Справа № 604/304/19
Суддя: Сташків Н. Б.
Дата ухвалення: 2019-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 604/304/19
Провадження № 2-а/604/25/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2019 року Підволочиський районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого судді Сташківа Н.Б.,

за участі секретаря судового засідання Ілик Г.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Підволочиську справу в порядку адміністративного судочинства за позовом ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1; місце реєстрації: с. Тарноруда, вул. Надзбручанська, 16, Підволочиський район, Тернопільської області, паспорт серія МС 768934, виданий Підволочиським РВ УМВСУ в Тернопільській області 12 грудня 2001 року, РНОКПП НОМЕР_1, поштова адреса: м. Волочиськ, вул. Запорізька, 7, Волочиського району, Хмельницької області) до Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області ДПП (юридична адреса: пл. Троїцька, 2А, м. Дніпро, 49000; Ідентифікаційний код юридичної особи 40108646), Департаменту патрульної поліції (юридична адреса: вул. Федора Ернеста, 3, м. Київ, Ідентифікаційний код юридичної особи 40108646) про поновлення пропущеного строку оскарження постанов, скасування постанов про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області ДПП та Департаменту патрульної поліції скасування постанов про накладення адміністративного стягнення серії БР №474679 від 14 березня 2019 року, та серії АР №835231 від 14 березня 2019 року про притягнення його до відповідальності за порушення правил дорожнього руху за ст.132-1КУпАП. Крім того, просив поновити строк на оскарження вказаних постанов, посилаючись на перебування у відрядженні та відсутність можливості звернення до суду для захисту своїх прав та законних інтересів.

Обгрунтовуючи свої вимоги позивач покликався на те, що 13 березня 2019 року, він вирушив з м. Василівка Запорізької області до с. Людвище Тернопільської області, керуючи транспортиним засобом MAN TGX 18.440 (реєстраційний номер НОМЕР_2) з причепом TAD CLASSIC 24-2 (реєстраційний номер НОМЕР_3). У ході цієї поїздки позивач рухався на автомобільній дорозі М-04 на 231 км, де приблизно о 00 год. 30 хв. цієї дороги позивача зупинив інспектор роти №3 батальйону №2 управління патрульної поліції в Дніпропетровській області департаменту патрульної поліції лейтенант поліції ОСОБА_2 з тих причин, що нібито він перевозив вантаж, габарити якого перевищують нормативно встановлені, без відповідних дозвільних документів, чим порушив п.22.5 ПДР та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 132-1 КУпАП. Після оформлення постанови у справі про адміністративне правопорушення серії БР №474679 від 14 березня 2019 року, поліцейський дозволив далі рух за маршрутом. Про те, через 3 км, на 234 км, на автомобільній дорозі М-04, та через 15 хв., приблизно о 00 год. 44 хв., цієї дороги, вдруге позивача зупинив інспектор роти №3 батальйону №2 УПП в Дніпропетровськй області ДПП лейтенант поліції ОСОБА_3 та, з тих же підстав, склав на ОСОБА_1 постанову у справі про адміністративне правопорушення серії АР №835231 від 14 березня 2019 року, і дозволив продовжити рух за маршрутом. Позивач вважає вказані постанови такими, що винесені з порушенням вимог чинного законодавства, не відповідаючими дійсним обставинам справи. Так, при зупинці транспортного засобу поліцейський був зобовязаний повідомити про причину зупинки, посилаючись на конкретні обставини, визначені у ст. 35 Закону України «Про національну поліцію». Крім того, зазначив, що згідно заявки № 1 від 12.03.2019р. на перевезення вантажу передбачалось перевезення вантажу з м. Василівка Запорізької області до с. Людвище Тернопільської області. Габаритні розміри вантажу - причіпний культиватор 5635-39 згідно заявки становлять: довжина 10,0м., ширина 3,45м., висота 3,9м. Відповідно до заявки, Приватним підприємством «Транс-Авто-Д», де працює позивач на посаді водія вантажного автотранспорту, було замовлено дозвіл № 259 НГ на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри, яких перевищують нормативи від 12.03.2019р., виданого департаментом превентивної діяльності управлінням безпеки дорожнього руху Національної поліції України. Термін дії договору з 12.03.2019р. по 10.04.2019р. згідно визначеного маршруту. Згідно даного дозволу, дозволяється перевезення транспортних засобів з параметрами, зокрема ширина має складати 3,49м. Таким чином, оскільки габаритні розміри вантажу відповідали максимальним розмірам зазначених у дозволі, інше не підтверджено належними доказами, так як відповідач порушив процедуру здійснення габаритно0вагового контролю, то позивач мав право здійснювати перевезення без порушення законодавства по визначеному маршруту, зокрема М-04. Крім того відмічає, що зупинка транспортного засобу для габаритно-вагового контролю мала здійснюватися Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами національної поліції виключно в пунктах габаритно-вагового контролю. Також, вимірювання і зважування обладнання, згідно Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою КМ України від 27 червня 2007 року №879, не допускається використання вимірювального і зважувального обладнання, періодична повірка (метрологічна атестація) якого не проведена, а також обладнання, що перебуває у несправному стані. Позивач зазначає, що всупереч порядку, йому не було видано довідку про здійснення габаритно-вагового контролю із зазначенням часу і місця його здійснення. Щодо строку звернення відзначив, що так як з 10 по 29 березня 2019 року перебував у відрядженні, а тому не міг вчасно звернутися за захистом своїх прав у судовому порядку.

