Справа № 2040/7123/18
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2019-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий І інстанції: Заічко О.В.

17 квітня 2019 р.Справа № 2040/7123/18

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді - Мельнікової Л.В.,

суддів - Кононенко З.О. , Калиновського В.А. ,

за участю секретаря судового засідання - Ковальчук А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду у місті Харкові справу за апеляційною скаргою комунального підприємства «Харківський метрополітен» на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2018 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії, -

В с т а н о в и л а:

29.08.2018 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, яким просить:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача Управління Пенсійного фонду України в Московському районі міста Харкова (подалі - УПФУ в Московському районі м. Харкова, пенсійний орган) щодо відмови йому в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах згідно п. «а» ч.1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення»;

- зобов'язати відповідача призначити йому пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах згідно п. «а» ч.1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», починаючи з 29.11.2017 року, зарахувавши до пільгового стажу за Списком № 1 період роботи за професією машиніст електропоїзду (метрополітену) з 17.01.2003 року по 09.06.2008 року.

На думку позивача, оскільки він повний робочий день працював на КП «Харківський метрополітен» з 01.04.1996 року по теперішній час, характер та умови праці машиністів електропоїздів (метрополітену) не змінились і відповідають атестаціям, які були проведені у 1994 році та у 1999 році, він вважає, що має 20 років 2 місяці 11 днів пільгового стажу (з 01.04.1996 року по 23.11.1999 року та з 07.12.1999 року по 24.06.2016 року), відтак, за фактом досягнення 50 років, має право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 відповідно до Закону «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Крім цього, позивач зазначає, що відповідно до листів - роз'яснень Міністерства праці та соціальної політики України та державних органів нижчих ланок, наданих у відповідь на звернення адміністрації КП «Харківський метрополітен» стосовно можливості призначення пенсії за віком машиністам електропоїздів (метрополітену), з посиланням на підрозділ І розділу ХХІ «Транспорті послуги», де позиція 21.1 а - машиністи електропоїздів (метрополітену) внесені до Списку №1, зазначено, що машиністи електропоїздів (метрополітену) передбачені Списком № 1 виробництв, робіт, професій посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими та особливо важкими умовами праці, зайнятість на яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим постановою КМУ від 16.03.2003 року № 36 і можуть користуватися правом пільгового забезпечення відповідно до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за результатами атестації робочих місць та за умовами праці.

За таких обставин, позивач вважає протиправним рішення пенсійного органу про відмову йому у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1.

Заперечуючи проти позову, відповідач у відзиві зазначає, що довідкою про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 31.10.2017 року № 09-28/642 підтверджено, що за період з 01.04.1996 року по 16.01.2003 року, який складає 06 років 09 місяців 15 днів, ОСОБА_1 працював повний робочий день в умовах постійної занятості у тунелі та підземних спорудах за професією машиніста електропоїзда метрополітену, що передбачено Списком № 1, розділ XXI Транспортні послуги, підрозділ 1. Залізничний транспорт і метрополітен, 21.1а машиністи електропоїздів (метрополітену»), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України.

Період роботи позивача з 17.01.2003 року по 30.09.2017 року в КП «Харківський метрополітен» на посаді машиніста електропоїзда (при роботі на лінії) в одно особу 3 класу електродепо «Московське», неможливо зарахувати до пільгового стажу роботи, оскільки відсутня пільгова довідка про підтвердження наявного трудового стажу, а також дані про підтвердження зайнятості повний робочий день.

З урахуванням тієї обставини, що пільговий стаж позивача складає 06 років 09 місяців 03 дні за Списком № 1 при загальному страховому стажі 31 рік 03 місяці 21 день, що недостатньо для призначення пенсії за Списком № 1 на дату звернення за призначенням пенсії, відповідач вважає правомірною відмову пенсійного органу у призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах (робота за Списком № 1) відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 02.10.2018 року (рішення ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження) адміністративний позов ОСОБА_1 задоволений частково наступним чином:

Скасовано рішення УПФУ в Московському районі м. Харкова № 9559/129 від 08.11.2017 року у вигляді протоколу, яке прийняте відносно ОСОБА_1

Пенсійний орган зобов'язаний зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 за Списком № 1 період роботи машиністом електропоїзда метрополітену на КП «Харківський метрополітен» з 17.01.2003 року по 09.06.2008 року.

