Справа № 0940/2489/18
Суддя: Шинкар Тетяна Ігорівна
Дата ухвалення: 2019-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2019 рокуЛьвів№ 857/3330/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

судді-доповідача Шинкар Т.І.,

суддів Пліша М.А.,

Судової-Хомюк Н.М.,

секретаря судового засідання Цар М.М.,

розглянувши у судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду (головуючий суддя Матуляк Я.П.), ухвалене в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження в м.Івано-Франківську 08 лютого 2019 року у справі № 0940/2489/18 за позовом ОСОБА_3 до Департаменту соціальної політики Івано-Франківської обласної державної адміністрації про визнання відмови неправомірною та зобов'язання до вчинення дій,

В С Т А Н О В И В:

27.12.2018 ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до Департаменту соціальної політики Івано-Франківської обласної державної адміністрації, просив визнати неправомірною відмову відповідача та зобов'язати вчинити дії щодо передачі на праві приватної власності автомобіля марки Geely (CK) MR 7151A, яким був забезпечений дідусь позивача ОСОБА_5 зі сплатою залишкової вартості автомобіля у сумі 29 817,44 грн. з врахуванням ступеня зношення, яке становить 52,52%.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 08 лютого 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що умовою для залишення автомобіля є сплата коштів членом сім'ї померлої особи з інвалідністю протягом шести місяців з дня смерті померлої особи з інвалідністю до державного бюджету на рахунки, відкриті в органах Казначейства та реєстрація члена сім'ї померлого інваліда за місцем реєстрації особи з інвалідністю. З наданих позивачем доказів, а саме довідки-рахунку про результати розрахунку ступеня зношення автомобіля від 10.12.2018 №2015/03.1-54/09, судом першої інстанції встановлено, що позивачем кошти (вартість автомобіля з урахуванням розрахункової вартості автомобіля та суми, сплаченої за нього особою з інвалідністю) протягом шести місяців з дня смерті особи з інвалідністю ОСОБА_5, до державного бюджету на рахунки, відкриті в органах Казначейства не сплачено. Суд першої інстанції також зазначив, що позивачем пропущено строк сплати вартості автомобіля з урахуванням розрахункової суми для викупу автомобіля та суми, сплаченої за нього інвалідом. Суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення адміністративного позову в цілому.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, просить скасувати рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 08 лютого 2019 року та прийняти нове, яким повністю задовольнити позовні вимоги. Апеляційну скаргу мотивовано тим, що спірний автомобіль не увійшов до складу спадщини, оскільки був переданий дідові позивача безкоштовно. Скаржник вказує, що відповідачем не повідомлено позивача як члена сім'ї померлого про необхідність сплатити залишкову вартість автомобіля для подальшого залишення у сім'ї. Скаржник звертає увагу, що законодавчими нормами покладено обов'язок на відповідача запропонувати членам сім'ї, які на час смерті інваліда проживали та були зареєстровані за місцем постійного проживання і реєстрації інваліда, скористатися правом, яке виникло у них після смерті останнього, вказавши спосіб його реалізації із наданням довідки-розрахунку. Вказує, що довідка-розрахунок надана тільки 10.12.2018. Вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Представник відповідача подав заяву (клопотання) про розгляд справи без його участі, позивач в судове засідання не з'явився, явку повноважного представника не забезпечив, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що відповідно до частини 2 статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) не перешкоджає розгляду справи.

Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до статті 230 КАС України секретарем забезпечено ведення протоколу судового засідання.

Згідно з ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які посилаються учасники справи, приходить до переконання, що оскаржуване рішення суду першої інстанції вимогам ст.242 КАС України не відповідає.

Відповідно до Витягу з Наказу Головного управління праці та соціального захисту населення Івано-Франківської ОДА №5 від 19.01.2012 «Про умови видачі інвалідам спецавтотранспорту відповідно до медичних показань, вказаних у витязі з акту обстеження в обл. МСЕК від 22.07.2003 №289» ОСОБА_5 інвалід Великої Вітчизняної війни І групи згідно з Порядком забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 19.07.2006 №999, підлягає забезпеченню автомобілем Geely (CK-2) MR7151A (комплектація 303) безкоштовно (а.с.10).

Згідно з свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1, виданим Івано-Франківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ в Івано-Франківській області, ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.14).

01.11.2018 ОСОБА_3 як онук ОСОБА_5 подав заяву у Департамент соціальної політики Івано-Франківської обласної державної адміністрації, просив дати дозвіл на перереєстрацію автомобіля Geely (CK-2) MR7151A, 2011 року, який належав ОСОБА_5, зі сплатою залишкової вартості (а.с.12).

