Справа № 824/1177/18-а
Суддя: Кушнір Віталіна Олександрівна
Дата ухвалення: 2019-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2019 р. м. Чернівці Справа № 824/1177/18-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Кушнір В.О.,

за участю:

секретаря судового засідання Сенюх Ю.І.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Управління Держпраці у Чернівецькій області про визнання протиправною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

У поданому до суду адміністративному позові фізична особа-підприємець ОСОБА_1 просить суд, визнавши протиправною, скасувати постанову Управління Держпраці у Чернівецькій області №ЧВ-937/18/321/НД/АВ/П/ПТ/ТД-ФС/311 від 01.11.2018р. про накладення на неї штрафу в розмірі 335070 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідач здійснив інспекційне відвідування її господарської діяльності, внаслідок чого прийняв постанову про накладення на неї штрафу в розмірі 335070грн. за порушення ст.21 та ст.24 КЗпП України. Позивач вважає вказану постанову протиправною, оскільки така ґрунтується на висновках акту інспекційного відвідування щодо допуску ОСОБА_1 до роботи працівників ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 без укладення трудових договорів та повідомлення відповідного фіскального органу про прийняття їх на роботу. Такі висновки, на думку позивача, не відповідають дійсності, оскільки надання можливості дівчатам набути і продемонструвати навички у приміщенні, яке вона орендує для майбутньої роботи на себе є майстер-класом. При цьому, проведення "майстер класу" не вимагає обов'язкової державної реєстрації "економічної діяльності". Позивач також зазначає, що акт інспекційного відвідування складений з порушенням строку, встановленого Порядком проведення перевірок посадовими особами Державної інспекції України з питань праці та її територіальних органів, у зв'язку з цим висновки акту ставляться позивачем під сумнів.

З приводу порядку прийняття оскаржуваного рішення, позивач вважає, що відповідачем було порушено процедуру розгляду її справи, оскільки їй не було роз'яснено права та обов'язки, не заслухано її по суті та не враховано її думку, не опитані свідки, які з'явились на розгляд справи, не досліджено доказів.

Крім того, позивач зазначає про те, що Хотинським районним судом було розглянуто протокол про адміністративне правопорушення, складений на підставі цього ж акту інспекційного відвідування. Постановою суду від 05.11.2018р. було встановлено, що в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення за ч.3 ст.41 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

З указаних підстав позивач просить визнати протиправною та скасувати постанову про накладення на неї штрафу, прийняту відповідачем.

Відповідач подав до суду відзив, відповідно до якого вважає позовні вимоги необґрунтованими та безпідставними. Вказує на те, що на момент проведення інспекційного відвідування в салоні "Експрес манікюр", де здійснює підприємницьку діяльність позивач, за відсутності власниці салону працювали: ОСОБА_4 - здійснювала чистку нігтів клієнтці; ОСОБА_7 - робила манікюр; ОСОБА_8 та ОСОБА_6 - виконували маніпуляції по нарощуванню вій. На усну вимогу інспектора праці документів, що підтверджують факт врегулювання трудових правовідносин з указаними вище особами, ФОП ОСОБА_1 05.10.2018р. не надала. Згідно наданих позивачем 05.10.2018р. пояснень щодо осіб, які працювали в салоні на момент перевірки, ОСОБА_6 та ОСОБА_8 є ученицями, які виконують маніпуляції по нарощуванню вій, ОСОБА_7 та ОСОБА_4 працівники.

Відповідач зазначає, що на момент здійснення інспекційного відвідування ОСОБА_4, ОСОБА_8 та ОСОБА_6 були допущені до роботи без укладення трудових договорів, що підтверджується їх письмовими поясненнями, а також поясненнями позивачки.

Крім того, відповідач вважає, що ним дотримано процедуру проведення інспекційного заходу, а за його наслідком прийнято рішення, яке відповідає чинному законодавству.

Позивач у поданій відповіді на відзив зазначає, що відповідачем не наведено обставин, які б спростовували обґрунтування позовних вимог, а також те, що надані відповідачем до відзиву пояснення не можуть братися до уваги. Крім того вказує, що відповідачем на надано доказів наявності трудових відносин між позивачем та іншими особами.

Ухвалою суду від 29.11.2018р. вказану позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк на усунення визначених в ухвалі недоліків.