Також, пенсійний орган зобов'язаний повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії, з урахуванням висновків суду у даній справі відносно зобов'язання зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 за Списком № 1 період роботи машиністом електропоїзда метрополітену на КП «Харківський метрополітен» з 17.01.2003 року по 09.06.2008 року, та за результатами повторного розгляду заяви вирішити питання про призначення ОСОБА_1 з 29.11.2017 року пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах згідно п. «а» ч.1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

У задоволенні вимог в іншій частині позивачу відмовлено.

Судом проведений розподіл судових витрат, а саме: стягнуто з УПФУ в Московському районі м. Харкова за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 704,80 грн.

Висновок суду вмотивований тим, що уточнюючі довідки для підтвердження спеціального трудового стажу або інші документи необхідно надавати лише в разі коли відсутні відповідні відомості в трудовій книжці, при цьому за відсутності документів про наявний стаж роботи та неможливості їх одержання, підтвердження трудового стажу може здійснюватися органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Як встановлено в ході розгляду справи, трудова книжка позивача містить в собі записи - відомості щодо характеру роботи позивача.

Отже, відсутність у позивача уточнюючої довідки про характер роботи та характеристики виконуваної роботи за наявності належним чином оформленої трудової книжки не спростовує наявності у працівника відповідного пільгового стажу роботи.

Крім цього, суд зазначив, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Під час розгляду справи, судом прийнято до уваги Роз'яснення про проведення атестації робочих місць за умовами праці, затверджених наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 21.08.2000 року № 205, згідно якого, для проведення атестації робочих місць, де не сталися докорінні зміни умов і характеру праці у зв'язку з впровадженням нових технологій, засобів виробництва, матеріалів, реконструкцією існуючих об'єктів, приміщень тощо, можливе використання результатів санітарно-гігієнічних досліджень факторів виробничого середовища і трудового процесу, отриманих під час попередньої атестації, за умови реалізації технічних і організаційних заходів щодо поліпшення умов праці та оздоровлення працівників за результатами попередньої атестації робочих місць і дотримання всіх інших вимог Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці.

Судом досліджено картки умов праці, згідно яких позивач працював в особливо шкідливих та важких умовах праці. Відповідно замірів факторів виробничого середовища і трудового процесу умови праці докорінно з 1999 року, тобто з моменту проведення останньої атестації, не змінювалися. По показникам робоче машиніста електропоїзду машиніста належить вважати з особливо шкідливими та важкими умовами праці.

За результатами замірів, що містяться в картах умов праці Позивача, йому постійно надавалися пільги та компенсації, які надаються працівникам, що працюють в особливо шкідливих умовах праці, робота в яких дає право на призначення пенсії за Списком №1, а саме виплачувалася надбавка за умови праці 16% та надавалися додаткові дні відпустки (7 днів) за кількість відпрацьованих днів за ОШУП-1 (особливо шкідливі умови праці за Списком №1).

Таким чином, згідно законодавства України та карток умов праці від 09.06.2008 Позивач працював за професією та в умовах праці, що віднесені до Списку №1. Отже, період з 17.01.2003 року по 09.06.2008 року має бути зараховано до Списку №1.

Судом встановлено, що на підставі попередньо проведених атестацій та досліджень умов праці по теперішній час, позивач отримує доплату до тарифних ставок або посадових окладів та додаткову відпустку за роботу в особливо шкідливих умовах праці, що дають право на призначення пенсії за Списком №1.

Позивач з 01.04.1996 року працює в особливо шкідливих умовах праці, повний робочий день, за професією машиніста електропоїзда (метрополітену), яка надавала право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 та отримує надбавку за шкідливі умови праці, йому надаються додаткові дні відпустки за кількість відпрацьованих днів за особливо шкідливими умовами праці.

Отже, судом встановлено факт перебування ОСОБА_1 на посаді повний робочий день та виконання ним робіт, що містяться у Списку № 1 повний робочий день, а також, документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає в наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці, які не змінювались з моменту проведення останньої атестації у 1999 році та наявним в матеріалах справи карткам умов праці.

