Справа № 1.380.2019.001287
Суддя: Коморний Олександр Ігорович
Дата ухвалення: 2019-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№1.380.2019.001287
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2019 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Коморного О.І.

секретар судового засідання Редкевич О.Р.

за участю:

представник позивача не прибув

представника відповідача ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головне управління ДФС у Львівській області.

Обставини справи.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення ГУ ДФС у Львівській області від 12.04.2018 року №.

Позовні вимоги обґрунтовано незгодою з наслідками проведеної фактичної перевірки ФОП ОСОБА_2 з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства та складеним актом фактичної перевірки №0511/26/15/59, яким встановлено порушення вимоги п. 2.6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого Постановою Національного банку України №637 від 15.12.2004 року, а саме факт непроведення розрахункової операції через реєстратори розрахункових операцій та неоприбуткування готівки в сумі 14300 грн при купівлі одного мобільного телефону Apple Iphone 7 Jet Black. На підставі вказаного акта перевірки відповідач прийняв оскаржуване податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 12.04.2018 року, яким застосовано штрафні санкції в сумі 71500 грн за неоприбуткування (неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки - у п'ятикратному розмірі неоприбуткованої суми. Вважає такі дії відповідача протиправними, оскільки наказ та направлення на перевірку складені з численними порушеннями вимог Податкового кодексу України, зокрема не зазначено чіткої та конкретної мети (предмету) проведення фактичної перевірки, яка є обов'язковим реквізитом при їх складанні та в тексті наказу та направленні не зазначено чітких підстав для проведення фактичної перевірки. Разом з тим зазначає, що в акті перевірки немає жодних покликань на документи, що підтверджують факт реалізації товару позивачем працівникам контролюючого органу чи іншим особам мобільного телефону Apple Iphone 7 Jet Black по ціні 14300 грн та операція не проведена через реєстратори розрахункових операцій. Тому вважає, що оскільки відповідачем не наведено жодного доказу щодо проведення контрольно-розрахункової операції щодо купівлі вказаного мобільного телефону, винесене податкове повідомлення-рішення винесене протиправно та підлягає скасуванню. Просить суд задовольнити позовні вимоги.

Відповідач проти позову заперечив повністю з підстав викладених у відзиві, суть яких полягає в тому, що за результатами перевірки магазину Apple Hall складено акт фактичної перевірки від 23.03.2018 року № 0511/26/15/14/НОМЕР_2, у якому відображений висновок про порушення п.1 ст.3 ст.9 Закону України від 06.07.1995 р. №265/95-ВР "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" зі змінами та доповненнями, п.296.10 ст.296 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. № 2755-VI зі змінами та доповненнями, п.2.6 розділу ІІ Постанови Про затвердження Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні № 637 від 15.12.2004. Зазначає, що перевіркою встановлено здійснення продажу за готівку мобільного телефону (смартфон) Apple Iphone 7 Jet Black вартістю 14300,00 грн. за адресою: м. Київ, вул. Саксаганського, 69, ФО-П ОСОБА_2 10.11.2017 року, при цьому розрахункова операція проведена без застосування реєстратора розрахункових операцій (РРО), книги обліку розрахункових операцій, розрахункової книжки (РК). Вказує, що реалізований товар відноситься до групи 8517, який зазначено у переліку технічно складних побутових товарів, які підлягають гарантійному ремонту (обслуговуванню) або гарантійній заміні, в цілях застосування реєстраторів розрахункових операцій, відповідно до постанови КМУ від 16.03.2017 № 231 "Про затвердження переліку груп технічно складних побутових товарів, які підлягають гарантійному ремонту (обслуговуванню) або гарантійній заміні". Вважає, що Головне управління ДФС у Львівській області правомірно прийняло податкове повідомлення-рішення від 12.04.2018 року № НОМЕР_1, яким застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у сумі 71500,00 грн, а відтак позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Ухвалою суду від 25.03.2019 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Представник позивача у судове засідання не прибув, позивач подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечив повністю з вищевикладених підстав, просить у задоволенні позову відмовити повністю.

Суд заслухав пояснення представників сторін, повно, всебічно та обєктивно оцінив подані докази у їх сукупності та

встановив:

Головне управлінням ДФС у м. Києві 16 березня 2018 року провело фактичну перевірку з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства магазину Apple Hall, де здійснює господарську діяльність ФО-П ОСОБА_2, на підставі наказу Головного Управління ДФС у м. Києві № 2992 від 27.02.2018 року (а.с.14), направлень від 14.03.2018 року № 1545/26-1514-09 та від 14.03.2018 року №1546/26-15-14-09 (а.с.25,26).