Ухвалою суду від 29.11.2018р. відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

11.12.2018р. відкрито провадження у даній справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

13.02.2019р. в підготовчому засіданні суд задовольнив клопотання представника позивача про виклик та допит свідків, у звязку з чим ухвалив продовжити підготовче засідання на 30 днів і оголосити перерву до 06.03.2019р.

06.03.2019р. судом закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 20.03.2019р.

В судовому засіданні 20.03.2019р. позивач та його представник виступили із вступним словом, в якому підтримали позовні вимоги та наполягали на задоволенні позову в повному обсязі.

Представник відповідача у вступному слові зазначив, що при винесенні оскаржуваного рішення дотримано всіх вимог чинного законодавства, у зв'язку з чим просив відмовити у задоволенні позову.

Також, у якості свідків допитано ОСОБА_6 та ОСОБА_9, які надали пояснення з приводу характеру роботи в салоні, де здійснює підприємницьку діяльність позивач та режиму роботи. зокрема, свідок ОСОБА_6 пояснила, що прийшла в салон показати свої здібності позивачці для працевлаштування на роботу в якості майстра по нарощуванню вій, до 05.10.2018 року заходила у салон "Експрес манікюр" лише, щоб познайомитись із колективом та дізнатися про умови роботи. Засідання відкладено для виклику свідків ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_4

В судовому засіданні 02.04.2019р. в якості свідка допитано та ОСОБА_7, якими надано пояснення щодо характеру роботи в салоні, де здійснює підприємницьку діяльність позивач та режиму роботи. Зокрема свідок пояснила, що являється фізичною особою - підприємцем та орендує робоче місце у позивача. В судовому засіданні оголошено перерву для повторного виклику свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_4

Також, в судовому засіданні, 02.04.2019р., досліджено відеозапис інспекційного відвідування салону "Експрес манікюр" на якому було зафіксовано, як ОСОБА_7 - робила манікюр; ОСОБА_8 та ОСОБА_6 - виконували маніпуляції по нарощуванню вій. ОСОБА_4 на запитання інспектора, що входить в її обов"язки як адміністратора, відповіла, що сидить за столом, робить запис клієнтів у журналі та показала журнал із записами.

У судовому засіданні 17.04.2019р. в якості свідка допитано ОСОБА_4, яка надала пояснення щодо характеру роботи та її обовязків в салоні, де здійснює підприємницьку діяльність позивач та режиму роботи. Зокрема зазначила, що прийшла в салон вперше влаштовуватись в якості майстра манікюру, тому показувала свої здібності позивачці на подрузі.

Суд, заслухавши позивача та його представника, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_1), станом на час проведення інспекційного відвідування здійснює підприємницьку (господарську) діяльність КВЕД (основний) - 6.02 Надання послуг перукарнями та салонами краси - у салоні "Експрес манікюр", вул.Незалежності, 27Г, м.Хотин Чернівецька область (а.с.25 на звороті).

В листі Хотинської РДА від 04.09.2018р. №6-1446-02-29, направленому начальнику Управління Держпраці у Чернівецькій області надано уточнену інформацію щодо субєктів господарювання Хотинського району, які порушують чинне законодавство про працю, зокрема, про ПП ОСОБА_1, власницю манікюрного салону "Експрес-манікюр" (а.с.67).

За результатами аналізу вказаної інформації, викладеної керівником Управління видано наказ про проведення інспекційних відвідувань від 04.10.2018р. №521, в якому серед іншого також, призначено здійснення інспекційного відвідування у ФОП ОСОБА_1 (а.с.68).

Відповідно до направлення №04-274 від 04.10.2018р. на проведення інспекційного відвідування у ФОП ОСОБА_1, на підставі наказу від 04.10.2018р. №521, рішення керівника за результатами аналізу інформації, викладеної в листі Хотинської РДА від 04.09.2018р. №6-1446-02-29, головним державним інспектором відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів ОСОБА_10 було проведено інспекційне відвідування, яке згідно вказаних документів було заплановано тривалістю 2 робочих дні з 05.10.2018р. по 08.10.2018р. (а.с.19).

Згідно з актом про неможливість проведення інспекційного відвідування, складеного 05.10.2018р. інспектором праці ОСОБА_10 №ЧВ-937/18/321/НД, інспекційне відвідування у ФОП ОСОБА_1 неможливо провести у зв'язку з відсутністю документів, ведення яких передбачено законодавством про працю. ФОП ОСОБА_1 ознайомлена з указаним актом, що підтверджується її підписом (а.с.20-21).

