Справа № 2340/4109/18
Суддя: Ісаєнко Юлія Анатоліївна
Дата ухвалення: 2019-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2340/4109/18 Суддя (судді) першої інстанції: С.О. Кульчицький
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Ісаєнко Ю.А.,

суддів: Лічевецького І.О., Земляної Г.В.,

за участю:

секретаря Левченка А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 30.01.2019 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Черкаського зонального відділу Військової служби правопорядку про визнання протиправними та скасування наказів про накладення дисциплінарного стягнення, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Черкаського зонального відділу Військової служби правопорядку про:

визнання протиправним та скасування наказу начальника Черкаського зонального відділу Військової служби правопорядку (по стройовій частині) № 188 від 11.09.2018;

визнання протиправним та скасування наказу начальника Черкаського зонального відділу Військової служби правопорядку (по особовому складу) № 12-РС від 11.09.2018 Про звільнення у запас за пунктом Д (через службову невідповідність) ч. 5 ст. 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу;

поновлення молодшого сержанта ОСОБА_1 на військовій службі в Черкаському зональному відділі Військової служби правопорядку на посаді спеціаліста-оператора групи секретного документального забезпечення Черкаського зонального відділу Військової служби правопорядку;

стягнення з Черкаського зонального відділу Військової служби правопорядку на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу;

стягнення з Черкаського зонального відділу Військової служби правопорядку на користь ОСОБА_1 моральної шкоди в розмірі 5000 грн.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 30.01.2019 в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, апелянтом подано апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та задовольнити позов.

Доводи апелянта, зокрема, обґрунтовані тим, що суд першої неповно встановив обставини справи, неналежно обґрунтував мотиви прийнятого рішення, та не врахував практику Європейського суду з прав людини.

Апелянт до судового засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання, що не заважає розгляду справи за його відсутності.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти задоволення вимог апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції просив залишити без змін.

Згідно з ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, сторони, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, наказом (по особовому складу) №19-РС позивач був прийнятий на військову службу за контрактом терміном три роки та зарахований до списків особового складу ЗС України і призначений на посаду спеціаліста - оператора групи секретного документального забезпечення Черкаського ЗВ ВСП, зарахований до списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_1 і на всі види забезпечення наказом (по стройовій частині) від 23.09.2015 №124.

Наказом начальника Черкаського ЗВ ВСП від 11.06.2018 №122 позивача відряджено до Оперативно - тактичного угруповування «Північ» (далі - ОТУ «Північ») в район проведення операції Об`єднаними силами (далі - ООС) на території Донецької та Луганської областей військової комендатури м.Бахмут (далі -ВК м.Бахмут), Донецької області, з метою виконання завдань в районі ООС та забезпечення функціювання військової комендатури, терміном з 12.06.2018 року до окремого розпорядження.

У зв`язку з цим позивачу було видано посвідчення про відрядження від 11.06.2018 №292, в якому він своїм власним підписом підтвердив інструктаж щодо недопущення вживання спиртних напоїв та дотримання правил поведінки в громадських місцях.

Наказом командира ОТУ «Північ» (по стройовій частині) від 22.06.2018 № 39, позивач прибув до складу сил та засобів з 13.06.2018 та приступив до виконання службових обов`язків по забезпечення функціонування військової комендатури у складі ВК м. Бахмут.

20.08.2018 близько 09 год. 30 хв. було встановлено, що позивач перебував при виконанні службових обов`язків на території ВК м.Бахмут за адресою АДРЕСА_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Згідно з Актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу «Алконт-Ммт» (прилад №00255) від 20.08.2018 №1159, станом на 09 год 34 хв. 20.08.2018 позивач знаходився в стані алкогольного сп`яніння (0,79 %) і з результатами огляду був згідний, про що свідчить його власноручний підпис.

02.09.2018 близько 17 год 00 хв. було встановлено, що позивач перебував при виконанні службових обов`язків на території ВК м. Бахмут за адресою АДРЕСА_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Відповідно до Акта огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу «Алконт-Ммт» (прилад №00255) від 02.09.2018 №1203, станом на 17 год 22 хв. 02.09.2018 позивач знаходився в стані алкогольного сп`яніння (1,54%о) і з результатами огляду був згідний, про що свідчить його власноручний підпис.

Надалі стосовно позивача були складені протоколи про військове адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП від 20.08.2018 ДНК № 1389 та від 02.09.2018 ДНК № 1504.

Позивачем вказано, що постановою Артемівського міськрайонного суду Донецької області у справі № 219/9385/18 про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП від 20.08.2018, позивача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді арешту з утриманням на гауптвахті на строк 7 (сім) діб.