При чому, відповідач ані у спірному рішенні про відмову у призначенні пенсії, ані у відзиві на позов, не наводив відповідних посилань відносно свого висновку, що пільговий стаж позивача за наданими для призначення пенсії документами є недостатнім, оскільки у даному випадку відповідач повинен був керуватися положеннями ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення", а також пунктами 1, 2, 17, 20 Порядку № 637, та перевірити наявність пільгового стажу на підставі записів у трудовій книжці, показань свідків, даних, наявних у реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування, зробити відповідні запити щодо атестації робочих місць тощо.

За таких обставин, рішення відповідача про відмову в призначенні пенсії позивачу не відповідає вимогам ч. 2 ст. 2 КАС України, а тому, позов підлягає задоволенню шляхом його скасування, а відновлення порушеного права позивача суд вбачає шляхом зобов'язання відповідача зарахувати до пільгового стажу позивача за Списком № 1 період роботи машиністом електропоїзда метрополітену на КП «Харківський метрополітен» з 17.01.2003 року по 09.06.2008 року.

Позовна вимога ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльності пенсійного органу щодо відмови йому в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 є неналежним способом захисту прав позивача, враховуючи, що відповідне рішення відповідача про відмову у призначенні пенсії, скасовано судом.

З урахуванням ст. 9 КАС України, суд зобов'язав відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії, з урахуванням висновків суду у даній справі, та за результатами повторного розгляду заяви вирішити питання про призначення позивачу з 29.11.2017 року пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах згідно п «а» ч.1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

В апеляційній скарзі, поданій в порядку ч. 1 ст. 293 КАС України, КП «Харківський метрополітен», посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, прийнятому судом висновку при неповному з'ясуванні усіх обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02.10.2018 року, та ухвалити нове, яким відмовити позивачу у задоволенні позову.

Аргументуючи вимоги апеляційної скарги, скаржник зазначає, що на виконання п. 4 Порядку № 442 КП «Харківський метрополітен» проводило атестації робочих місць машиністів електропоїздів метрополітену без порушення строків встановлених для проведення чергової атестації (тобто не рідше одного разу на 5 років з дати проведення попередньої атестації), а саме, в 2003, 2008 та 2013 роки.

За результатами атестацій робочих місць за умовами праці, проведених КП «Харківський метрополітен», машиністам електропоїздів метрополітену не було підтверджено пільгове пенсійне забезпечення за Списком № 1.

Відомості про результати атестацій робочих місць відповідно до п. 8 Порядку № 442 були занесені до карт умов праці № 12065 за 2003 рік, № 12065 за 2008 рік, № 20240 за 2013 рік. З атестаціями робочих місць ОСОБА_1 був ознайомлений, що підтверджується його підписом у продовженнях до вказаних карт умов праці та підписами інших машиністів електродепо «Московське».

Таким чином, скаржник вказує, що атестації робочих місць, які були проведені з 1994 по 1999 роки у відповідності до п. 4.6. Порядку № 383, діяли по 08.04.2004 року до затвердження наказу начальником метрополітену № 124 «Про затвердження пільг і компенсацій машиністам електропоїздів метрополітену за результатами атестації робочих місць. проведеної в 2003 році».

Комплексний аналіз норм Закону № 1788-ХІІ та Порядку № 442 дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту «б» статті 13 вказаного Закону є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку № 1, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Відтак, скаржник вважає, що ОСОБА_1 мав би право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1, якщо це право підтверджено результатами атестації робочих місць відповідно до норм Закону № 1788-ХІІ та Порядків № 442, № 383.

Також, суд першої інстанції без належного дослідження довідок вкладених до трудової книжки НОМЕР_1 позивача, та з посиланням на карту умов праці від 09.06.2008 року, яка не зазначена у судовому рішенні у якості документа, копія якої міститься в матеріалах справи, дійшов помилкового висновку, про те, що позивач працював за професією та в умовах праці, що віднесені до Списку № 1. Так, з доданих у відповідності до п. 9 Порядку № 442 до трудової книжки позивача витягів з наказів по метрополітену про затвердження пільг і компенсацій машиністам електропоїздів метрополітену за результатами атестацій робочих місць від 08.04.2004 року № 124 та від 08.02.2014 року № 64, у графі «пільгова пенсія» не підтверджено право позивача на пільгову пенсію за Списком № 1.