10.12.2018 ОСОБА_3 надано довідку-рахунок «Про результати розрахунку ступеня зношення автомобіля», скріплену підписами Директора та Начальника управління фінансового та інформаційного забезпечення - головним бухгалтером Департаменту соціальної політики Івано-Франківської обласної державної адміністрації, згідно з якою автомобіль марки Geely (CK-2) MR7151A, 2012 року випуску, виданий інваліду ОСОБА_5, місце проживання : АДРЕСА_1, вартість на момент придбання 62 800 грн., автомобіль надано безкоштовно, термін експлуатації автомобіля 5 років 2 місяці, ступінь зношення - 52,52%, вартість автомобіля (з урахуванням ступеню зношення та суми сплаченої за нього інвалідом) 29 817,44 грн. (а.с.11).

Листом Департаменту соціальної політики Івано-Франківської обласної державної адміністрації від 26.12.2018 №4252/05.1-43/10.18 ОСОБА_3 повідомлений, що оскільки термін сплати залишкової вартості автомобіля (згідно довідки рахунку про результати розрахунку ступеня зношення автомобіля становить 29 817,44 грн.) вже закінчився, а тому відмовлено в отриманні дозволу на реєстрацію дозволу для перереєстрації вищезазначеного автомобіля. Повідомлено, що автомобіль Geely (CK-2) MR7151A, 2011 року випуску, потрібно повернути департаменту до 01.01.2019, у повному комплекті.

Вважаючи вказану відмову протиправною, ОСОБА_3 звернувся із позовом до суду.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Основні засади створення правових, соціально-економічних, організаційних умов для усунення або компенсації наслідків, спричинених стійким порушенням здоров'я, функціонування системи підтримання особами з інвалідністю фізичного, психічного, соціального благополуччя, сприяння їм у досягненні соціальної та матеріальної незалежності визначені Законом України «Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні» від 06.10.2005 № 2961-IV, згідно з статтею 1 якого особа з інвалідністю - особа зі стійким розладом функцій організму, що при взаємодії із зовнішнім середовищем може призводити до обмеження її життєдіяльності, внаслідок чого держава зобов'язана створити умови для реалізації нею прав нарівні з іншими громадянами та забезпечити її соціальний захист.

Відповідно до статті 26 Закону України «Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні» держава гарантує закупівлю спеціального автотранспорту та забезпечення ними осіб з інвалідністю для соціальної адаптації, полегшення умов праці і побуту, спілкування осіб з інвалідністю, поширює інформацію про таку продукцію.

Статтею 38 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» від 21.03.1991 № 875-XII встановлено, що особам з інвалідністю надаються безоплатно або на пільгових умовах на підставі індивідуальної програми реабілітації автомобілі. Після смерті особи з інвалідністю автомобіль, виданий безоплатно чи на пільгових умовах, у тому числі визнаний гуманітарною допомогою, за бажанням членів її сім'ї може бути переданий у їх власність безоплатно у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Порядок та умови забезпечення осіб з інвалідністю автомобілями визначає Кабінет Міністрів України.

Згідно з статтею 11-1 Закону України «Про гуманітарну допомогу» від 22.10.1999 №1192-XIV, в редакції чинній на час смерті ОСОБА_5, після смерті інваліда автомобіль, визнаний гуманітарною допомогою, яким інвалід був забезпечений через органи соціального захисту населення, за бажанням членів їхніх сімей, спадкоємців передається їм у власність безоплатно за рішенням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері соціального захисту населення, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 26 Закону України «Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні», статей 6 і 11-1 Закону України «Про гуманітарну допомогу» Кабінет Міністрів України прийняв Постанову від 19 липня 2006 року № 999 «Про затвердження Порядку забезпечення осіб з інвалідністю автомобілями» (далі - Порядок № 999), який визначає механізм забезпечення легковими автомобілями, зазначеними в абзаці 6 статті 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» (далі - автомобіль) осіб з інвалідністю, які мають право на їх отримання безоплатно або на пільгових умовах, є громадянами України і місце проживання яких зареєстровано (далі - місце реєстрації) в Україні в установленому законодавством порядку.

Пунктом 16 вказаного Порядку № 999, в редакції чинній на час смерті ОСОБА_5, встановлено, що автомобіль, строк експлуатації якого менше ніж 10 років (крім випадку, зазначеного в абзаці другому цього пункту), після смерті інваліда залишається у користуванні його сім'ї, якщо в ній є інвалід, який: мав підстави для забезпечення автомобілем на час смерті інваліда або протягом не більше 6 місяців з дня його смерті; був зареєстрований на час смерті інваліда за місцем його реєстрації; не має іншого автомобіля, у тому числі отриманого через структурний підрозділ соціального захисту населення або управління виконавчої дирекції.