05.10.2019р. інспектором праці ОСОБА_10 складено вимогу про надання документів №ЧВ-937/18/321/ВД, на підставі якої у зв'язку із відсутністю документів, ведення яких передбачено законодавством про працю та неможливості проведення інспекційного відвідування, строк його проведення зупинено на 2 (два) дні з 05.10.2018р. по 08.10.2018р. Даною вимогою фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 зобов'язано у строк до 09.10.2018р. надати документи, необхідні для проведення інспекційного відвідування. У вимозі також відображено відмітку про отримання одного її примірника ОСОБА_1 (а.с.72).

За результатами інспекційного відвідування у ФОП ОСОБА_1 було складено акт №ЧВ-937/18/321/НД/АВ від 10.10.2018р., яким зафіксовано порушення законодавства про працю, а саме: ст.21, ст.24 КЗпП України, в частині фактичного допуску до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом власника або уповноваженого ним органу, та без повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працівників - ОСОБА_11 з кінця вересня 2018 року; ОСОБА_5 з 04.09.2018р. та ОСОБА_6 18.09.2018р. (а.с.22-28).

На підставі висновків вказаного акту, 10.10.2018р. винесено припис про усунення виявлених порушень №ЧВ-937/18/321/НД/АВ/П, в якому надано строк до 10.11.2018р. на їх усунення (а.с.80-81).

Інспектором праці ОСОБА_10 11.10.2018р. складено протокол про адміністративне правопорушення щодо ФОП ОСОБА_1 (а.с.29).

Постановою Хотинського районного суду від 05.11.2018р. провадження в адміністративній справі відносно ОСОБА_1 за ч.3 ст.41 КУпАП закрито на підставі п.1 ст.247 КУпАП у зв'язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення у її діях (а.с.33-34).

25.10.2018р. позивачу направлено повідомлення про розгляд справи за ст.265 КЗпП України за №3117/0/04-2/18, в якому, зокрема, вказано про необхідність з'явитися в Управління Держпраці у Чернівецькій області 01.11.2018р.

01.11.2018р. начальником Управління ОСОБА_12 було прийнято постанову №ЧВ-937/18/321/НД/АВ/П/ПТ/ТД-ФС/311 про накладення штрафу на ФОП ОСОБА_1 на підставі абз.2 ч.2 ст.265 КЗпП України у розмірі 335 070,00грн. за порушення вимог ст.21, ст.24 КЗпП України (а.с.13-16).

Позивач, не погодившись із прийнятою Управлінням Держпраці постановою за результатами проведеної перевірки, звернулася до суду із даним позовом.

До вказаних правовідносин суд застосовує наступні положення законодавства та робить висновки по суті спору.

Відповідно до ч.1 ст. 259 КЗпП України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п.1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015р. №96 (надалі - Положення №96), Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який, серед іншого, реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015р. №100 утворено територіальні органи Держпраці, зокрема Управління Держпраці у Чернівецькій області.

Відповідно до п.п.5 п.4 Положення про Управління Державної служби України з питань праці у Чернівецькій області (далі Управління), затвердженого наказом Мінсоцполітики від 03.08.2018р. №84 Управління на виконання покладених на нього завдань здійснює державний контроль за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами та фізичними особами, які використовують найману працю. У відповідності до п.п.50 цього ж пункту Управління накладає у випадках, передбачених законом, штрафи за порушення законодавства, невиконання розпоряджень посадових осіб Управління Держпраці.

Тобто, відповідач є повноважним органом, який забезпечує реалізацію державної політики з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю на території Чернівецької області.

Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 295 від 26.04.2017р. (далі - Порядок №295) визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю (далі - об'єкт відвідування).

Пунктом 2 Порядку №295 передбачено, що державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці Держпраці та її територіальних органів. Підстави для проведення інспекційних відвідувань передбачені п.5 Порядку №295.

Підпунктом 3 п.5 Порядку №295 встановлено, що інспекційні відвідування проводяться за рішенням керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин, прийнятим за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 4-7 цього пункту.

