Справа № 826/14796/18
Суддя: Шейко Т.І.
Дата ухвалення: 2019-05-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

02 травня 2019 року № 826/14796/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Шейко Т.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю «Трейднафттранс»

до

Державної фіскальної служби України

про

зобов’язання вчинити дії

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Трейднафттранс» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державної фіскальної служби України, в якому просило:

- зобов’язати Державну фіскальну службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні, подані Товариством з обмеженою відповідальністю «Трейднафттрнас»:

- №10 від 01 листопада 2017 року покупець ТОВ «УБК Спец Буд Інвест»;

- №64 від 09 листопада 2017 року покупець ТОВ «УБК Спец Буд Інвест»;

- №72 від 10 жовтня 2017 року покупець ТОВ «УБК Спец Буд Інвест»;

- №112 від 13 жовтня 2017 року покупець ТОВ «УБК Спец Буд Інвест»;

- №246 від 27 жовтня 2017 року покупець ТОВ «УБК Спец Буд Інвест»;

- №258 від 30 жовтня 2017 року покупець ТОВ «УБК Спец Буд Інвест»;

- №177 від 03 жовтня 2017 року покупець ТОВ «УБК Спец Буд Інвест»;

- № 34 від 07 листопада 2017 року покупець ПП «Київська Паливна Компанія»;

- №58 від 09 квітня 2018 року покупець ПП «Київська Паливна Компанія»;

- №77 від 13 листопада 2017 року покупець ТОВ «Собі»;

- №7 від 01 листопада 2017 року покупець ТОВ «Собі»;

- №161 від 17 жовтня 2017 року покупець ТОВ «І.С.В.А»;

- №84 від 15 листопада 2017 року покупець ТОВ «СУ630»;

- №206 від 23 жовтня 2017 року покупець ТОВ «Оран-Агро».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач вчинив дії щодо відмови у реєстрації податкових накладних з порушенням норм, зокрема, Податкового кодексу України, у зв'язку з чим так дії є протиправними, з огляду на що податкові накладні підлягають реєстрації в ЄРПН.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 вересня 2018 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 грудня 2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

Представник відповідача надав відзив на позовну заяву, в якому заперечив проти задоволення позовних вимог, обґрунтовуючи власну позицію тим, що позивачем не надано документів, в підтвердження реальності здійснення задекларованих операцій.

Позивач надав відповідь на відзив, в якій просив задовольнити позовні вимоги, посилаючись на те, що відповідачем помилково зроблені висновки, які покладені в основу відзиву. В підтвердження даного факту надав копії податкових накладних, які зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних в межах тих самих договірних відносин з ідентичними контрагентами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю «ТРЕЙДНАФТТРАНС» є юридичною особою приватного права, що створено 01 серпня 2013 року. Позивач зареєстрований платником податку на додану вартість 01 вересня 2013 року, індивідуальний податковий номер 37. Одним з профільних видів зареєстрованої діяльності підприємства є вантажний автомобільний транспорт код КВЕД 49.14 (послуги з перевезення нафтопродуктів), а також КВЕД 46.12 (Діяльність посередників у торгівлі паливом, рудами, металами та промисловими хімічними речовинами) та КВЕД 46.71 (оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом та подібними продуктами).