За результатами перевірки встановлено порушення п.1 ст.3 ст.9 Закону України від 06.07.1995 року №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» зі змінами та доповненнями, п.296.10 ст.296 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. № 2755-VI зі змінами та доповненнями, п.2.6 розділу ІІ Постанови «Про затвердження Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні» № 637 від 15.12.2004 року, а саме встановлено, що 10.11.2017 року позивач продав за готівку мобільний телефон (смартфон) Apple Iphone 7 Jet Black вартістю 14300,00 грн, без застосування реєстратора розрахункових операцій (РРО), книги обліку розрахункових операцій, розрахункової книжки (РК), про що складено акт фактичної перевірки від 23.03.2018 року №0511/26/15/14/НОМЕР_2. (а.с.9-12)

Судом встановлено, що позивач допустив представників контролюючого органу до проведення перевірки та в акті перевірки позивач зазначив, що зауважень до перевіряючих та до акту перевірки немає, факти викладені в акті перевірки відповідають дійсності. (а.с.12)

На підставі акту фактичної перевірки від 23.03.2018 року №0511/26/15/14/НОМЕР_2 Головне управління ДФС у Львівській області прийняло податкове повідомлення-рішення від 12.04.2018 № НОМЕР_1, яким застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у сумі 71500,00 грн. (а.с. 13)

Позивач, не погодившись із даним податковим повідомленням-рішенням та вважаючи його протиправним, звернувся до суду з даним адміністративним позовом, в якому просить визнати таке протиправним та скасувати.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч.1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Однією із основних засад (принципів) адміністративного судочинства відповідно до п.4 ч.3 ст. 2 КАС України є змагальність сторін, диспозитивність та офіційне зясування всіх обставин у справі.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, регулюються Податковим кодексом України (далі- ПК України), який, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Пунктом 75.1, ст. 75 ПК України встановлено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Відповідно до пп. 75.1.3, п. 75.1, ст. 75 ПК України, фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об'єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Згідно п.п. 80.1, 80.2, ст. 80 ПК України, фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи). Фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема відповідно до підпункту 80.2.3 пункту 80.2 ст. 80 ПК України, письмового звернення покупця (споживача), оформленого відповідно до закону, про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій, касових операцій, патентування або ліцензування.

Судом встановлено з матеріалів справи, що відповідачем винесений наказ №2992 від 27.02.2018 року, видано направлення на перевірку ФОП ОСОБА_2 від 14.03.2018 року № 1545/26-1514-09 та від 14.03.2018 року № 1546/26-15-14-09, на підставі підпункту 80.2.3 пункту 80.2 ст. 80 ПК України (а.с.14).

Таким чином, покликання позивача на порушення вимог ПК України відповідачем при прийнятті наказу ГУ ДФС у м. Києві №2992 від 27.02.2018 року та направлень на перевірку, у звязку з незазначенням підстав та мети такої перевірки, суд не бере до уваги.

Як зазначено у п.177.10 ст.177 ПК України фізичні особи-підприємці зобов'язані вести Книгу обліку доходів і витрат та мати підтверджуючі документи щодо походження товару. Форма Книги обліку доходів і витрат та порядок її ведення визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Для реєстрації Книги обліку доходів і витрат фізичні особи - підприємці подають до контролюючого органу за місцем обліку примірник Книги у разі обрання способу ведення Книги у паперовому вигляді. Фізичні особи-підприємці застосовують реєстратори розрахункових операцій відповідно до Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Відповідно до п.1 глави 1 Розділу ІІ «Порядку реєстрації та ведення розрахункових книжок, книг обліку розрахункових операцій», затвердженого 14.06.2016 наказом Міністерства фінансів України №547, зареєстрованого 05.07.2016 в Міністерстві юстиції України за №920/29050, суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, зобов'язані зареєструвати книги обліку розрахункових операцій.

Порядок ведення касових операцій у національній валюті України підприємствами (підприємцями), а також окремі питання організації банками роботи з готівкою визначає Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затверджене постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 №637 (в редакції, чинній на момент вчинення виявленого порушення) (далі- Положення).

Пунктом 2.2 Розділу 2 вказаного Положення встановлено, що підприємства (підприємці) здійснюють розрахунки готівкою між собою і з фізичними особами (громадянами України, іноземцями, особами без громадянства, які не здійснюють підприємницької діяльності) через касу як за рахунок готівкової виручки, так і за рахунок коштів, одержаних із банків. Зазначені розрахунки проводяться також шляхом переказу готівки для сплати відповідних платежів.

Підприємства (підприємці) здійснюють облік операцій з готівкою у відповідних книгах обліку.

За визначенням пункту 1.2 Положення про ведення касових операцій в національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 року №637, оприбуткування готівки - це проведення підприємствами і підприємцями обліку готівки в касі на повну суму її фактичних надходжень у касовій книзі, книзі обліку доходів і витрат, книзі обліку розрахункових операцій.

Пунктом 2.6 Положення про ведення касових операцій в національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 №637 передбачено, уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися.

Згідно з абзацом третім пункту 2.6 вказаного Положення у разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням реєстраторів розрахункових операцій або використанням розрахункової книги оприбуткуванням готівки є здійснення обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків реєстраторів розрахункових операцій (даних розрахункової книги).

Використання книги обліку розрахункових операцій, зареєстрованої на реєстратор розрахункових операцій, передбачає, у тому числі, щоденне виконання записів про рух готівки та суми розрахунків.