У судове засідання Позивач не зявився, згідно позову просив справу розглядати у його відсутності.

Представники відповідачів, будучи належним чином повідомленими про дату і час розгляду справи, в судове засідання не зявилися.

Представник Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області ДПП подав пояснення на позовну заяву, згідно яких вважають позовні вимоги необґрунтованими, та такими, що не підлягають задоволенню. Однак, у вказаному поясненні представник відповідача посилається на правомірність постанов ЕАА №474353 від 08 липня 2018 року, ЕАА №474432 від 08 липня 2018 року та ЕАА №474511 від 08 липня 2018 року, хоча в даному позові йдеться про скасування постанов про накладення адміністративного стягнення серії БР №474679 від 14 березня 2019 року, та серії АР №835231 від 14 березня 2019 року. Таким чином, суд не може взяти до уваги вказанні пояснення, оскільки вони не стосуються даного адміністративного позову. Відповідно до ч.4 ст. 159 КАС України, неподання субєктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковане судом як визнання позову.

Вивчивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази в їх сукупності та які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов слід вирішувати за наявними матеріалами, задовольнивши позовні вимоги з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності підсудні місцевим загальним судам як адміністративним судам.

Відповідно до ст. 9 Кодексу Україні про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Як вбачається із постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР №474679 від 14 травня 2019 року, цього дня о 00 год. 30 хв., у Дніпропетровській області Новомосковському районі, на а/д М-04 на 231 км, водій ОСОБА_1 перевозив негабаритний вантаж за шириною (4.0 м) без відповідного дозволу на участь у дорожньому русі, чим порушив п.22.5 ПДР України, та скоїв адміністративне правопорушення передбачене ст. 132-1 КУпАП; на Позивача накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 510 гривень.

Крім того, із постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР №835231 від 14 травня 2019 року, цього дня о 00 год. 44 хв., у Дніпропетровській області Новомосковському районі, на а/д М-04 на 234 км, водій ОСОБА_1 керував т/з MAN ВХ3279СА з напівпричіпом TAD ВХ7536ХР, перевозив великогабаритний вантаж за шириною який становить 4 м, без узгодження із підрозділом НПУ, чим порушив п.22.5 ПДР України, та скоїв адміністративне правопорушення передбачене ст. 132-1 КУпАП; на Позивача накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 510 гривень.