Специфіка господарської операції за податковими накладними №10 від 01 листопада 2017 року покупець ТОВ «УБК Спец Буд Інвест», №64 від 09 листопада 2017 року покупець ТОВ «УБК Спец Буд Інвест», №72 від 10 жовтня 2017 року покупець ТОВ «УБК Спец Буд Інвест», №112 від 13 жовтня 2017 року покупець ТОВ «УБК Спец Буд Інвест», №246 від 27 жовтня 2017 року покупець ТОВ «УБК Спец Буд Інвест», №258 від 30 жовтня 2017 року покупець ТОВ «УБК Спец Буд Інвест», №177 від 03 жовтня 2017 року покупець ТОВ «УБК Спец Буд Інвест», № 34 від 07 листопада 2017 року покупець ПП «Київська Паливна Компанія», №58 від 09 квітня 2018 року покупець ПП «Київська Паливна Компанія», №77 від 13 листопада 2017 року покупець ТОВ «Собі», №7 від 01 листопада 2017 року покупець ТОВ «Собі», №161 від 17 жовтня 2017 року покупець ТОВ «І.С.В.А», №84 від 15 листопада 2017 року покупець ТОВ «СУ630», №206 від 23 жовтня 2017 року покупець ТОВ «Оран-Агро» полягає в тому, що позивач не займається купівлею та зберіганням великих кількостей палива, а купує паливо дрібнооптовими партіями у контрагентів під конкретного покупця, а також те, що для окремих конкретних покупців позивач продає не паливо в його фізичному вигляді (літри, куби), а паливні талони (паливні картки) емітовані крупними нафтотрейдерами, при цьому паливо продовжує зберігатися у сховищах емітента до моменту фактичного його вивезення кінцевим покупцем. Замовляючи дрібнооптову партію палива позивач резервує у крупних нафтотрейдерів обумовлену кількість палива та на цю обумовлену кількість палива викупає у нафтотрейдера емітовані останнім паливні талоні. При зниженні попиту на паливні талони або різких коливаннях ціни на пальне у позивача виникає залишок товару на складі, який відображається у бухгалтерській документації. Таким чином діяльність відповідає зареєстрованим КВЕД 46.12 та КВЕД 46.71, та відстежується вхідне та вихідне УКТ ЗЕД товару 2710.

Вищевказані особливості господарської діяльності ТОВ «ТРЕЙДНАФТТРАНС», а також власне операція з купівлі-продажу палива у повному обсязі відображена у бухгалтерському обліку позивача з оформленням первинних документів.

Як вже було зауважено вище, специфіка господарської операції за оскаржуваними податковими накладними полягає в тому, що позивач не займається купівлею та зберіганням великих кількостей палива, а купує паливо дрібнооптовими партіями у крупних нафтотрейдерів під конкретного покупця. Замовляючи дрібнооптову партію палива, позивач отримує паливо від контрагентів з відтермінуванням платежу на строк від 10 до 30 діб.

В свою чергу позивач, уклавши договір поставки палива з конкретним кінцевим покупцем та попередньо отримує від нього оплату за паливо, а власне поставку палива здійснює після купівлі його у контрагента. Таким чином у позивача відсутні залишки товару на складі, діяльність відповідає зареєстрованим КВЕД 46.12 та КВЕД 46.71 та відстежується вхідне та вихідне УКТ ЗЕД товару 2710.

Зазначені обставини підтверджуються Договором № 57 від 03.02.2014р., укладеним між позивачем та його постачальником ТОВ «КІМ-ТРЕЙДІНГ» (), платіжними дорученнями, видатковими накладними та договорами, укладеними з покупцями палива та ТОВ «ТРЕЙДНАФТТРАНС».

Вищезазначений товар позивач реалізовував на підставі та умовах наступних договорів, на підставі яких складені первинні документи:

по ТОВ « УБК Спец Буд Інвест»:

1. Договір поставки № 57 від 03.02.2014р.

2. Договір поставки № 31-3/07/2017 від 31.07.2017р.

3. Платіжні доручення № 457 від 23.10.2017р., № 6630 від 27.10.2017р., №428 від 09.10.2017р., №462 від 23.10.2017р., №1119 від 31.10.2017р., №1121 від 31.10.2017р., №489 від 03.11.2017р., №6732 від 22.11.2017р., №1139 від 10.11.2017р., №6750 від 30.11.2017р.,

4. Видатковими накладними № 1033 від 10.10.2017р., №4758 від 10.10.2017р., №960 від 03.10.2017р., №4648 від 03.10.2017р, №1072 від 13.10.2017р., №4830 від 13.10.2017р., №1180 від 27.10.2017р., №5092 від 27.10.2017р., №1200 від 30.10.2017р., №5180 від 30.10.2017р., №1213 від 01.11. 2017р., №5146 від 22.11.2017р., №1267 від 09.11.2017р.