Постановою Донецького апеляційного суду від 17.09.2018 року зазначена постанова у справі № 219/9385/18 скасована, провадження по справі закрите у зв`язку з відсутністю в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу також на постанову Артемівського міськрайонного суду Донецької області у справі № 219/9864/18 про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП від 03.09.2018, якою позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, вчиненого 02.09.2018 та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 3 655 грн 00 коп.

Постановою Донецького апеляційного суду від 23.10.2018 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а постанову Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 03.09.2018, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП та призначено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 215 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 3655 грн. залишено без змін.

Відтак, факт порушення службової дисципліни та притягнення в зв`язку з цим до адміністративної відповідальності підтверджується судовими рішеннями у справі № 219/9864/18.

Відповідно до наказу начальника Центрального управління Військової служби правопорядку (по м. Києву і Київській області) - військового коменданта (місто Київ) «Про призначення службового розслідування» від 04.09.2018 № 181 комісією у складі посадових осіб управління, у порядку передбаченому вимогами Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, Порядку проведення службового розслідування у ЗС України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 № 608, зареєстрованому у Міністерстві юстиції України 13.12.2017 № 1503/31371, проведено службове розслідування з метою з`ясування причин та умов, які призвели до виконання військовослужбовцями Черкаського ЗВ ВСП, зокрема і відповідачем, обов`язків військової служби у військовій комендатурі м. Бахмут, Донецької області в нетверезому стані, а також встановлення ступеня вини посадових осіб Черкаського ЗВ ВСП щодо не якісного відбору військовослужбовців для участі у складі ООС.

Службовим розслідуванням встановлено, що до причин та умов неналежного виконання службових обов`язків позивачем відносяться, низькі морально-ділові якості військовослужбовців, відсутність розуміння важливості покладених на нього завдань та порушення вимог статей 11, 16, 241 Статуту внутрішньої служби ЗС України в частині, що стосується особистої дисциплінованості, сумлінного та чесного виконання військового обов`язку, виконання обов`язків, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою та статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України щодо додержання Конституції та законів України, Військової присяги, неухильного виконання вимог статутів та наказів командирів, особистого недопущення негідних вчинків та позивач своїми діями показав негативний приклад особистої недисциплінованості, що впливає на морально-психологічний клімат у колективі та створює передумови для порушення військової дисципліни військовослужбовцями ІНФОРМАЦІЯ_1 під час проходження служби у військовій комендатурі м. Бахмут.

Наказом начальника Центрального управління Військової служби правопорядку (по м. Києву і Київській області) - військового коменданта (місто Київ) «Про результати службового розслідування» від 11.09.2018 № 190, начальнику Черкаського ЗВ ВСП наказано: за наявності підстав, розглянути питання щодо припинення контракту про проходження служби з позивачем та звільнення його з військової служби за систематичне невиконання умов контракту та за порушення вимог ст.ст. 11, 16, 241 Статуту внутрішньої служби ЗС України, ст. 4 Дисциплінарного статуту ЗС України, позивача притягнути до дисциплінарної відповідальності.

Порушення військової дисципліни позивачем, які полягали у перебуванні 20.08.2018 та 02.09.2018 на території ВК м. Бахмут під час виконання службових обов`язків в стані алкогольного сп`яніння, були розглянуті 06.09.2018 на Раді сержантів Черкаського ЗВ ВСП, яка утворена та діє на підставі наказу начальника Генерального штабу - Головнокомандувача Збройних Сил України від 29.10.2005 №166, рішенням якої, згідно з протоколом засідання від 06.09.2018 №10, було рекомендовано звільнення позивача за службовою невідповідністю.

Наказом начальника Черкаського ЗВ ВСП від 11.09.2018 №12-РС, позивач був звільнений з військової служби в запас, відповідно до ч.5 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» за п. «д» (через службову невідповідність).

Наказом начальника Черкаського ЗВ ВСП від 11.09.2018 №188, позивач був виключений зі списків особового складу та усіх видів забезпечення Черкаського ЗВ ВСП.

Не погоджуючись із прийнятими рішеннями позивач, звернувся до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні позовних вимог, виходив з того, що звільнення позивача із військової служби відбулось у зв`язку із притягненням останнього до дисциплінарної відповідальності за дії, які одночасно містили і ознаки адміністративного правопорушення.

Колегія суддів вважає обґрунтованими висновки суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Приписами ст. 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV (далі - Статут №548-XIV, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Статтями 26 та 27 Статуту 548-XIV визначено, що військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Військовослужбовці, на яких накладається дисциплінарне стягнення за вчинене правопорушення, не звільняються від матеріальної та цивільно-правової відповідальності за ці правопорушення. За вчинення злочину військовослужбовці притягаються до кримінальної відповідальності на загальних підставах.