Відповідно до ст. 289 КУпАП, скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Відповідно до частин першої статті 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

З наказу «Про відрядження» №34-в від 10 березня 2019 року, вбачається, що ОСОБА_1 здійснював перевезення вантажу без повернення на базу підприємства ПП «Транс-Авто-Д» з 10 березня по 31 березня 2019 року. Позовна заява зареєстрована канцелярією суду 01 квітня 2019 року (Вх. №1294/19Вх від 01 квітня 2019 року).

Таким чином суд, з метою захисту прав та законних інтересів позивача, вважає за можливе поновити строк на оскарження постанов, який пропущений з поважних причин.

Стаття 35 Закону України «Про національну поліцію» передбачає, що поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: 1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху; 2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; 3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути обєктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; 4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; 5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; 6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; 7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; 8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; 9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв. Поліцейський зобовязаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

У позові позивач посилається на те, що при зупинці транспортного засобу поліцейський був зобовязаний повідомити про причину зупинки, посилаючись на конкретні обставини, визначені у ст. 35 Закону України «Про національну поліцію». Вказана обставина судом не може бути перевірена, оскільки представником відповідача не надано суду відео фіксації.

Відповідальність за статтею 132-1 КУпАП настає за порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами.

Об'єктивна сторона зазначеного правопорушення виражається у порушенні правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів та порушенні правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами.

У відповідності до ст. 33 Закону України «Про автомобільні дороги», рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 року №30 затверджено Правила проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, пунктом 2 яких визначено, що транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великогабаритним, якщо його габарити перевищують хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. N 1306 (далі - ПДР України).

Пунктом 4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 року №30, передбачено, що рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданого перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Отже, для притягнення особи за порушення зазначених вимог ПДР України перш за все необхідно встановити факт переміщення транспортним засобом, зокрема, у даному випадку, габаритні параметри якого перевищують нормативні.

Судом встановлено, що заміри транспортного засобу відповідачі здійснювали на місці зупинки позивача.

Відповідно до п.1.10 ПДР України, габаритно-ваговий контроль - перевірка габаритних і вагових параметрів транспортного засобу (в тому числі механічного транспортного засобу), причепу і вантажу на предмет відповідності встановленим нормам щодо габаритів (ширина, висота від поверхні дороги, довжина транспортного засобу) та щодо навантаження (фактична маса, осьове навантаження), яка проводиться відповідно до встановленого порядку на стаціонарних або пересувних пунктах габаритно-вагового контролю.

Пунктом 2.4.1 ПДР України передбачено, що у місці здійснення габаритно-вагового контролю на вимогу працівника пункту габаритно-вагового контролю або поліцейського водій вантажного автомобіля (в тому числі механічного транспортного засобу) повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: а) передати для перевірки документи, зазначені в підпунктах "а", "б" і "г" пункту 2.1 цих Правил; б) надати транспортний засіб та причіп (за наявності) для вагового та/або габаритного контролю відповідно до встановленої процедури.

Відповідно до п. 2.4.2 ПДР України, у разі виявлення під час здійснення габаритно-вагового контролю невідповідності фактичних вагових та/або габаритних параметрів установленим нормам і правилам рух такого транспортного засобу та/або причепу забороняється до отримання в установленому порядку дозволу на проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, про що складається відповідний акт.

Відповідно до п.3 Порядку взаємодії Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті, Міністерства внутрішніх справ України, Державного агентства автомобільних доріг України під час організації та проведення робіт із зважування та здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів на автомобільних дорогах загального користування, затверджений наказом Міністерства інфраструктури України, Міністерства внутрішніх справ України від 10.10.2013 №1007/1207 (далі - Порядок №1007/1207) габаритно-ваговий контроль транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів під час їх проїзду автомобільними дорогами загального користування проводиться посадовими особами Укртрансінспекції та працівниками відповідних підрозділів МВС.