Члену сім'ї померлого інваліда, який зареєстрований за місцем реєстрації інваліда на час смерті, автомобіль, строк експлуатації якого менше ніж 10 років, залишається у разі сплати ним протягом шести місяців з дня смерті інваліда до державного бюджету на рахунки, відкриті в органах Казначейства, а членом сім'ї померлого інваліда внаслідок трудового каліцтва - на рахунки відповідних управлінь виконавчої дирекції вартості автомобіля з урахуванням розрахункової вартості автомобіля та суми, сплаченої за нього інвалідом.

Розрахункова вартість автомобіля визначається структурним підрозділом соціального захисту населення або управлінням виконавчої дирекції з урахуванням зносу автомобіля 0,84 відсотка за кожний повний календарний місяць, або 10 відсотків за кожний повний рік.

В іншому разі автомобіль, строк експлуатації якого менше ніж 10 років, повертається (вилучається) структурному підрозділу чи органу соціального захисту населення або управлінню виконавчої дирекції у повному комплекті.

Згідно з абзацом 9 пункту 3 Порядку № 999 до членів сім'ї інваліда належать громадяни України, які проживають разом з ним, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, опіки або піклування над неповнолітніми дітьми, а також на інших підставах, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, та місце проживання яких зареєстровано в Україні в установленому законодавством порядку.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що обов'язковою умовою для передачі автомобіля члену сім'ї померлого інваліда є реєстрація за місцем реєстрації інваліда на час смерті та факт сплати до державного бюджету залишкової вартості автомобіля протягом шести місяців з дня смерті інваліда. Члени сім'ї особисто звертаються до структурного підрозділу з питань соціального захисту за місцем проживання із заявами про розгляд питання стосовно залишення автомобіля у власності сім'ї після смерті особи з інвалідністю. Право членів сім'ї померлого інваліда, який безоплатно забезпечений автомобілем, на отримання такого автомобіля у власність відповідно до Порядку № 999, встановлене законом.

В свою чергу, відповідно до пункту 20 Порядку №999 контроль за експлуатацією автомобілів здійснюють підрозділи МВС, структурні підрозділи соціального захисту населення, управління виконавчої дирекції у порядку, визначеному Мінсоцполітики разом з МВС.

Згідно з пунктом 36 Порядку №999 структурні підрозділи соціального захисту населення, управління виконавчої дирекції щороку не пізніше ніж 25 січня проводять інвентаризацію особових справ інвалідів.

Особові справи інвалідів (крім інвалідів унаслідок трудового каліцтва), яких забезпечено автомобілями, зберігаються в структурних підрозділах соціального захисту населення (пункт 40 Порядку № 999).

Розпорядженням Івано-Франківської ОДА від 30.07.2018 №412 затверджено Положення та структуру Департаменту соціальної політики Івано-Франківської обласної державної адміністрації, яким встановлено, що Департамент соціальної політики Івано-Франківської обласної державної адміністрації (далі - Департамент) утворюється головою обласної державної адміністрації. Департамент забезпечує на відповідній території реалізацію державної політики з питань, зокрема, соціальної підтримки та надання соціальних послуг вразливим верствам населення, зокрема особам з інвалідністю.

Згідно з вказаним Положенням у сфері соціальної інтеграції осіб з інвалідністю Департамент відповідно до визначених повноважень: організовує роботу із забезпечення осіб з інвалідністю транспортними засобами; веде облік осіб з інвалідністю та дітей з інвалідністю для забезпечення їх автомобілями (в тому числі безоплатного та пільгового) відповідно до законодавства України; аналізує та узагальнює потребу в забезпеченні осіб з інвалідністю автомобілями.

Департамент в установленому законодавством порядку та в межах повноважень взаємодіє з іншими структурними підрозділами, апаратом обласної державної адміністрації, органами місцевого самоврядування, територіальними органами міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, а також підприємствами, установами та організаціями з метою створення умов для провадження послідовної та узгодженої діяльності щодо строків, періодичності отримання та передання інформації, необхідної для належного виконання покладених на нього завдань та проведення запланованих заходів.