Підпунктами д п. 1 та п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), передбачено, що і у мирний час, і під час дії особливого періоду (крім періодів з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації) контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби через службову невідповідність.

Згідно з ч. 9 ст. 26 Закону №2232-XII, звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Приписами п. 228 розділу Х Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), передбачено, що звільнення з військової служби через службову невідповідність здійснюється у разі:

- застосування до військовослужбовця відповідного дисциплінарного стягнення, передбаченого Дисциплінарним статутом Збройних Сил України (абз. 2 п. 228);

- прийняття рішення про звільнення осіб рядового складу, сержантського і старшинського складу з військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період (крім прапорщиків і мічманів) за фактом невиконання (неналежного виконання) ними службових обов`язків, що призвело до тяжких наслідків або створило загрозу настання таких наслідків (абз. 3 п. 228);

- неможливості призначення військовослужбовця, якому відмовлено (якому скасовано) у відповідній формі допуску до відомостей, що становлять державну таємницю, на посаду, яка не передбачає такого допуску, та неможливості звільнення з військової служби за іншими підставами, передбаченими законодавством (абз. 4 п. 228).

Згідно з п. 238 розділу Х Положення №1153/2008 наказ про застосування до військовослужбовця такого дисциплінарного стягнення, як звільнення з військової служби через службову невідповідність, є підставою для видання наказу про його звільнення. Під час проведення мобілізації підставою видання наказу про звільнення через службову невідповідність осіб рядового складу, сержантського і старшинського складу з військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період (крім прапорщиків і мічманів) є також рішення посадової особи, визначеної пунктом 225 цього Положення, про звільнення за підставою, визначеною підпунктом «е» пункту 1 частини восьмої статті 26 Закону №2232-XII.

Крім того, відповідно до абз. 3 п. 12.3 Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України 10.04.2009 №170, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 19 травня 2009 р. за № 438/16454 (Інструкція №170), з моменту оголошення мобілізації до введення правового режиму воєнного стану або прийняття рішення про демобілізацію особи рядового, сержантського і старшинського складу військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період (крім прапорщиків і мічманів), за фактом невиконання (неналежного виконання) службових обов`язків, що призвело до тяжких наслідків або створило загрозу настання таких наслідків, наказами по особовому складу посадових осіб, визначених пунктом 225 Положення, звільняються з військової служби через службову невідповідність за підставою, визначеною підпунктом «е» пункту 1 частини восьмої статті 26 Закону № 2232-XII.

Відповідно до п. 225 Положення №1153/2008 звільнення військовослужбовців з військової служби на підставах, передбачених пунктом 1 частини восьмої статті 26 Закону №2232-XII, здійснюється - у військових званнях до старшого прапорщика (старшого мічмана) включно за всіма підставами - командирами окремих батальйонів (кораблів 2 рангу) та посадовими особами, які мають рівні з ними права та вищі.

Відтак, судом першої інстанції вірно вказано, що приписами п. 228 Положення №1153/2008 встановлено вичерпний перелік підстав, за якими звільнення військовослужбовця з військової служби здійснюється саме через службову невідповідність, а саме: 1) у разі накладення на військовослужбовця дисциплінарного стягнення; 2) у разі прийняття відповідного рішення про звільнення за фактом невиконання (неналежного виконання) службових обов`язків; 3) у разі неможливості призначення військовослужбовця на відповідну посаду, якому відмовлено чи скасовано допуск до відомостей, що становлять державну таємницю.

Разом з тим, в силу положень абз. 3 п. 12.3 Інструкції №170 військовослужбовці, яким відмовлено в наданні допуску до державної таємниці або яким скасовано раніше наданий допуск до державної таємниці та яких неможливо призначити на рівнозначні або нижчі посади, за якими не передбачено допуску до державної таємниці, можуть бути звільнені з військової служби за підставами, передбаченими законодавством. У разі відсутності права на звільнення за цими підставами такі військовослужбовці підлягають звільненню з військової служби через службову невідповідність.

Відповідно до п. 2 Додатку 12 до Інструкції про надання доповідей і донесень про події, кримінальні правопорушення, адміністративні корупційні та військові адміністративні правопорушення, порушення військової дисципліни та їх облік у Міністерстві оборони України та Збройних Силах України (пункт 13 розділу ІІІ), затвердженого наказом Міністерства України від 28.07.2016 № 388 (чинного на момент виникнення спірних правовідносин), розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вживання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів військовослужбовцем на території військових частин (військових об`єктів) або виконання військовослужбовцем обов`язків військової служби (поява на території військової частини) у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння є порушенням військової дисципліни, яке обліковується для оцінки стану військової дисципліни.

