роки.За результатами перевірки визначення суми податкового зобов'язання з ПДФО встановлено розбіжність між даними податкових декларацій та даними перевірки. Так, позивачем визначено, суму податку, що підлягає сплаті до бюджету за 2013 рік - 1035 грн, а за даними перевірки - 87030,48 грн (різниця - 85995,48 грн); за 2014 рік позивачем визначено - 1098 грн, перевіркою - 217081,86 грн (різниця - 215983,86 грн) та за 2015 рік позивачем визначено - 0 грн, а за даними перевірки - 309694,92 грн. (різниця - 309694,92 грн).

Таким чином, позивачем занижено дохід на 611674,26 грн. Вказані порушення відбулися за рахунок завищення витрат, які не підтверджені документально та не є безпосередньо пов'язаними з отриманням доходу.

На підставі встановленого ДПІ прийнято ППР №.

Згідно з пунктом 51.1 статті 51 ПК платники податків, в тому числі податкові агенти, зобов'язані подавати контролюючим органам у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу, податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків.

У відповідності до пункту 49.18 статті 49 ПК податкові декларації подаються за базовий податковий (звітний) період, що дорівнює календарному кварталу - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу.

Підпунктом «б» пункту 176.2 статті 176 ПК особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов'язані подавати у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу, податковий розрахунок суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також суми утриманого з них податку до контролюючого органу за місцем свого розташування.

Разом з тим, ФОП в порушення вищевказаних норм не подано податкову звітність за формою 1 - ДФ за третій квартал 2014 року.

З огляду на викладене, до позивача правомірно застосовано штрафні санкції у розмірі 510 грн за ППР №.

У пункті 57.1 статті 57 ПК платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з підпунктом 177.5.1 пункту 177.5 статті 177 ПК авансові платежі з ПДФО розраховуються підприємцем самостійно, але не менш як 100 відсотків річної суми податку з оподатковуваного доходу за минулий рік (у співставних умовах), та сплачуються до бюджету по 25 відсотків щокварталу (до 15 березня, до 15 травня, до 15 серпня і до 15 листопада).

Перевіркою встановлено несвоєчасно сплату узгодженого податкового зобов'язання з ПДФО в сумі 2165,10 грн за період з 15.11.2008 по 08.05.2014 за ППР №.

Відповідно до пункту 126.1 статті 126 ПК у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Враховуючи те, що станом на момент здійснення перевірки позивачем затримано сплату узгодженого зобов'язання контролюючий орган за результатами проведення перевірки дійшов висновків про наявність підстав для застосування штрафних санкцій, передбачених пунктом 126.1 статті 126 ПК у зв'язку з чим були винесені ППР , яким до позивача застосовано штрафні санкцій у розмірі 5829,08 грн .

Щодо Рішення №, то судом першої інстанції встановлено наступне.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 4 Закону №2464-VI платниками єдиного внеску є - фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та члени сімей цих осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності.

Пунктом 1 частини другої статті 6 Закону №2464-VI передбачено, що платник єдиного внеску зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Згідно пункту 1 частини другої статті 7 Закону №2464-VI єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб.

У пункті 3 статті 7 Закону №2464-VIвстановлено, що нарахування єдиного внеску здійснюється в межах максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 1 Закону №2464-VIмаксимальна величина бази нарахування єдиного внеску - це максимальна сума доходу застрахованої особи, що дорівнює сімнадцяти розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом, на яку нараховується єдиний внесок.

За змістом частини другої статті 7 Закону №2464-VI для осіб, які зокрема, отримують (дохід) за виконану роботу (надані послуги), строк виконання яких перевищує календарний місяць, єдиний внесок нараховується на суму, що визначається шляхом ділення заробітної плати (доходу), виплаченої за результатами роботи, на кількість місяців, за які вона нарахована.

В зв'язку з не наданням ФОП для перевірки необхідних документів (що вже встановлено судом та підтверджується Актом та Актом-1) проведеною перевіркою встановлено, що відповідно до декларацій про майновий стан та доходи поданих до ДПІ позивач мав чистий оподатковуваний дохід протягом 12 місяців в 2011 році, протягом 6 місяців в 2012 році, протягом 6 місяців в 2013 році, протягом 6 місяців в 2014 році та протягом 12 місяців в 2015 році.

За рахунок заниження позивачем доходу, отриманого від здійснення діяльності, що підлягає обкладенню ПДФО, та на який нараховується Єдиний внесок, і за рахунок не подання звіту про нарахування Єдиного внеску за 2015 рік відбулося заниження Єдиного внеску в сумі 286230,87 грн, в тому числі: за 2011 рік - 33337, 68 грн; за 2013 рік - 79218,33 грн; за 2014 рік - 83679,72 грн; за 2015 рік - 89995,14 грн.