Крім того, суд першої інстанції зараховуючи позивачу до пільгового стажу за Списком № 1 період його роботи машиністом електропоїзда метрополітену з 17.01.2003 року по 09.06.2008 року в порушення норм матеріального права, не взяв до уваги те, що постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 року № 36 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах», професія «машиніст електропоїзда» (метрополітену) була вилучена із Списку № 1 до прийняття в 13.03.2006 році Кабінетом Міністрів України постанови № 276, якою було внесено зміни до вищевказаної постанови № 36 щодо включення професії «машиніст електропоїзда» (метрополітену) до Списку № 1.

Отже, професія машиніста електропоїзду метрополітену з 17.01.2003 року є такою що не відповідає Списку № 1. Відтак, у суду першої інстанції відсутні правові підстави для зарахування до пільгового стажу ОСОБА_1 за Списком № 1 періоду його роботи машиністом електропоїзда метрополітену з 17.01.2003 року по 09.06.2008 року.

До того ж, скаржник вважає, що суд першої інстанції, прийнявши рішення про права та обов'язки КП «Харківський метрополітен», яке не було залучено до участі у справі, порушив норми процесуального права, що є обов'язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення апеляційним судом нового рішення (п. 4 ч. 3 ст. 317 КАС України).

У відзиві на апеляційну скаргу позивач, посилаючись на законність та обґрунтованість висновків суду першої інстанції просить залишити апеляційну каргу КП «Харківський метрополітен» без задоволення, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02.10.2018 року, - без змін.

У поясненнях відповідач УПФУ в Московському районі м. Харкова підтримав аргументи апеляційної скарги КП «Харківський метрополітен» та вважає, що рішення прийнято судом з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що період роботи з 17.01.2003 року по 30.09.2017 року в КП «Харківський метрополітен» на посаді машиніста електропоїзда (при роботі на лінії) в одну особу 3 класу електродепо «Московське», неможливо зарахувати до пільгового стажу роботи, оскільки відсутня пільгова довідка про підтвердження наявного трудового стажу, а також дані про підтвердження зайнятості повний робочий день.

За таких обставин вважає, що судове рішення підлягає скасуванню з прийняттям нового про відмову у задоволенні вимог ОСОБА_1 у повному обсязі.

Заперечуючи проти відзиву позивача на апеляційну скаргу, КП «Харківський метрополітен» зазначає доводи, фактично аналогічні тим, що наведені в апеляційній скарзі.

За приписами статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги (ч. 1 ст. 308).

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язкової підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 2 ст. 308).

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а судове рішення відповідно до положень ст. 316 КАС України слід залишити без змін, з огляду на наступне.

Судом установлено, що з 01.04.1996 року по теперішній час позивач працює на посаді машиніста електропоїзда КП «Харківській метрополітен», що підтверджується даними трудової книжки /а.с. 22-26, т. 1/.

03.11.2017 року позивач звернувся до УПФУ в Московському районі м. Харкова із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

До заяви позивачем подано наступний пакет документів: паспорт, ідентифікаційний код, оригінал та копія трудової книжки, копія військового квитка, копія диплома, копія довідки КП «Харківський метрополітен» про період роботи № 09-28/639 від 31.10.2017 року, довідка КП «Харківський метрополітен» про навчання на курсах машиністів електропоїзда (метрополітену) у технічній школі № 09-28/641 від 31.10.2017 року, свідоцтво № 1056 від 29.11.1995 року про проходження навчання в технічній школі Харківського метрополітену, довідка КП «Харківський метрополітен» від 31.10.2017 року № 09-28/640 про перейменування підприємства, довідка про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній № 09-28/642 від 31.10.2017 року, накази про атестацію робочих місць від 24.11.1994 року № 129, від 09.04.1997 року № 51, від 07.12.1999 року № 214.