Згідно п.п.3,15 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 року №879 (далі - Порядок №879) габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та відповідними підрозділами МВС, що забезпечують безпеку дорожнього руху.

Контроль за наявністю у водіїв великовагових та великогабаритних транспортних засобів дозволу на рух здійснюють відповідні підрозділи МВС, що забезпечують безпеку дорожнього руху, та територіальні органи Укртрансбезпеки, які здійснюють габаритно-ваговий контроль.

Відповідно до п.п.16,18,19 Порядку №879 габаритно-ваговий контроль на стаціонарних пунктах включає документальний, попередній та/або точний контроль, на пересувних - документальний, точний контроль.

Великовагові та великогабаритні транспортні засоби - транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. N 1306 (Офіційний вісник України, 2001 р., N 41, ст. 1852). При цьому транспортний засіб не може вважатися великоваговим та/або великогабаритним, якщо його параметри не перевищують нормативи більш як на 2 відсотки (п.п.3 п.2 Порядку).

Вимірювання (зважування) - процес визначення за допомогою вимірювального (зважувального) обладнання габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу, що проводяться згідно з методикою, затвердженою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології (п.п.2 п.2 Порядку).

Вимірювальне і зважувальне обладнання - технічні засоби, які застосовуються під час визначення габаритно-вагових параметрів транспортних засобів і мають нормовані метрологічні характеристики (п.п.6 п.2 Порядку).

Вимірювальне і зважувальне обладнання для здійснення габаритно-вагового контролю повинне утримуватись у робочому стані; періодично проводиться повірка (метрологічна атестація) такого обладнання з подальшим клеймуванням (пломбуванням) та видачею відповідного свідоцтва спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології (п.12 Порядку).

Під час здійснення габаритно-вагового контролю не допускається використання вимірювального і зважувального обладнання, періодична повірка (метрологічна атестація) якого не проведена, а також обладнання, що перебуває у несправному стані (п.13 Порядку).

За результатами точного габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка результатів здійснення контролю із зазначенням часу і місця його проведення, а на запит водія - міжнародний сертифікат зважування вантажних транспортних засобів, якщо пункт габаритно-вагового контролю уповноважений видавати такі сертифікати.

Під час проведення габаритно-вагового контролю Укртрансбезпека або її територіальні органи керуються методикою, затвердженою Мінекономрозвитку.

Згідно пп.2 п.2 Порядку №879 вимірювання (зважування) - процес визначення за допомогою вимірювального (зважувального) обладнання габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу, що проводяться згідно з методикою, затвердженою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

Згідно п.20 Порядку №879 за результатами точного та/або документального габаритно-вагового контролю посадові особи та/або працівники Укртрансбезпеки або її територіальних органів визначають належність транспортного засобу до великовагових та/або великогабаритних.

Таким чином, проведення габаритно-вагового контролю щодо здійснення відповідних вимірювань, віднесення того чи іншого транспортного засобу до великовагових та/або великогабаритних, є виключною компетенцією Укртрансбезпеки.

Загальні вимоги до водіїв транспортних засобів визначені Правилами дорожнього руху (далі - ПДР), які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 «Про Правила дорожнього руху», а спеціальні правила, за якими здійснюється рух великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами - Правилами проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами (далі - Правила), які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 №30 «Про проїзд великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами».

Пунктом 22.5 ПДР вказано, що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6м, за висотою від поверхні дороги - 4м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25м), фактичну масу понад 38 т (на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - до 40т; для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11т (для автобусів, тролейбусів - 11,5т), здвоєні осі - 16т, строєні - 22т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11т, здвоєні осі - 18т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2м. Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5м.

Відповідно до п.5 Порядку № 1007/1207 працівники відповідних підрозділів МВС під час здійснення габаритно-вагового контролю: здійснюють зупинку транспортних засобів для проведення габаритно-вагового контролю у випадках, передбачених підпунктом 6 пункту 4 цього Порядку, з дотриманням Правил дорожнього руху; здійснюють перевірку у водія великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу наявності дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, оформленого та виданого в установленому законодавством порядку.

