Справа № 397/714/19
Суддя: Мирошниченко Д. В.
Дата ухвалення: 2019-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 397/714/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.05.2019 року. Олександрівський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого - судді Мирошниченка Д.В.,

за участю: секретаря судового засідання - Волошаненко М.М.,

представника позивача - Литвин О.О.,

відповідача - ОСОБА_2, -

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Олександрівка адміністративну справу за позовом Управління Державної міграційної служби України в Кіровоградській області до ОСОБА_2 про примусове видворення за межі України,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить прийняти рішення про примусове видворення за межі України громадянина Російської Федерації ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що при проведенні перевірки легальності перебування на території України громадянина Російської Федерації ОСОБА_2, було встановлено наступне.

Згідно листа Державної установи «Олександрівський виправний центр (№ 104)» від 25.04.2019 року № 9/1046, відповідач прибув на територію України в лютому 2014 року з метою подальшого проживання зі своїми рідними за адресою: АДРЕСА_1

Вироком Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 16.08.2016 року ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 7 місяців. Відбував покарання у Державній установі «Олександрівський виправний центр (№ 104)».

Відповідач за час перебування на території України, до початку відбування покарання, із відповідною заявою про продовження строку перебування до ДМС України не звертався, з клопотанням щодо набуття/прийняття громадянства України, оформлення дозволу на імміграцію в Україну, документування посвідкою на тимчасове проживання не звертався

Ухвалою Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 26.04.2019 року відповідач умовно-достроково звільнений від відбування покарання.

Наразі відповідач перебуває на території України без законних підстав, чим порушує вимоги статей 9, 23 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 року № 3773-VI (далі - Закон № 3773-VI) та підпункту 2 пункту 2 «Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.02.2012 року № 150. Його подальше перебування на території України суперечить законодавству України.

З листа Державної установи «Олександрівський виправний центр (№ 104)» від 25.04.2019 року № 9/1046 встановлено, що в особовій справі відповідача оригінал паспорта відсутній, проте наявна ксерокопія паспорта громадянина Російської Федерації. Таким чином, у відповідача відсутній документ, що дає йому право перебувати на території України.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримала та просила задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні проти задоволення позову не заперечив.

Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Як встановлено в судовому засіданні та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець м. Мурманськ, паспорт громадянина Російської Федерації виданий 17.12.2013 року відділом Внутрішніх справ Кавказького району Краснодарського краю (а.с. 3-4).

16.08.2016 року ОСОБА_2 засуджений Канівським міськрайонним судом Черкаської області за ч. 3 ст. 185 КК України, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 7 місяців (а.с. 5-6).

Згідно відповіді ДУ «Олександрівський виправний центр (№ 104) № 9/1046 від 25.04.2019 року, в особовій справі засудженого ОСОБА_2 (відповідач по справі), який відбуває покарання у їхній установі, оригінал паспорта відсутній, проте є копія паспорта громадянина Російської Федерації (а.с. 8).

Згідно ухвали Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 26.04.2019 року, ОСОБА_2 звільнений від відбування кримінального покарання, призначеного вироком Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 16.08.2016 року за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років 7 місяців - умовно-достроково на строк 1 рік 4 місяці 1 день (а.с. 9-10).

З наданих у судовому засіданні представником позивача документів вбачається, що інформація про перетин відповідачем державного кордону з 2014 по 2019 роки відсутня (така інформація зберігається протягом п?яти років). Крім того, громадянин Російської Федерації ОСОБА_2 згідно даних відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Черкаській області, зареєстрованим або знятим з реєстрації по місту Черкаси та Черкаській області не значиться, за оформленням дозволу на імміграцію, посвідки на тимчасове або постійне проживання, набуттям громадянства України не звертався (а.с. 17-19).

Згідно статті 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні та порядок їх в?їзду в Україну та виїзду з України, регулюються Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Згідно п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», нелегальний мігрант - іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.

Відповідно до ч. 16 статті 4 даного Закону, іноземці та особи без громадянства, які в?їхали в Україну на інших законних підставах, вважаються такими, які тимчасово перебувають на території України на законних підставах на період наданого візою дозволу на в?їзд або на період, встановлений законодавством чи міжнародним договором України.

Згідно статті 9 Закону, іноземці та особи без громадянства в?їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України. Це правило не поширюється на іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон України з метою визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового або тимчасового захисту чи отримання притулку. Іноземці та особи без громадянства під час проходження прикордонного контролю у пунктах пропуску через державний кордон зобов'язані подати свої біометричні дані для їх фіксації.

Строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.

Відповідно до вимог чинного законодавства України особа в будь-якому разі не підлягає видворенню, якщо підпадає під захист статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобода бо статті 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» , відповідно до якої іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворені або видані чи передані до країн:

- де їх життю або свободі загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань;

- де їм загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання;

- де їх життю або здоров?ю, безпеці або свободі загрожує небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя;

- де їм загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки.

Як встановлено в ході розгляду справи судом, відповідач прибув на територію України в лютому 2004 року з метою подальшого проживання зі своїми рідними в м. Чигирин Черкаської області.

Вироком Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 16.08.2016 відповідач був засуджений за ч. 3 ст. 185 КК України, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, до покарання у виді 5 років 7 місяців позбавлення волі. Відбував покарання у Державній установі «Олександрівський виправний центр (№ 104)».

Ухвалою Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 26.04.2019 року, ОСОБА_2 звільнений від відбування кримінального покарання умовно-достроково на строк 1 рік 4 місяці 1 день.

Відповідач за час перебування на території України, до початку відбування покарання, із відповідною заявою про продовження строку перебування до ДМС України не звертався, також не звертавсяз клопотанням щодо набуття/прийняття громадянства України, оформлення дозволу на імміграцію в Україну, документування посвідкою на тимчасове проживання.

Наразі відповідач перебуває на території України без законних підстав. Його подальше перебування на території України суперечить законодавству України, а також він не заперечує проти його видворення за межі України.

Враховуючи викладене та те, що відповідач відповідно до ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», грубо та свідомо порушував законодавство України, останній не підпадає під захист статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або статті 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», тому суд має усі підстави вважати, що відповідач всілякими можливостями буде ухилятися від виконання рішення про примусове повернення за межі України, тому позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 77, 243-246, 250, 288, 295, 371 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Управління Державної міграційної служби України в Кіровоградській області до ОСОБА_2 про примусове видворення за межі України - задовольнити.

Примусово видворити за межі України громадянина Російської Федерації ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення суду допустити до негайного виконання.

Рішення суду може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень КАС України, апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди (Олександрівський районний суд Кіровоградської області).

Позивач: Управління Державної міграційної служби України в Кіровоградській області, місце знаходження: 25015, Кіровоградська область, м. Кропивницький, вул. Єгорова, 25а, код ЄДРПОУ - 37795939;

Представник позивача: Литвин Олена Олександрівна, місце знаходження: 27300, Кіровоградська область, смт. Олександрівка, вул. Шевченка, 20, довіреність від 21.01.2019 року № 41.

Відповідач: ОСОБА_2, проживає за адресою: АДРЕСА_2

Суддя: (підпис)

З оригіналом вірно.

Рішення набуло законної сили "_____"_____________ року та підлягає виконанню.

Оригінал рішення зберігається у справі № 397/714/19.

Суддя Олександрівського районного суду

Кіровоградської області Д.В. Мирошниченко