по ТОВ «Київська Паливна Компанія»:

1. Договір поставки № 57 від 03.02.2014р.

2. Договір поставки № 24-1/05/2017 від 24.05.2017р.

3. Платіжними дорученнями № 806 від 14.11.2017р., №1932 від 13.11.2017р., №799 від 10.11.2017р., №1270 від 09.11.2017р., №6722 від 15.11.2017р., №794, 795 від 09.11.2017р., №798 від 10.11.2017р.;

4. Видатковими накладними № 5317 від 09.11.2017р., №1242 від 07.11.2017р., №5257 від 07.11.2017р.;

по ТОВ «СОБІ»:

1. Договір поставки № 57 від 03.02.2014р.

2. Договір поставки № 10-1/07/2017 від 10.07.2017р.

3. Платіжними дорученнями № 6179 від 17.11.2017р., №5947 від 06.11.2017р., №6725 від 16.11.2017р., №6701 від 10.11.2017р.;

4. Видатковими накладними № 1284 від 13.11.2017р., №1211 від 01.11.2017р., №5381 від 13.11.2017р., №5145 від 01.11.2017р.

по ТОВ «І.С.В.А.»

1. Договір поставки № 57 від 03.02.2014р.

2. Договір поставки № 11-2/10/2017 від 11.10.2017р.

3. Платіжними дорученнями № 19 від 17.10.2017р., №6623 від 27.10.2017р.;

4. Видатковими накладними № 1082 від 17.10.2017р., №4846 від 17.10.2017р.

по ТОВ «СУ630»:

1. Договір поставки № 57 від 03.02.2014р.

2. Договір поставки № 15-1/11/2017 від 15.11.2017р.

3. Платіжними дорученнями № 1486 від 15.11.2017р., №6758 від 05.12.2017р.;

4. Видатковими накладними №1307 від 15.11.2017р., №5422 від 15.11.2017р.

по ТОВ «Орган-Агро»:

1. Договір поставки № 57 від 03.02.2014р.

2. Договір поставки № 23-1/10/2017 від 23.11.2017р.

3. Платіжними дорученнями №516 від 23.10.2017р., №6623 від 27.10.2017р.;

4. Видатковими накладними №1139 від 23.10.2017р., №4973 від 23.10.2017р.

Через систему електронного документообігу позивач отримав квитанції №1, до відповідних податкових накладних, в яких зазначено, що реєстрація зупинена та запропоновано надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної.

Позивачем подано до комісії Державної фіскальної служби України, яка приймає рішення про реєстрацію ПН/РК в ЄРПН або відмову в такій реєстрації, повідомлення щодо подачі документів про підтвердження реальності здійснення господарських операцій по ПН/РК, реєстрація яких зупинена.

Проте, за результатами розгляду поданих позивачем документів, комісією Державної фіскальної служби України прийнято рішення від 06 квітня 2018 року: №639127/38807824, №639128/38807824, №639122/38807824, №639124/38807824, №639125/38807824, №639126/38807824, №639123/38807824, №639107/38807824, №639108/38807824, №639106/38807824, №639105/38807824, №639121/38807824, №639110/38807824, №639111/38807824, якими відмовлено в реєстрації податкових накладних.

В подальшому, як наголосив позивач, він намагався оскаржувати вищезазначені рішення в адміністративному порядку, проте система не приймала скарги позивача.

За наведених обставин позивач вважає рішення контролюючого органу протиправними та такими, що порушують його права платника податків, а тому звернувся до суду за їх захистом.

При вирішенні даного спору по суті, суд виходить з такого.

Правовідносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема: визначають вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулює Податковий кодекс України.