Суми готівки, що оприбутковуються, мають відповідати сумам, визначеним у відповідних касових (розрахункових) документах.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», пункту 1.2 Положення про ведення касових операцій в національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 №637 книга обліку розрахункових операцій прошнурована і належним чином зареєстрована в органах державної податкової служби України книга, що містить щоденні звіти, які складаються на підставі відповідних розрахункових документів щодо руху готівкових коштів, товарів (послуг).

Таким чином, із системного аналізу вищенаведених законодавчих приписів суд приходить до висновку, що у разі проведення готівкових розрахунків з оформленням їх касові ордерами і веденням касової книги, відповідно до вимог глави 4 Положення про ведені касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженим Постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004р. №637, оприбуткуванням готівки є сукупне таких дій: фіксація повної суми фактичних надходжень готівки у касових ордерах відображення на їх підставі готівки у касовій книзі. У випадку проведення готівкові розрахунків із застосуванням РРО оприбуткуванням готівки є відображення повної суми фактичних надходжень готівки у фіскальних звітних чеках РРО (даних РК) та здійснені обліку зазначених готівкових коштів у книзі обліку розрахункових операцій.

Отже, якщо готівку проведено через РРО і в книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків однак у день одержання готівкових коштів не проведено по касовій книзі, таку готівку оприбутковано в касі підприємства несвоєчасно.

У разі, якщо готівку проведено через РРО, зроблено відповідний запис у касовій книзі день надходження готівки, однак не проведено в книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чек такий випадок може кваліфікуватися як неповне оприбуткування.

На підтвердження факту порушень встановлених відповідачем, до матеріалів справи долучено пояснення ОСОБА_2, зі змісту якого зясовано судом, що 10.11.2017 року був реалізований мобільний телефон (смартфон Apple iPhone 7 Jet Black 32 gb) вартістю 14300 грн, розрахунок проводився готівкою без використання касового апарату, у звязку із його відсутністю, кошти в книгу обліку доходів 10.11.2017 року не оприбутковано, у звязку з виникненням спірного питання з клієнтом. (а.с.27)

Відповідачем долучено до матеріалів справи розписку про отримання коштів за вказаний товар при його поверненні. (а.с.28)

В судовому засіданні представник відповідача долучив до матеріалів справи витяг з книги обліку доходів позивача, з якої судом встановлено, що відсутні записи 10.11.2017 року про реалізацію мобільного телефону (смартфон Apple iPhone 7 Jet Black 32 gb) вартістю 14300 грн.

Абзацом третім статті 1 Указу Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» від 12.06.1995 №436/95 встановлено, що у разі порушення юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами - громадянами України, іноземними громадянами та особами без громадянства, які є субєктами підприємницької діяльності, а також постійними представництвами нерезидентів, через які повністю або частково здійснюється підприємницька діяльність, норм з регулювання обігу готівки у національній валюті, що встановлюються Національним банком України, до них застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу, зокрема, за неоприбуткування (неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки у пятикратному розмірі неоприбуткованої суми.

Передбачені цією статтею штрафи в повному обсязі стягуються до державного бюджету в порядку, встановленому законодавством.

Контроль за додержанням особами, зазначеними у статті 1 цього Указу (крім банків), норм з регулювання обігу готівки в національній валюті, що встановлюються Національним банком України, здійснюють органи державної податкової служби, державної контрольно-ревізійної служби, Міністерства внутрішніх справ України та фінансові органи, а банками -Національний банк України. (Стаття 3 в редакції Указу Президента N 802/2001 від 07.09.2001).

Враховуючи викладене, у разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням реєстраторів розрахункових операцій або використанням розрахункової книги оприбуткуванням готівки є сукупність таких дій: фіксація повної суми фактичних надходжень готівки у фіскальних звітних чеках реєстраторів розрахункових операцій (даних розрахункової книги) та відображення на їх підставі готівки у книзі обліку розрахункових операцій. Невиконання будь-якої з цих дій є порушенням порядку оприбуткування готівки, за яке встановлена відповідальність (абзац 3 статті 1 Указу Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» від 12 червня 1995 року №436/95).

Встановлені судом вищенаведені фактичні обставини справи свідчать про те, що Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 порушено вимоги законодавства, а відтак винесене Головним управлінням ДФС у Львівській області, на підставі акту перевірки від 23.03.2018 року № 0511/26/15/14/НОМЕР_2, податкове повідомлення-рішення від 12.04.2018 року № НОМЕР_1, яким застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у сумі 71500,00 грн, суд вважає правомірним.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно з ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оскільки у даній справі оспорюється рішення прийняте відповідачем, субєктом владних повноважень, суд відповідно до вимог ч.2 ст.2 КАС України, перевіряє чи прийнято (вчинено) воно: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Оцінюючи рішення відповідача на відповідність ч. 3 ст. 2 КАС України, суд вважає, що рішення відповідача прийняте на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законами України; з урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії) та неупереджено. За таких обставин суд вважає, що вимоги є необґрунтованими, а тому у позові слід відмовити повністю.

Судові витрати згідно ст. 139 КАС України позивачеві відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 19, 22, 25, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255 КАС України, суд

у х в а л и в :

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

2. Судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до суду апеляційної інстанції через Львівський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення складений 02.05.2019р.

Суддя Коморний О.І.