Підставою для проведення контрольного заходу у позивача став наказ Управління Держпраці у Чернівецькій області (рішення керівника органу) про проведення інспекційних відвідувань у ФОП ОСОБА_1 №521 від 04.10.2018р., прийнятого за результатами аналізу інформації, викладеної в листі Хотинської РДА від 04.09.2018р. №6-1446-02-29 (а.с.67-68).

За результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складаються акт і у разі виявлення порушень законодавства про працю - припис про їх усунення. Акт складається в останній день інспекційного відвідування або невиїзного інспектування у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, що його проводив, та керівником обєкта відвідування або його уповноваженим представником (пункти 19, 20 Порядку №295).

Згідно з п.12 Порядку №295 вимога інспектора праці про надання обєктом відвідування для ознайомлення документів та/або їх копій чи витягів з документів, пояснень, доступу до приміщень, організації робочого місця, внесена в межах повноважень, є обовязковою для виконання.

В пункті 18 Порядку №295 визначено, що у разі відсутності документів, ведення яких передбачено законодавством про працю, обєкту відвідування надсилається копія акта про неможливість проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування та письмова вимога із зазначенням строку поновлення документів. На час виконання такої вимоги строк проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування зупиняється.

Судом встановлено, та не заперечувалось самою позивачкою, що здійснення інспекційного відвідування 05.10.2018р. розпочато за її відсутності та встановлено, що в салоні, де вона здійснює підприємницьку діяльність працювали ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 У вказаних осіб 05.10.2018р. відібрані пояснення. Позивач до салону прибула згодом. При цьому, на вимогу інспектора праці нею не надано документів, ведення яких передбачено законодавством про працю, у звязку з чим 05.10.2018р. складено акт про неможливість проведення інспекційного відвідування у ФОП ОСОБА_1 №ЧВ-937/18/321/НД. Позивачу направлено вимогу від 05.10.2018р., якою зобов'язано у строк до 09.10.2018р. надати документи, необхідні для проведення інспекційного відвідування. На підставі даної вимоги та в силу п.18 Порядку №295 інспекційне відвідування у позивача зупинено строком на 2 дні та надано строк для надання необхідних документів до 09.10.2018р. (а.с.70-72).

Таким чином, відповідач з урахуванням наданих повноважень та у відповідності до Порядку №295 зупинив інспектування позивача, яке згідно наказу керівника призначено на 2 дні з 05.10.2018р. по 08.10.2018р., та поновив його в обумовлений у вимозі від 05.10.2018р. строк 09.10.2018р. Відповідно перевірка тривала 2 дні з 09.10.2018р. по 10.10.2018р. із складанням акту інспекційного відвідування 10.10.2018р.

За таких обставин, суд вважає, що твердження позивача про порушення відповідачем порядку проведення перевірки в частині строку її проведення та строку складання акту не відповідають дійсності.

Відповідно до п.28 Порядку №295 у разі виконання припису в установлений у ньому строк заходи до притягнення об'єкта відвідування та його посадових осіб до відповідальності не вживаються.

Водночас, пунктом 29 Порядку №295 передбачено, що заходи до притягнення обєкта відвідування та його посадових осіб до відповідальності за використання праці неоформлених працівників, несвоєчасну та не у повному обсязі виплату заробітної плати, недодержання мінімальних гарантій в оплаті праці вживаються одночасно із внесенням припису незалежно від факту усунення виявлених порушень у ході інспекційного відвідування або невиїзного інспектування.

Відповідно до ч.4 ст.2 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" від 05.04.2007р. № 877-V (далі - Закон №877) заходи контролю здійснюються, зокрема, органами державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами.

Згідно з ч.5 ст.2 Закону №877 зазначені у частині четвертій цієї статті органи, що здійснюють державний нагляд (контроль) у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зобов'язані забезпечити дотримання вимог статті 1, статті 3, частин першої, четвертої, шостої - восьмої, абзацу другого частини десятої, частин тринадцятої та чотирнадцятої статті 4, частин першої - четвертої статті 5, частини третьої статті 6, частин першої - четвертої та шостої статті 7, статей 9, 10, 19, 20, 21, частини третьої статті 22 цього Закону.

Статтею 265 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) передбачена відповідальність за порушення законодавства про працю.