Відповідно до пп.пп.4-8 п.4 Порядку №1007/1207 посадові особи Укртрансінспекції під час здійснення габаритно-вагового контролю: видають довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю; складають акт про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних або вагових параметрів та визначають суму плати за проїзд за формулою розрахунку відповідно до пунктів 30 - 31-1 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю; у разі невиконання водієм транспортного засобу вимог посадових осіб Укртрансінспекції щодо зупинки транспортного засобу для проведення габаритно-вагового контролю повідомляють про це працівників відповідних підрозділів МВС; у разі відмови водія транспортного засобу від проходження габаритно-вагового контролю складають акт про відмову водія від проходження габаритно-вагового контролю; реєструють транспортні засоби, щодо яких здійснювався габаритно-ваговий контроль і параметри яких перевищують нормативні, у журналі обліку великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів.

Згідно п.2.4-2 ПДР у разі виявлення під час здійснення габаритно-вагового контролю невідповідності фактичних вагових та/або габаритних параметрів установленим нормам і правилам рух такого транспортного засобу та/або причепу забороняється до отримання в установленому порядку дозволу на проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, про що складається відповідний акт.

Згідно п.6. Порядку №879 габаритно-ваговий контроль, крім документального, здійснюється виключно в пунктах габаритно-вагового контролю посадовими особами та/або працівниками відповідних органів.

Відповідно до пп.пп.7-9 п.2 Порядку №879 місце здійснення габаритно-вагового контролю - спеціально облаштоване місце розташування стаціонарних або пересувних пунктів габаритно-вагового контролю.

Стаціонарний пункт габаритно-вагового контролю (далі - стаціонарний пункт) - позначене відповідними дорожніми знаками та розташоване поблизу проїзної частини дороги відокремлене місце для здійснення контролю навантаження на вісь (осі) транспортних засобів, загальна маса та/або габарити яких перевищують установлені параметри, де розташовані спеціальні службові приміщення, споруди з вимірювальним і зважувальним обладнанням, а також майданчики для зберігання вантажів та стоянки транспортних засобі.

Пересувний пункт габаритно-вагового контролю (далі - пересувний пункт) - спеціальний транспортний засіб, обладнаний вимірювальною і зважувальною технікою для здійснення контролю. Ділянка дороги на відстані 100 метрів до пересувного пункту, 50 метрів за пересувним пунктом та узбіччя дороги за напрямком руху, де розташовано пункт, вважаються його межами. Місце здійснення габаритно-вагового контролю позначається відповідними тимчасовими дорожніми знаками.

Таким чином, габаритно-ваговий контроль здійснюється виключно у місці здійснення габаритно-вагового контролю, якими є відповідні стаціонарні та пересувні пункти.

Проте, відповідачем не надано доказів того, що габаритно-ваговий контроль транспортного засобу позивача було здійснено у спеціально відведених та належно облаштованих для цього місцях.

У разі виявлення факту перевищення хоча б одного вагового та/або габаритного нормативного параметра більш як на 2 відсотки подальший рух транспортного засобу забороняється до внесення плати за його проїзд автомобільними дорогами загального користування (далі - плата за проїзд). Плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, що рухався без відповідного дозволу, здійснюється у подвійному розмірі за пройдену частину маршруту по території України (п.21 Порядку).

Як встановлено у справі, відповідач, притягуючи позивача до адміністративної відповідальності, зробив висновок, що позивач перевозив негабаритний вантаж за шириною 4 м, без відповідного дозволу на участь у дорожньому русі.