У розумінні підпунктів 14.1.60 пункту 14 статті 14 Податкового кодексу України (у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин), Єдиний реєстр податкових накладних - реєстр відомостей щодо податкових накладних та розрахунків коригування, який ведеться центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, в електронному вигляді згідно з наданими платниками податку на додану вартість електронними документами.

Таким органом центральної виконавчої влади, відповідно до положень постанови Кабінету Міністрів України від 21 травня 2014 року № 236, є Державна фіскальна служба України.

Згідно з підпунктами «а», «б» пункту 185.1 статті 185 ПК України, об'єктом оподаткування є операції платників податку з: постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.

У свою чергу, датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг, згідно приписів норми пункту 187.1 статті 187 Податкового кодексу України, вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

База оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (пункт 188.1 статті 188 Податкового кодексу України).

Пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України передбачено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

За приписами пункту 74.2 статті 74 Податкового кодексу України, в Єдиному реєстрі податкових накладних забезпечується проведення постійного автоматизованого моніторингу відповідності податкових накладних/розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації таких податкових накладних / розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних. Критерії оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на контролюючі органи функцій та завдань, а також центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, для формування та реалізації єдиної державної податкової та митної політики (пункт 74.3 статті 74 Податкового кодексу України).

У відповідності до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2010 року № 1246 «Про затвердження Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних» (далі - Порядок № 1246), податкова накладна - це електронний документ, який складається платником податку на додану вартість (далі - платник податку) відповідно до вимог Податкового кодексу України в електронній формі у затвердженому в установленому порядку форматі (стандарті) та надсилається для реєстрації.

Згідно з пунктом 12 Порядку № 1246, після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки: відповідності податкової накладної та/або розрахунку коригування затвердженому формату (стандарту); чинності електронного цифрового підпису, порядку його накладення та наявності права підписання посадовою особою платника податку таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; реєстрації особи, що надіслала на реєстрацію податкову накладну та/або розрахунок коригування, платником податку на момент складення та реєстрації таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; дотримання вимог, установлених пунктом 192.1 статті 192 та пунктом 201.10 статті 201 Кодексу; наявності помилок під час заповнення обов'язкових реквізитів відповідно до пункту 201.1 статті 201 Кодексу; наявності суми податку на додану вартість відповідно до пунктів 200-1.3 і 200-1.9 статті 200-1 Кодексу (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 01.07.2015); наявності в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується; факту реєстрації/зупинення реєстрації/відмови в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами; відповідності податкових накладних та/або розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків, достатнім для зупинення їх реєстрації відповідно до пункту 201.16 статті 201 Кодексу; дотримання вимог Законів України «Про електронний цифровий підпис», «Про електронні документи та електронний документообіг» та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.

За результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування (пункт 13 Порядку № 1246).

Аналогічні норми містяться і у пункті 201.16 статті 201 Податкового кодексу України, згідно якого реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, у разі відповідності такої податкової накладної/розрахунку коригування сукупності критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, встановлених відповідно до пункту 74.2 статті 74 цього Кодексу.

Відповідно до підпункту 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України, у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних платнику податку протягом операційного дня контролюючий орган в автоматичному режимі надсилає (в електронному вигляді у текстовому форматі) квитанцію про зупинення реєстрації такої податкової накладної/розрахунку коригування. Така квитанція є підтвердженням зупинення такої реєстрації. У квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування зазначаються: а) порядковий номер та дата складення податкової накладної/розрахунку коригування; б) визначення критерію(їв) оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, на підставі яких було здійснено зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування; в) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та/або копії документів (за вичерпним переліком), достатніх для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію такої податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Як вбачається зі змісту квитанцій №1 до відповідних податкових накладних, реєстрація яких зупинена, контролюючим органом було сформовано висновки, що ПН/РК відповідають вимогам пп. 1.6 п. 1 «Критеріїв ризиковості платника податку».