На підставі системного аналізу вказаних законодавчих положень суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що такими не лише закріплено право позивача як члена сім'ї померлого інваліда, який безоплатно забезпечений автомобілем, на отримання такого автомобіля у власність, а й покладено обов'язок саме на відповідача, який виконує державні функції в соціальній сфері, здійснювати облік та контроль за експлуатацією автомобіля, наданого ОСОБА_5 як особі з інвалідністю, зокрема, шляхом ведення особової справи такого та, як наслідок, після смерті інваліда ОСОБА_5 запропонувати позивачу, як члену сім'ї інваліда, скористатися правом залишити такий автомобіль або повернути автомобіль Департаменту соціальної політики Івано-Франківської обласної державної адміністрації.

При цьому, на переконання суду апеляційної інстанції, шляхом складення відповідачем довідки-рахунку за формою, що затверджується Мінсоцполітики, після отримання заяви позивача від 01.11.2018, в якій висловлено намір останнього перереєструвати спірний автомобіль, відповідачем вказано спосіб реалізації права позивача на залишення автомобіля. Намір позивача сплатити відповідні кошти для викупу автомобіля, відповідачем не заперечується та не оспорюється.

Згідно з частиною 2 статті 6 КАС України та статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

В прецедентній практиці Європейського Суду з прав людини особливу важливість надано принципу «належного урядування», який передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (п.70 Рішення «Рисовський проти України» (Заява № 29979/04) від 20 жовтня 2011 року).

Зокрема, на державні органи покладено обов'язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), заява №55555/08, п. 74, від 20 травня 2010 року, і «Тошкуце та інші проти Румунії» (Toscuta and Others v. Romania), заява №36900/03, п. 37, від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (див. зазначені вище рішення у справах «Онер'їлдіз проти Туреччини» (Oneryildiz v. Turkey), п. 128, та «Беєлер проти Італії» (Beyeler v. Italy), п. 119).

У п.71 Рішення «Рисовський проти України» (Заява № 29979/04) від 20 жовтня 2011 року зазначено, що принцип «належного урядування», як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість. З іншого боку, потреба виправити минулу «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу. Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов'язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

З врахуванням вказаного суд апеляційної інстанції вважає, що надавши 10.12.2018 позивачу довідку-рахунок «Про результати розрахунку ступеня зношення автомобіля» відповідач задекларував намір передати спірний автомобіль у власність позивача, а тому подальша відмова, надана після спливу більш ніж двох тижнів (26.12.2018) від видачі такої довідки та понад місяць від подання відповідної заяви, не відповідає закріпленим статтею 2 КАС України принципам розсудливості, своєчасності та принципу «належного урядування», закріпленому у прецедентній практиці Європейського Суду з прав людини

До того ж, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що ОСОБА_3 здійснює догляд за інвалідом І групи з дитинства ОСОБА_7, яка потребує постійного стороннього догляду і нагляду, що підтверджується долученими до матеріалів справи копіями: довідки від 09.01.2019 №9 посвідченням серії НОМЕР_2, довідки до акта огляду МСЕК серії АВ № 0891614, а тому оскаржувану відмову відповідача не можна розглядати як обґрунтованою, тобто прийнятою з урахуванням усіх обставин, що мають значення для вирішення питання.

В свою чергу, в рішеннях Європейського суду з прав людини склалася практика, яка підтверджує, що дискреційні повноваження не повинні використовуватися свавільно, а суд повинен контролювати рішення, прийняті на підставі реалізації дискреційних повноважень, максимально ефективно (рішення у справі «Hasan and Chaush v. Bulgaria» № 30985/96).

За таких обставин суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог.

Згідно з частиною 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов'язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

З огляду на викладене, враховуючи положення статті 317 КАС України, прецедентної практики ЄСПЛ, суд апеляційної інстанції приходить переконання, що судом першої інстанції при винесені рішення неповно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, що має наслідком скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, яким позовні вимоги слід задовольнити.

Керуючись статтями 230, 241, 243, 308, 310, 317, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 08 лютого 2019 року у справі № 0940/2489/18 скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_3 до Департаменту соціальної політики Івано-Франківської обласної державної адміністрації про визнання відмови неправомірною та зобов'язання до вчинення дій задовольнити.

Визнати протиправною відмову Департаменту соціальної політики Івано-Франківської обласної державної адміністрації щодо надання дозволу на перереєстрацію автомобіля марки Geely (CK) MR 7151A.

Зобов'язати Департамент соціальної політики Івано-Франківської обласної державної адміністрації надати ОСОБА_3 дозвіл на перереєстрацію автомобіля марки Geely (CK) MR 7151A.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач Т. І. Шинкар
судді М. А. Пліш
Н. М. Судова-Хомюк
Повне судове рішення складено 26.04.2019