Рішенням № 9559/129 від 08.11.2017 року УПФУ в Московському районі м. Харкова, оформленого у вигляді протоколу, відповідач відмовив позивачеві в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1.

Підставою відмови послугувала та обставина, що на підставі наданих документів до стажу роботи на пільгових умовах, як робітник за професією машиніста електропоїзда метрополітену, що передбачено Списком № 1, можливо зарахувати періоди роботи з 01.04.1996 року по 23.11.1999 року (03 роки 07 місяців 23 дні), з 07.12.1999 року по 16.01.2003 року (03 роки 01 місяць 10 днів). Періоди роботи з 17.01.2003 року по 30.09.2017 року в КП «Харківський метрополітен» на посаді машиніста електропоїзда (при роботі на лінії) в одну особу 3 класу електродепо «Московське», неможливо зарахувати до пільгового стажу роботи, оскільки відсутні пільгова довідка про підтвердження наявного трудового стажу, а також дані про підтвердження зайнятості повний робочий день /а.с. 31-33, т. 1/.

Погоджуючись із висновком суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п. «а» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 року № 162 затверджено Список № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (додається).

Постановою Кабінету Міністрів України від 15.11.1994 року № 773 внесено зміни і доповнення до списків № 1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, а саме підпункт «а» підрозділу 1 розділу XXI «Транспорт» після позиції 1200100а-12180 доповнено позицією 1200100а-14409 такого змісту: « 1200100а-14409 Машиністи електропоїздів метрополітену».

Постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 року № 36 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах»:

а) затверджені: Список № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах; Список № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах;

б) визнані такими, що втратили чинність: постанова Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 року № 162 та постанова Кабінету Міністрів України від 15.11.1994 року № 773.

В Списку N 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 року № 36 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах», позиція «Машиністи електропоїздів метрополітену» відсутня.

Відповідно до рішення Національної служби посередництва і примирення від 11.07.2005 року № 05-07-05 Про колективний трудовий спір між машиністами електропоїздів метрополітенів України та Кабінетом Міністрів України Кабінету Міністрів України рекомендовано виконати пункт 1 рішення примирної комісії по вирішенню колективного трудового спору між машиністами електропоїздів метрополітенів України та Кабінетом Міністрів України від 10.02.2005 року: « 1. Задовольнити -вимогу машиністів електропоїздів метрополітенів України: «відновити професію «машиніст електропоїздів метрополітену» в Списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 року № 36»..

Постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2006 року № 276 внесено зміни до Списку №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Підрозділ «Транспортні послуги" зазначеного Списку доповнено позицією - машиністи електропоїздів (метрополітену).

До 01.04.2006 року Міністерству транспорту та зв'язку разом з Міністерством охорони здоров'я запропоновано розробити методику проведення атестації робочих місць за умовами праці машиністів електропоїздів (метрополітену). А також забезпечити проведення атестації робочих місць за умовами праці машиністів електропоїздів (метрополітену) державних підприємств «Дніпропетровський метрополітен» і «Харківський метрополітен», а разом з Київською міськдержадміністрацією - на комунальному підприємстві «Київській метрополітен» і подати Мінпраці та соціальної політики до 01.07.2006 року.

Відповідно до пункту 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчислені стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом № 383 від 18.11.2005 року Міністерства праці та соціальної політики України при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. При цьому до пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати внесення цієї посади чи професії до Списків.

24.06.2016 року прийнято постанову Кабінету Міністрів України № 461, якою затверджено Список № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Таким чином з 24.06.2016 професія машиніст електропоїзда метрополітену не входить до вказаного Списку.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу за відсутності такої книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до п. 20 цього Порядку, в тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників ; у разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Відповідно до п. 17 цього Порядку за відсутності документів про наявний стаж роботи та неможливості їх одержання у зв'язку з воєнними діями, стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями стаж роботи, який дає право на пенсію, встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі.