Посилання апелянта на відсутність підстав для звільнення через службову невідповідність з огляду на те, що постановою Апеляційного суду Донецької області від 17.09.2018 постанову Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 20.08.2018 по справі № 219/9385/18 скасовано, а провадження по справі відносно позивача закрито за відсутності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, не враховуються судом апеляційної інстанції, оскільки обґрунтовано відхилені судом першої інстанції, який вказав, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності позивача скасована з огляду на те, що станом на момент складання протоколу про адміністративне правопорушення, а саме 20.08.2018 року, особливий період не діяв.

Натомість, як вище зазначено колегією суддів, іншою постановою Артемівського міськрайонного суду Донецької області у справі № 219/9864/18 про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП від 03.09.2018, позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, вчиненого 02.09.2018 та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 3 655 грн. Вказана постанова залишена без змін постановою Донецького апеляційного суду від 23.10.2018 та набрала законної сили, що на переконання колегії суддів є належним доказом грубого порушення ОСОБА_1 службової дисципліни.

Разом з тим, факт перебування позивача при виконанні службових обов`язків на території ВК м.Бахмут за адресою АДРЕСА_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння 20.08.2018 та 02.09.2018 підтверджується Актами огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу «Алконт-Ммт» (прилад №00255) від 20.08.2018 №1159 та від 02.09.2018 №120, що свідчить про правомірність дій відповідача при притягненні позивача до дисциплінарної відповідальності.

Суд першої інстанції вірно зауважив, що матеріалами справи підтверджується, що звільненню позивача передувало накладення на нього дисциплінарних стягнень. Згідно з наявними у матеріалах справи службових характеристик за період проходження військової служби, позивач зарекомендував себе як військовослужбовець, який потребує постійного контролю, поставлені завдання виконував не завжди у встановлені строки, постійно потребував нагадувань, рівень професійної підготовки задовільний, відтак своєю поведінкою надавав негативний приклад решті особового складу військової частини та негативно впливав на загальний рівень військової дисципліни у підрозділі.

Згідно із ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В свою чергу, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, зазначений обов`язок виконано, а тому враховуючи викладене в сукупності, судова колегія вважає обґрунтованими доводи відповідача, який у встановленому порядку аргументував правомірність своїх дій при звільненні позивача.

В частині доводів апелянта стосовно відсутності повноважень у начальника Черкаського ЗВ ВСП накладати дисциплінарне стягненим «звільнення з військової служби за службовою необхідністю» та видавати відповідні накази, то згідно ст. 8 Закону України «Про Дисциплінарний Статут Збройних Сил України», командири, посади яких у цьому Статуті не визначені, користуються дисциплінарною владою щодо підлеглих військовослужбовців згідно з військовим званням, передбаченим їх посадою.

Посада начальника Черкаською ЗВ ВСП напряму не визначена у ст.12 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України.

Штатом (штатним розкладом) Черкаського ЗВ ВСІ N 34/067 вх.447-ДСК, введеного в дію спільною Директивою МО України та Генерального Штабу ЗСУ від 14.02.2015 № Д-322/1/5ДСК, визначене штатне військове звання дня посади начальника відділу - «полковник», отже відповідно до п. є) ст.8 Закону України «Про Дисциплінарний Статут Збройних Сил України» начальник Черкаського ЗВ ВСП мас дисциплінарну владу командиру полку (корабля І рангу), яка визначається ст. 59 даного Статуту, зокрема, згідно п. ж) цієї статті начальник Черкаського ЗВ ВСП мас право: звільняти з військової служби солдатів (матросів), сержантів (старшин) (крім військовослужбовців строкової служби) за службового невідповідністю.

Таким чином, начальнику Черкаського ЗВ ВСП надано Законом повноваження звільняти з військової служби солдатів (матросів), сержантів за службовою невідповідністю.

Колегія суддів відхиляє доводи апелянта стосовно порушення порядку притягнення до адміністративної відповідальності, позаяк вони ґрунтуються на суб`єктивних твердженнях апелянта та жодним чином не спростовують факт грубого порушення службової дисципліни ОСОБА_1 .

Стосовно інших посилань апеляційної скарги, то колегія суддів критично оцінює такі з огляду на їх необґрунтованість, та зазначає, що згідно п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (Заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява N 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v.) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Крім того, судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін.

Керуючись статтями 242, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 30.01.2019 без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

(Постанову у повному обсязі складено 26.04.2019)

Головуючий суддя Ю.А. Ісаєнко

Суддя Г.В. Земляна

Суддя І.О. Лічевецький