Водночас, у вищевказаних квитанціях фіскальним органом запропоновано платнику податків надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію ПН/РК в ЄРПН.

Фактично, фіскальним органом, в порушення підпункту 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України, не вказано у зазначених квитанціях конкретного переліку документів, які, на думку контролюючого органу, необхідно надати.

У свою чергу, відповідно до підпункту 201.16.2. пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України, письмові пояснення та/або копії документів, зазначені у підпункті «в» підпункту 201.16.1 цього пункту, платник податку має право подати до контролюючого органу за основним місцем обліку такого платника податку протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов'язання, відображеного у такій податковій накладній/розрахунку коригування. Такі документи передаються контролюючим органом за основним місцем обліку платника податку не пізніше наступного робочого дня з дня їх отримання до комісії центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику.

Письмові пояснення та/або копії документів, подані платником податків до контролюючого органу відповідно до підпункту 201.16.2 цього пункту, розглядаються комісією центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику. Зазначена комісія приймає рішення про: реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних; відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних. Підстави для прийняття комісією центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або про відмову в такій реєстрації встановлюються Кабінетом Міністрів України. Порядок роботи комісії визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. Рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних приймається та надсилається платнику податку протягом п'яти робочих днів, що настають за днем отримання пояснень та документів, поданих відповідно до підпункту 201.16.2 цього пункту (підпункт 201.16.3 пункт 201.16. статті 201 Податкового кодексу України).

Позивачем в порядку, визначеному підпунктом 201.16.2 пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України, подано повідомлення щодо подачі документів про підтвердження реальності здійснення операцій по ПН/РК, реєстрація якої/го зупинено, до якого на підтвердження реальності здійснення операцій було додано необхідні документи.

Абзацом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 березня 2017 року № 190 «Про встановлення підстав для прийняття рішення комісією Державної фіскальної служби про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або про відмову в такій реєстрації» (далі - Постанова № 190) передбачено, що комісія Державної фіскальної служби приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або про відмову в такій реєстрації на підставі отриманих від платника податку на додану вартість відповідно до підпункту «в» підпункту 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України письмових пояснень щодо підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування, та/або копій документів, які платник податку має право подати до органу Державної фіскальної служби протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов'язання, відображеного у податковій накладній/розрахунку коригування.

Згідно з абзацом 2 Постанови № 190, підставами для прийняття комісією ДФС рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування є: ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування, до якої/якого застосована процедура зупинення реєстрації згідно з пунктом 201.16 статті 201 Кодексу; ненадання платником податку копій документів відповідно до підпункту «в» підпункту 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 Кодексу; надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства та/або не є достатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування.

Суд зауважує, що не зважаючи на наявність передбачених законодавством документів, які свідчать про проведення господарських операцій між позивачем та його контрагентами, з урахуванням специфіки задекларованих господарських операцій, комісією Державної фіскальної служби України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в ЄДПН або відмову в такій реєстрації прийняті рішення про відмову у реєстрації податкових накладних.

Не залишилась поза увагою суду та обставина, що податкові накладні №41 від 07 листопада 2017 року, №92 від 16 листопада 2017 року, №91 від 16 листопада 2017 року, №98 від 20 листопада 2017 року, де покупцем ТОВ «УБК СПЕЦ БУД ІНВЕСТ» та №183 від 02 жовтня 2017 року, №171 від 09 жовтня 2017 року, №70 від 10 жовтня 2017 року, №69 від 10 жовтня 2017 року, №170 від 11 жовтня 2017 року, №172 від 11 жовтня 2017 року, №32 від 06 листопада 2017 року де покупець ТОВ «СОБІ», №95 від 17 листопада 2017 року покупець ТОВ «СУ630», №176 від 18 жовтня 2017 року, №219 від 25 жовтня 2017 року, №13 від 02 листопада 2017 року, №74 від 13 листопада 2017 року де покупець ТОВ «І.С.В.А.», по тих самих контрагентах і договорах поставки, за один і той період та за ідентичними пакетами документів, - зареєстровані контролюючим органом.