З долучених до позову позивачем матеріалами, а саме заявки № 1 від 12.03.2019р. на перевезення вантажу, згідно якої передбачалось перевезення вантажу з м. Василівка Запорізької області до с. Людвище Тернопільської області з габаритними розмірами вантажу: довжина 10,0м., ширина 3,45м., висота 3,9м.; дозволу № 259 НГ на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри, яких перевищують нормативи від 12.03.2019р., виданого департаментом превентивної діяльності управлінням безпеки дорожнього руху Національної поліції України (термін дії договору з 12.03.2019р. по 10.04.2019р. згідно визначеного маршруту), вбачається наявність дозволу на перевезення транспортних засобів з параметрами, зокрема ширина складає 3,49м.; товаро-транспортною накладною №130319001 від 13 березня 2019 року.

Отже, факт переміщення позивачем великогабаритного вантажу в розумінні п.п.3 п.2 Порядку, затвердженого постановою КМ України від 27.06.2007 року №879, відповідачем у передбачений законодавцем спосіб не встановлено та перед судом не доведено.

Згідно ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

За приписами ст.9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Поряд із цим, згідно ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Наведена норма передбачає покладення на відповідача, як суб'єкта владних повноважень, тягаря доказування наявності складу адміністративного правопорушення у діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, які у протилежному випадку вважаються добросовісними.

З огляду на вищевикладене та встановлені у справі обставини, суд вважає, що стороною відповідача не доведено правомірності винесення оскаржуваних постанов, оскільки викладені у них факти належними та допустимими доказами, в порядку ст.251 КУпАП, які в даному випадку кореспондують до Порядку, затвердженого постановою КМ України від 27.06.2007 року №879, не підтверджені, а наведені у них висновки щодо переміщення позивачем великогабаритного вантажу розцінюються не інакше, як припущення, що в силу ст.62 Конституції України, є неприпустимим.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до змісту ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Таким чином, суд визнає, що відповідачем при винесенні оскаржуваних постанов не дотримано вимог ст.ст.245, 251, 280 КУпАП, що потягло за собою необґрунтоване притягнення позивача до адміністративної відповідальності, у зв'язку із чим оскаржувані постанови підлягають скасуванню, а провадження, - закриттю.

З огляду на наведене, суд прийшов до переконання про те, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Іншого в судовому засіданні не здобуто.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 38, 247, ,268, 276, 277-2, 278, 280, 283, 288 КпАП України, ст.ст.205,268-272,286 КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1; місце реєстрації: с. Тарноруда, вул. Надзбручанська, 16, Підволочиський район, Тернопільської області, паспорт серія МС 768934, виданий Підволочиським РВ УМВСУ в Тернопільській області 12 грудня 2001 року, РНОКПП НОМЕР_1, поштова адреса: м. Волочиськ, вул. Запорізька, 7, Волочиського району, Хмельницької області) до Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області ДПП (юридична адреса: пл. Троїцька, 2А, м. Дніпро, 49000; Ідентифікаційний код юридичної особи 40108646), Департаменту патрульної поліції (юридична адреса: вул. Федора Ернеста, 3, м. Київ, Ідентифікаційний код юридичної особи 40108646) про поновлення пропущеного строку оскарження постанов, скасування постанов про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі, - задовольнити.

Поновити пропущений строк на оскарження постанов в справі про адміністративні правопорушення від 14 березня 2019 року серії БР №474679 та АР №835231, як такий, що пропущений з поважних причин.

Скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення від 14 березня 2019 року серії БР №474679, винесену інспектором роти №3 батальйону №2 УПП в Дніпропетровській області ДПП лейтенантом поліції ОСОБА_2, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 132-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 (пятсот десять) гривень, а провадження по справі, - закрити.

Скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення від 14 березня 2019 року серії АР №835231, винесену інспектором роти №3 батальйону №2 УПП в Дніпропетровській області ДПП лейтенантом поліції ОСОБА_3, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 132-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 (пятсот десять) гривень, а провадження по справі, - закрити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку, шляхом подачі апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.Б. Сташків