Таким чином, уточнюючі довідки для підтвердження спеціального трудового стажу або інші документи надаються лише в разі коли відсутні відповідні відомості в трудовій книжці, при цьому за відсутності документів про наявний стаж роботи та неможливості їх одержання, підтвердження трудового стажу може здійснюватися органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Як убачається із наявної в матеріалах справи копії трудової книжки ОСОБА_1 /а.с. 22-26, т. 1/, її дані містять відомості щодо характеру роботи позивача ОСОБА_1, відтак, відсутність у позивача уточнюючої довідки про характер роботи та характеристики виконуваної роботи за наявності належним чином оформленої трудової книжки не спростовує наявності у працівника відповідного пільгового стажу роботи.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком та розробленими на виконання постанови № 442 Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 01.09.1992 року № 41.

Згідно з пунктом 4 цього Порядку та підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.

Відповідно п. 4.2 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України 18.11.2005 року № 383 , зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.12.2005 р за № 1451/11731, результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умов і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

Відповідно до Роз'яснень про проведення атестації робочих місць за умовами праці, затверджених наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 21.08.2000 року № 205, в окремих випадках за скрутного фінансово-економічного стану, що склався на підприємстві з незалежних від нього причин, для проведення атестації робочих місць, де не сталися докорінні зміни умов і характеру праці у зв'язку з впровадженням нових технологій, засобів виробництва, матеріалів, реконструкцією існуючих об'єктів, приміщень тощо, можливе використання результатів санітарно-гігієнічних досліджень факторів виробничого середовища і трудового процесу, отриманих під час попередньої атестації, за умови реалізації технічних і організаційних заходів щодо поліпшення умов праці та оздоровлення працівників за результатами попередньої атестації робочих місць і дотримання всіх інших вимог Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці.

Системно аналізуючи наведені норми, колегія суддів зазначає, що атестація має проводитися у передбачені пунктом 4 Порядку проведення атестації строки, а відповідальність за своєчасність та якість її проведення покладається на керівника підприємства, організації. Разом з цим, якщо чергова атестація була проведена з порушенням передбачених пунктом 4 Порядку проведення атестації строків, а працівник до її проведення виконував роботу, яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, цей період його роботи має бути зарахований до пільгового стажу за результатами попередньої атестації.

Наведене узгоджується із правовими висновком, викладеним Верховним Судом у постанові від 21.02.2018 року у справі № 352/547/16-а, у постанові від 10.07.2018 року у справі № 227/545/17.

Як установлено судовим розглядом, первинна атестація робочого місця позивача проводилась в 1994 році, за наслідками чого видано наказ Харківського метрополітену від 24.11.1994 року № 129 «Про затвердження пільг та компенсацій робітникам метрополітену за результатами атестації робочих місць за умовами праці» /а.с. 48-51, т. 1/.

В подальшому атестація проводилась в 1996-1997 році, за її наслідками видано наказ Харківського метрополітену № 51 від 09.04.1997 року «Про затвердження пільг та компенсацій робітникам метрополітену за результатами атестації робочих місць за умовами праці», яким внесені зміни та доповнення до наказу від 24.11.1994 року № 129 /а.с. 52-57, т. 1/.

В подальшому атестація робочих місць проводилась в 1999 році, за її наслідками видано наказ Харківського метрополітену № 214 від 07.12.1999 року «Про затвердження пільг та компенсацій робітникам метрополітену за результатами атестації робочих місць, проведеної в 1999 році» /а.с. 58-62, т. 1/.

Відповідно до картки умов праці машиніста електропоїзда (метрополітену) № 12065 (номер робочого місця 65) , робоче місце має в наявності 1 фактор 1 ступеня, 1 фактор 2 ступеня, 1 фактор 3 ступеня. По показникам робоче місце слід вважати з шкідливими умовами праці з постійною роботою у тунелі без природного освітлення.

За результатами атестації, позивачу надані пільги та компенсації, які надаються працівникам, що працюють в особливо шкідливих умовах праці, робота в яких дає право на призначення пенсії за Списком №1, а саме: надбавка за умови праці 16% та додаткові дні відпустки (7 днів) за кількість відпрацьованих днів за ОШУП-1 (особливо шкідливі умови праці за Списком №1) /а.с. 115-120, т. 1/.