За таких обставин, приймаючи до уваги необґрунтованість оскаржуваних рішень, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для їх скасування.

Стосовно позовної вимоги про зобов'язання ДФС зареєструвати в Єдиному реєстрі податкові накладні №10 від 01 листопада 2017 року, №64 від 09 листопада 2017 року, №72 від 10 жовтня 2017 року, №112 від 13 жовтня 2017 року, №246 від 27 жовтня 2017 року, №258 від 30 жовтня 2017 року, №177 від 03 жовтня 2017 року, № 34 від 07 листопада 2017 року, №58 від 09 квітня 2018 року, №77 від 13 листопада 2017 року, №7 від 01 листопада 2017 року, №161 від 17 жовтня 2017 року, №84 від 15 листопада 2017 року, №206 від 23 жовтня 2017 року, суд зазначає таке.

Відповідно до підпункту 201.16.4 пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України, податкова накладна/розрахунок коригування, реєстрацію якої в Єдиному реєстрі податкових накладних було зупинено, реєструється у день настання однієї із таких подій: за) прийнято рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних; б) набрало законної сили рішення суду про реєстрацію відповідної податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Приписами пункту 20 Порядку № 1246 передбачено, що у разі надходження до ДФС рішення суду про реєстрацію або скасування реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування, яке набрало законної сили, такі податкові накладні та/або розрахунки коригування реєструються після проведення перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку (крім абзацу десятого), або їх реєстрація скасовується. При цьому датою реєстрації або скасування реєстрації вважається день, зазначений в такому рішенні, або день набрання законної сили рішенням суду.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України. Ратифікація Конвенції відбулася на підставі Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР та набула чинності для України 11 вересня 1997 року.

Частинами першою та другою статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, Європейський суд з прав людини у пункті 50 рішення від 13 січня 2011 року (остаточне) по справі "Чуйкіна проти України" (case of Chuykina v. Ukraine) (Заява № 28924/04) зазначив, що суд нагадує, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов'язків. Таким чином стаття 6 Конвенції втілює "право на суд", в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (див. рішення від 21.02.1975 у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (Golder v. the United Kingdom), пп. 2836, Series A № 18). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог пункті 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати "вирішення" спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для п. 1 ст. 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені (див. рішення у справах "Мултіплекс проти Хорватії" (Multiplex v. Croatia), заява № 58112/00, п. 45, від 10.07.2003, та "Кутіч проти Хорватії" (Kutic v. Croatia), заява № 48778/99, п. 25, ECHR 2002-II).