Тому за допущені порушення за період що перевірявся до позивача Рішенням № застосовано штрафні санкції у розмірі 37584,65 грн.

Крім того, відповідно до частини першої пункту 2 статті 6 Закону №2464-VI платник єдиного внеску зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

За нормами частини другої пункту 2 статті 6 Закону №2464-VI платник єдиного внеску зобов'язаний вести облік виплат (доходу) застрахованої особи та нарахування єдиного внеску за кожним календарним місяцем і календарним роком, зберігати такі відомості в порядку, передбаченому законодавством.

Згідно з частиною першою пункту 1 статті 7 Закону №2464-VI єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого), 2, 3, 6, 7 і 8 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України «Про оплату праці», та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами.

Відповідно до пункту 5 статті 8 Закону №2464-VI єдиний внесок для платників, зазначених у пункті 1 (крім абзацу сьомого) частини першої статті 4 цього Закону, встановлюється у відсотках до визначеної абзацом першим пункту 1 частини першої статті 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску (за винятком винагороди за цивільно-правовими договорами) відповідно до класів професійного ризику виробництва, до яких віднесено платників єдиного внеску, з урахуванням видів їх економічної діяльності.

Ставка Єдиного внеску для апелянта відповідно до класу професійного ризику становила: в період 2011-2014 років - 37,30 % (клас ризику 24); з 01.01.2015 - 42,72 (клас ризику 66).

У пункті 7 статті 8 Закону №2464-VI встановлено, що єдиний внесок для платників, зазначених у пунктах 2, 6 - 8 частини першої статті 4 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині дев'ятій цієї статті), встановлюється у розмірі 3,6 відсотка визначеної пунктом 1 частини першої статті 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

Через заниження фонду оплати праці у липні 2015 року контролюючим органом ФОП донараховано Єдиного соціального внеску за липень 2015 року на загальну суму 9606,77 грн, в тому числі за ставкою 42,72 % в сумі 8860,13 грн та за ставкою 3,6 % в сумі 746,64 грн.

На підставі пункту 3 частини одинадцятої статті 25 Закону №2464-VI за донарахування органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску накладається штраф у розмірі 10 відсотків зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більш як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внескуДПІ прийнято Рішення №, яким до ФОП застосовано штрафну фінансову санкцію в розмірі 4803,38 грн.

Щодо Вимоги, то під час судового розгляду встановлено, що нарахована згідно неї сума підтверджена наявною в матеріалах справи копією облікової картки платника податківта висновками, що викладені у Акті-1 (т.3 а.с.230-233).

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 1 Закону №2464-VI недоїмка - це сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.

Згідно частини другої статті 9 Закону №2464-VI обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Частиною третьою статті 9 Закону №2464-VI встановлено, що обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до органів доходів і зборів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

У разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов'язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею (частина друга статті 25 Закону №2464-VI).

У частині четвертій статті 25 Закону №2464-VI вказано, що орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Враховуючи викладене, необхідно зазначити, що скаржником в доводах апеляційної скарги не спростовано наявність виявлених згідно висновків Акта-1 порушень податкового законодавства. Останній вказує, що ДПІ під час первинної перевірки заволоділа документами первинного бухгалтерського обліку, що підтверджують правильність визначення податкових зобов'язань, чим позбавило його можливості підтвердити правильність визначення податкових зобов'язань під час позапланової перевірки.

Водночас, як встановлено в Акті та Акті-1 позивачем при проведенні планової та позапланової документальної перевірки не надано документи з обліку доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань: договори, угоди, контракти щодо здійснення господарської діяльності; виписки про рух коштів з банківських рахунків, відкритих для здійснення господарської діяльності; видані податкові та видаткові накладні; розрахунково-платіжні відомості про виплату заробітну плату найманим працівникам; документальне підтвердження отриманого доходу та документальне підтвердження понесених витрат, що безпосередньо пов'язані з отриманням доходу, за період, що перевірявся; інші документи, пов'язані з обчисленням та сплатою податків і зборів.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що оскаржувані ППР, Рішення №№, та Вимога прийняті за наявності достатніх для цього підстав.

Відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи, враховуючи наведених правових норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення суд першої інстанцій, правильно встановив обставини справи, не допустив порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б бути підставою для його скасування, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 11 січня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В. Я. Качмар
судді А. Р. Курилець
О. І. Мікула
Повне судове рішення складено 26 квітня 2019 року.