Відповідно до абз.2 ч.2 ст.265 КЗпП України за фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту) та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та податків передбачена відповідальність фізичних осіб підприємців, які використовують найману працю у вигляді штрафу - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення (станом на 10.10.2018р. розмір мінімальної заробітної плати складає 3723,00 грн., відтак 3723,00 х 30 х 3 = 335 070).

Відповідно до ч.3 ст.265 КЗпП України штрафи, накладення яких передбачено частиною другою цієї статті, є фінансовими санкціями і не належать до адміністративно-господарських санкцій, визначених главою 27 Господарського кодексу України.

Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013р. №509 (далі - Порядок №509).

Відповідно до п.2 Порядку №509 штрафи мають право накладати начальники територіальних органів Держпраці та їх заступники.

Уповноважена посадова особа не пізніше ніж через 10 днів з дати складення акта приймає рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу (далі - справа) (п.3 Порядку №509).

У відповідності до п.7 Порядку №509 справа розглядається за участю представника субєкта господарювання або роботодавця, щодо якого її порушено. Справу може бути розглянуто без участі такого представника у разі, коли його поінформовано відповідно до пункту 6 цього Порядку і від нього не надійшло обґрунтоване клопотання про відкладення її розгляду.

В силу п.8 Порядку №509 розгляд справи розпочинається з представлення уповноваженої посадової особи, яка її розглядає. Зазначена особа розяснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обовязки. Під час розгляду справи заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішується питання щодо задоволення клопотання. За результатами розгляду справи уповноважена посадова особа на підставі акта, зазначеного в пункті 3 цього Порядку, складає постанову про накладення штрафу.

Позивач у позовній заяві вказує про порушення відповідачем порядку розгляду справи про накладення на неї штрафу, зокрема, не роз'яснення їй прав та обов'язків, не заслухано її думку, не вирішено заявлених нею клопотань, не досліджено письмових доказів.

Однак, такі твердження, на думку суду, не можуть обґрунтовувати відсутність порушення, яке є предметом розгляду. До того ж, зміст оскаржуваної постанови свідчить про те, що відповідачем досліджено письмові докази, зокрема, акт інспекційного відвідування, пояснення учасників інспекційного відвідування, в тому числі позивача. Крім того, абстрактно стверджуючи про не вирішення уповноваженою особою заявлених нею клопотань, позивач не наводить чітко які саме клопотання нею були заявлені. При цьому, Порядком №509 не передбачено вирішення клопотань суб'єкта господарювання чи роботодавця, справа щодо якого розглядається, окрім клопотання про відкладення розгляду справи. Також Порядком №509 не передбачено обов'язково допиту свідків у розгляді справи.

За таких обставин, враховуючи наведене, перевіривши дії відповідачів на предмет відповідності вказаним вище приписам суд встановив, що в ході інспекційного відвідування позивача посадовими особами Управління дотримано процедури визначеної Порядком №295, при цьому оскаржуване рішення прийнято у відповідності до приписів Порядку №509.

З приводу суті виявлених перевіркою порушень суд зазначає наступне.

Оскаржуваною позивачем постановою від 28.08.2018р. накладено штраф на підставі абз.2 ч.2 ст.265 КЗпП України, якою передбачено відповідальність у вигляді штрафу за фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту).

Згідно з актом інспекційного відвідування позивачем було порушено вимоги ст.21, ст.24 КЗпП України.

До висновку про зазначені порушення відповідач дійшов з огляду на те, що на момент здійснення інспекційного відвідування у салоні, де позивач здійснює підприємницьку діяльність за її відсутності встановлено 4 особи, які працювали, а саме: ОСОБА_4 - здійснювала чистку нігтів клієнтці; ОСОБА_7 - робила манікюр; ОСОБА_8 та ОСОБА_6 - виконували маніпуляції по нарощуванню вій.

На вимогу інспектора про надання документів щодо працевлаштування вказаних осіб, позивачем серед іншого, надано виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців на імя ОСОБА_7. Документів щодо решти осіб позивачем не надано.

Згідно пояснень наданих інспектору 05.10.2018р. ФОП ОСОБА_1 пояснила, що надала дозвіл ОСОБА_6 на перебування в приміщенні салону для проведення майстер класу та обміну досвідом безкоштовно на невизначений термін за згодою сторін. Наказів на прийом на роботу працівників, табелів робочого часу, відомостей про нарахування заробітної плати в неї немає у звязку з відсутністю найманих осіб. ОСОБА_7 є приватним підприємцем та працює в салоні на підставі договору-оренди робочого місця. ОСОБА_4 перебувала в салоні в якості адміністратора, не оформлена тому, що за згодою сторін перебуває на випробувальному терміні (а.с.85).

