Справа № 120/660/19-а
Суддя: Дмитришена Руслана Миколаївна
Дата ухвалення: 2019-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

м. Вінниця

24 квітня 2019 р. Справа № 120/660/19-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Дмитришеної Руслани Миколаївни,

за участю:

секретаря судового засідання: Федчук Т.Ю.

представника позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: Мякінькової Л.І.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: ОСОБА_3 (АДРЕСА_1)

до: Головного управління ДФС у Вінницькій області (21100, м. Вінниця, вул. Хмельницьке шосе, 7)

про: визнання протиправною та скасування вимоги

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Вінницького окружного адміністративного суду знаходиться адміністративна справа за позовом ОСОБА_3 (АДРЕСА_1) до Головного управління ДФС у Вінницькій області (21100, м. Вінниця, вул. Хмельницьке шосе, 7) про визнання протиправною та скасування вимоги.

Ухвалою суду від 01.03.2019 відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання.

20.03.2019 на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на адміністративний позов із запереченнями щодо позовним вимог. Окрім того, в поданому відзиві відповідач зазначає щодо пропущення позивачем строку на оскарження вимоги про сплату боргу (недоїмки).

02.04.2019 представником позивача подано заяву про поновлення пропущеного процесуального строку звернення до адміністративного суду. Обґрунтовуючи подану заяву, представник позивача вказує на те, що відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань щодо ОСОБА_3 записів не знайдено, тобто, останній не перебуває на обліку, як фізична особа-підприємець. Крім того, норми закону не зобов'язують повідомляти податковий орган про зміну місця проживання.

Представник позивача вказав, що оскаржувану вимогу про сплату боргу (недоїмки) ОСОБА_3 не отримував, а про існування заборгованості йому стало відомо від знайомих за попереднім місцем проживання. З метою з'ясування всіх обставин, позивачем було направлено скаргу до Головного управління ДФС у Вінницькій області, на яку відповідачем 29.12.2018 надано відповідь.

В подальшому, ОСОБА_3 направлено скаргу до ДФС України, на яку 08.02.2019 отримано рішення про залишення скарги без розгляду. Крім того, оскаржувана вимога про сплату боргу (недоїмки) від Головного управління ДФС у Вінницькій області вручена представнику позивача лише 28.03.2019, тобто, в день судового засідання по справі.

Відповідно до ч. 4 ст. 122 КАС України, якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов'язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб'єкта владних повноважень.

Відтак, позивач зазначає, що він з поважних причин не зміг оскаржити вимогу до суду у 10-денний строк, а тому просить поновити строк звернення до адміністративного суду.

В ході підготовчого судового засідання представник позивача підтримав подану заяву про поновлення пропущеного процесуального строку звернення до адміністративного суду. Натомість представник відповідача заперечувала щодо поновлення пропущеного процесуального строку.

Вирішуючи подану представником позивача заяву, суд враховує наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Водночас в силу положень ч. 3 ст. 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Позивач оскаржує вимогу податкового органу про сплату недоїмки з єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування. Враховуючи приписи абзаців 3, 4, 9 частини 4 статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» для звернення до суду з відповідним позовом встановлено 10-денний строк, який обчислюється з дня отримання вимоги платником внеску.

Позивач зазначає, що про оскаржувану вимогу він фактично дізнався лише 08.02.2019 після отримання рішення про залишення скарги без розгляду за вих. №5539/6/99-99-11-05-02-25 від 04.02.2019. При цьому, саму вимогу про сплату боргу (недоїмки) отримав представник позивача 28.03.2019.

Отже, встановлені обставини справи вказують на те, що про порушення своїх прав та інтересів позивач дізнався 08.02.2019, після чого звернувся до суду з позовом про оскарження вимоги про сплату боргу (недоїмки).

Крім того, матеріалами справи доводиться, що оскаржувана вимога про сплату боргу направлена ГУ ДФС у Вінницькій області на адресу: АДРЕСА_2. Натомість, відповідно до копії паспорта громадянина України зареєстрованим місцем ОСОБА_3 є АДРЕСА_1 що підтверджується відтиском штампу відділу ВС Калинівського району від 16.06.2006.

Разом з тим, судом береться до уваги рекомендоване поштове повідомлення від 27.11.2018 року, яким була відправлена оскаржувана вимога за адресою АДРЕСА_2, та не вручена з підстав, зазначених у довідці відділом зв'язку "адресат не проживає".

Таким чином, строк для звернення до адміністративного суду в даному випадку обчислюється з моменту коли позивач мав повну, реальну та об'єктивну можливість звернення до суду за захистом своїх прав та інтересів, а саме з дати отримання та ознайомлення зі змістом оскаржуваного рішення.

Відтак, правило про пропуск строку звернення до суду не має абсолютного характеру і не повинно застосовуватися автоматично, застосування правила пропуску строку звернення до суду залежить від обставин справи. Під цим слід розуміти вагомість права, про захист якого особа звернулася до суду.

Водночас у справі Bellet v. France Суд зазначив, що "стаття 6 §1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

З огляду на вищевикладене та враховуючи відсутність доказів на підтвердження факту отримання позивачем оскаржуваної вимоги від відповідача, суд доходить висновку, що наведені позивачем причини пропуску строку звернення до адміністративного суду є поважними, а тому його заяву про поновлення такого строку належить задовольнити.

Керуючись ст.ст. 122 КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання представника позивача задовольнити.

Визнати поважними причини пропущення строку та поновити строк для звернення до суду ОСОБА_3 до Головного управління ДФС у Вінницькій області про визнання протиправною та скасування вимоги.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Повний текст ухвали складений: 06.05.19

Суддя Дмитришена Руслана Миколаївна