Суд вважає, що в даному випадку, зобов'язання відповідача зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних подані позивачем податкові накладні №10 від 01 листопада 2017 року, №64 від 09 листопада 2017 року, №72 від 10 жовтня 2017 року, №112 від 13 жовтня 2017 року, №246 від 27 жовтня 2017 року, №258 від 30 жовтня 2017 року, №177 від 03 жовтня 2017 року, № 34 від 07 листопада 2017 року, №58 від 09 квітня 2018 року, №77 від 13 листопада 2017 року, №7 від 01 листопада 2017 року, №161 від 17 жовтня 2017 року, №84 від 15 листопада 2017 року, №206 від 23 жовтня 2017 року є дотриманням судом гарантій на те, що спір між сторонами буде остаточно вирішений, та належним способом захисту порушеного права.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд враховує, що чинним законодавством покладено на комісію ДФС обов'язок щодо прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних. Тобто, фіскальному органу надано права вільно обирати одне з двох рішень, яке на його думку є законодавчо обґрунтованим та правильним. А отже, «свобода розсуду» фіскального органу, у разі встановлення судом протиправності відмови у реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, звужується до єдиного юридично допустимого рішення, в даному випадку рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для зобов'язання ДФС зареєструвати податкові накладні №10 від 01 листопада 2017 року, №64 від 09 листопада 2017 року, №72 від 10 жовтня 2017 року, №112 від 13 жовтня 2017 року, №246 від 27 жовтня 2017 року, №258 від 30 жовтня 2017 року, №177 від 03 жовтня 2017 року, № 34 від 07 листопада 2017 року, №58 від 09 квітня 2018 року, №77 від 13 листопада 2017 року, №7 від 01 листопада 2017 року, №161 від 17 жовтня 2017 року, №84 від 15 листопада 2017 року, №206 від 23 жовтня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних, датою їх фактичного подання.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача за поданим адміністративним позовом є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Оскільки позивач у своїх позовних вимогах просив лише зобов’язати відповідача зареєструвати податкові накладні №10 від 01 листопада 2017 року, №64 від 09 листопада 2017 року, №72 від 10 жовтня 2017 року, №112 від 13 жовтня 2017 року, №246 від 27 жовтня 2017 року, №258 від 30 жовтня 2017 року, №177 від 03 жовтня 2017 року, № 34 від 07 листопада 2017 року, №58 від 09 квітня 2018 року, №77 від 13 листопада 2017 року, №7 від 01 листопада 2017 року, №161 від 17 жовтня 2017 року, №84 від 15 листопада 2017 року, №206 від 23 жовтня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних, суд вбачає за доцільне вийти за межі позовних вимог, скасувавши рішення контролюючого органу, якими відмовлено у реєстрації податкових накладних №10 від 01 листопада 2017 року, №64 від 09 листопада 2017 року, №72 від 10 жовтня 2017 року, №112 від 13 жовтня 2017 року, №246 від 27 жовтня 2017 року, №258 від 30 жовтня 2017 року, №177 від 03 жовтня 2017 року, № 34 від 07 листопада 2017 року, №58 від 09 квітня 2018 року, №77 від 13 листопада 2017 року, №7 від 01 листопада 2017 року, №161 від 17 жовтня 2017 року, №84 від 15 листопада 2017 року, №206 від 23 жовтня 2017 року.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З наведеного слідує, що за правилами частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки в даному випадку суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, то судові витрати підлягають відшкодуванню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень.

Керуючись статтями 2, 77, 139, 242 - 246, 251 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва –

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Трейднафттранс» задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати рішення Державної фіскальної служби України від 06 квітня 2018 року: №639127/38807824, №639128/38807824, №639122/38807824, №639124/38807824, №639125/38807824, №639126/38807824, №639123/38807824, №639107/38807824, №639108/38807824, №639106/38807824, №639105/38807824, №639121/38807824, №639110/38807824, №639111/38807824, якими відмовлено в реєстрації податкових накладних.

Зобов’язати Державну фіскальну службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних наступні податкові накладні, подані ТОВ «Трейднафттрнас»: №10 від 01 листопада 2017 року, №64 від 09 листопада 2017 року, №72 від 10 жовтня 2017 року, №112 від 13 жовтня 2017 року, №246 від 27 жовтня 2017 року, №258 від 30 жовтня 2017 року, №177 від 03 жовтня 2017 року, № 34 від 07 листопада 2017 року, №58 від 09 квітня 2018 року, №77 від 13 листопада 2017 року, №7 від 01 листопада 2017 року, №161 від 17 жовтня 2017 року, №84 від 15 листопада 2017 року, №206 від 23 жовтня 2017 року, датою їх подання.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Трейднафттранс» (08130, Київська область, с. Петропавлівська Борщагівка, вулиця Соборна, будинок 1-Б, ) за рахунок бюджетних асигнувань Державної фіскальної служби України (, адреса: 04053, м. Київ, Львівська площа, 8) понесені судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 25774,00 грн.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду в порядку та у строки, встановлені статтями 295 – 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.І. Шейко