ОСОБА_4 у письмових поясненнях зазначила, що працює в салоні "Експрес манікюр" як адміністратор з кінця вересня місяця 2018 року, приймає замовлення від клієнтів та записує в журнал. Режим роботи з 09:00 по 18:00. На даний час зарплату ще не виплачували (а.с.86).

ОСОБА_5 в своєму письмовому поясненні зазначила, що в салоні "Експрес манікюр" 05.10.2018р. знаходилась на підставі того, що навчається на курсах нарощування вій. Термін навчання - з 04.09.2018р. по 05.10.2018р. Під час інспекційного відвідування проводила маніпуляції по нарощуванню вій (а.с.88).

ОСОБА_6 в своєму письмовому поясненні теж зазначила, що знаходилась в салоні "Експрес манікюр" як учениця по нарощуванню вій. Період навчання з 18.09.2018р. по 01.11.2018р. Під час проведення інспекційного відвідування навчалась моделюванню по нарощуванню вій (а.с.89).

Згідно акту інспекційного відвідування ОСОБА_6 та ОСОБА_5 самостійно (без ФОП ОСОБА_1В.) здійснювали маніпуляції по нарощуванню вій клієнтам даного салону.

В судовому засіданні досліджено диск з відеозйомкою перевірки, який відтворює вище наведений висновок акту інспекційного відвідування (а.с.106).

Допитана в якості свідка в засіданні ОСОБА_6 на запитання суду з приводу характеру відносин з позивачем заперечувала факт роботи у салоні, вказувала, що прийшла показати свої навики для подальшого працевлаштування.

Разом з тим, матеріали інспекційного відвідування підтверджують висновки відповідача щодо того, що вказані особи працювали та надавали послуги по нарощуванню вій клієнтам, а відтак були допущені до роботи без укладення трудового договору з позивачем. При цьому, доводи позивача щодо надання можливості вказаним особам набути навички в процесі навчання, чи майстер класу так як вони всі є підприємцями з тієї самої діяльності, що і позивач, є необґрунтованими. Надані самою позивачкою доказами підтверджується, що ОСОБА_6, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 зареєстрували свою діяльність "надання послуг перукарнями та салонами краси" вже після інспекційного відвідування у ФОП ОСОБА_1 (а.с.36-38).

Позивач, у позові не погоджується з висновком відповідача, що для проведення майстер класу необхідно при державній реєстрації зазначити вид економічної діяльності 85.59 Інші види освіти. Зазначає, що у наведеному КВЕДі немає формулювання "майстер клас", у зв'язку з чим, на це має право будь-хто без реєстрації "економічної діяльності". Однак, суд звертає увагу на те, що поняття "майстер класс" не має законодавчо закріпленого визначення, та за своєю суттю є в повній мірі навчанням з того чи іншого виду діяльності. Таким чином, в цій частині суд погоджується з доводами відповідача про те, що для здійснення будь-якого навчання чи, як його називає позивач майстер-класу, обов'язковим є державна реєстрація такого виду діяльності відповідно до Класифікації видів економічної діяльності ДК 009:2010, затвердженої Наказом Держспоживстандарту України від 11.10.2010р. №457.

З приводу ОСОБА_4 перевіркою встановлено, що остання перебувала в салоні в якості адміністратора та не оформлена тому, що за згодою сторін перебуває на випробувальному терміні без заробітної плати. Зазначений факт підтверджується актом інспекційного відвідування, її письмовими поясненнями та відеозаписом інспекційного відвідування.

У відповідності до положень статті 26 КЗпП України при укладенні трудового договору може бути обумовлене угодою сторін випробування з метою перевірки відповідності працівника роботі, яка йому доручається. Умова про випробування повинна бути застережена в наказі (розпорядженні) про прийняття на роботу. В період випробування на працівників поширюється законодавство про працю.

Таким чином, випробувальний термін можливий лише за умови укладення трудового договору.

У зв'язку з цим, суд вважає правомірним висновок відповідача щодо допуску ОСОБА_4 до роботи без укладення трудового договору, а відтак порушення позивачем законодавства про працю в цій частині.