Відповідно до картки умов праці машиніста електропоїзда (метрополітену) № 240, умови і характер праці відноситься до ІІІ класу 2 ступеня шкідливих та небезпечних умов праці, що вказує на невідповідність робочого місця вимогам «Гігієнічної класифікації праці…» № 4137-86. По показникам робоче місце машиніста електропоїзду (метрополітену) належить вважати з особливими, особливо шкідливими та важкими умовами праці.

При цьому, колегія суддів зауважує, що фактично до розробки методики атестації робочих місць машиністова електропоїздів метрополітену останнім була збережена відпустка за шкідливі умови та особливий характер праці та виплачувалася надбавка за умови праці..

Так, позивачу були надані пільги та компенсації, які надаються працівникам, що працюють в особливо шкідливих умовах праці, робота в яких дає право на призначення пенсії за Списком №1, а саме: надбавка за умови праці 16% та додаткові дні відпустки (7 днів) за кількість відпрацьованих днів за ОШУП-1 (особливо шкідливі умови праці за Списком №1) /а.с. 40-44, т. 1/.

Досліджене, дає підстави колегії суддів дійти висновку про те, що умови праці, в яких працював позивач ОСОБА_1, не змінювались з моменту проведення останньої атестації у 1999 році, відтак він весь час працював за професією та в умовах праці, що віднесені до Списку № 1. Доводи апеляційної скарги означеного висновку не спростовують.

При цьому, колегія суддів зауважує, що фактично до розробки методики атестації робочих місць машиністова електропоїздів метрополітену останнім була збережена відпустка за шкідливі умови та особливий характер праці.

Колегія суддів не приймає до уваги посилання КП «Харківський метрополітен» про те, що означена професія має відноситься до Списку № 2, оскільки Урядовими актами від 11.03.1994 року № 162, від 15.11.1994 року, № 773, від 16.01.2003 року № 36 професія машиніста електропоїздів (метрополітену) уже внесена до підрозділу 1 «Залізничний транспорт і метрополітен» розділу ХХІ «Транспортні послуги» Списку № 1, і для внесення вказаної професії до Списку № 2 відсутні підстави /а.с. 46, т. 1/.

Колегія суддів зауважує, що невиконання державними органами приписів постанови Кабінету Міністрів України від 16.03.2006 року № 276 щодо розроблення методики проведення атестації робочих місць за умовами праці машиністів електропоїздів (метрополітену) та забезпечення проведення атестації робочих місць за умовами праці машиністів електропоїздів (метрополітену) державних підприємств не може слугувати підставою для позбавлення позивача ОСОБА_1 права на пільгове пенсійне забезпечення.

Таким чином, колегія суддів погоджуючись із висновком суду першої інстанції вважає, що період роботи позивача на посаді машиніста електропоїзда (метрополітену) з 17.01.2003 року по 09.06.2008 року підлягає зарахуванню до пільгового стажу за Списком № 1.

Крім наведеного, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що вимога позивача про визнання протиправною бездіяльності пенсійного орану щодо відмови у призначенні йому пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 є неналежним способом захисту прав позивача, оскільки відповідне рішення судом скасовано.

Під поняттям «дискреційні повноваження» суб'єкта владних повноважень слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення.

Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб'єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов'язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов'язати до цього в судовому порядку.

Дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

З урахуванням дискреційних повноважень пенсійного органу на прийняття рішення про призначення пенсії та визначення підстав, за яких призначається пенсія або приймається рішення про відмову в її призначенні, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що за для належного захисту прав позивача необхідно зобов'язати УПФУ в Московському районі м. Харкова повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії, з урахуванням висновків суду у даній справі.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», § 58, рішення від 10.02.2010 року).

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки колегія суддів залишає в силі рішення суду першої інстанції, то відповідно до ч. 6 ст. 139 КАС України понесені сторонами судові витрати новому розподілу не підлягають.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 292, 293, 308, 310, 311, 313, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу комунального підприємства «Харківський метрополітен» залишити без задоволення, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2018 року, - без змін.

Постанова Другого апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)Л.В. Мельнікова
Судді(підпис) (підпис) З.О. Кононенко В.А. Калиновський

Постанова у повному обсязі складена і підписана 26 квітня 2019 року.