З приводу заяв, наданих ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_4 та ОСОБА_1 (а.с.95-98), які аналогічні за змістом та в яких зазначено, що пояснення в ході перевірки ними написані під диктовку інспектора, у зв'язку з чим їх позбавлено конституційного права на правову допомогу, що є порушенням ст.59 Конституції України, суд зазначає наступне.

Статтею 63 Конституції України передбачено, що особа не несе відповідальності за відмову давати показання або пояснення щодо себе, членів сім'ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом. Підозрюваний, обвинувачений чи підсудний має право на захист. Засуджений користується всіма правами людини і громадянина, за винятком обмежень, які визначені законом і встановлені вироком суду.

В поясненнях, наданих 05.10.2018р. містяться підписи усіх зазначених осіб про ознайомлення зі ст.63 Конституції України. Отже, допитані особи були обізнані про право не надавати пояснень щодо себе.

При цьому, посилання таких осіб на ст.59 Основного закону є необґрунтованим, оскільки вказана стаття визначає право на професійну правничу допомогу, у випадках, коли таке право потребує захисту.

З приводу посилання позивача на те, що Хотинським районним судом за наслідками розгляду протоколу про адміністративне правопорушення, складеного щодо неї встановив відсутність в її діях складу адміністративного правопорушення суд звертає увагу на таке.

Згідно з ч.6 ст.78 КАС України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

При цьому, відповідно до ч.7 ст.78 КАС України правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов'язковою для суду.

Зважаючи на викладене, суд доходить висновку, що відсутність підстав для притягнення позивачки до адміністративної відповідальності за правилами Кодексу України про адміністративні правопорушення не є підставою для звільнення її від відповідальності за порушення законодавства про працю, відповідальність за яке передбачено ч.2 ст.265 КЗпП України.

Відповідно до правил статті 21 КЗпП України трудовий договір це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Працівник має право реалізувати свої здібності до продуктивної і творчої праці шляхом укладення трудового договору на одному або одночасно на декількох підприємствах, в установах, організаціях, якщо інше не передбачене законодавством, колективним договором або угодою сторін. Фактичний допуск до роботи вважається укладенням трудового договору незалежно від того, чи було прийняття на роботу належним чином оформлене, якщо робота провадилась за розпорядженням чи з відома роботодавця.

Статтею 24 КЗпП України передбачено, що трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов'язковим: 1) при організованому наборі працівників; 2) при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров'я; 3) при укладенні контракту; 4) у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; 5) при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); 6) при укладенні трудового договору з фізичною особою; 7) в інших випадках, передбачених законодавством України. Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи матеріали інспекційного відвідування, в тому числі письмові пояснення позивачки, ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_6, а також, суттєву суперечливість у обставинах, наведених останніми при допиті в якості свідків, суд доходить висновку, що праця вказаних працівників не є навчальним процесом, а є виконанням трудової функції з надання послуг клієнтам в салоні, де здійснює підприємницьку діяльність позивач.

За таких обставин, суд доходить висновку про те, що відповідач дійшов вірного висновку про те, що позивач допустив до роботи зазначених осіб без оформлення належним чином трудових відносин, чим порушив наведені вище положення чинного законодавства про працю. Відтак рішення прийняте за наслідками інспекційного відвідування відповідає встановленим відповідачем в ході перевірки порушенням.

Згідно зі ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За змістом ч.1 та ч.2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З наведених вище обставин, проаналізувавши вищенаведені положення нормативно-правових актів, враховуючи надані суду докази, суд приходить до висновку, що відповідачем, як суб'єктом владних повноважень доведено суду правомірність прийнятого рішення. Натомість позивачем на підтвердження заявлених вимог доказів не надано.

Відтак, суд доходить висновку, що в задоволенні адміністративного позову необхідно відмовити повністю.

Відповідно до ч.5 ст.139 КАС України судові витрати з сторін не стягуються.

Керуючись статтями 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складання).

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 26 квітня 2019 року.

Повне найменування учасників процесу:

Позивач - фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (код ЄДРПОУ 6, вул.Дудніченка, 31, м.Хотин, Чернівецька область, 60000).

Відповідач - Управління Держпраці у Чернівецькій області (, вул.Зелена, 3, м.Чернівці, 58003).

Суддя В.О. Кушнір