Справа № 520/10256/18
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2019-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2019 р.Справа № 520/10256/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Перцової Т.С.,

Суддів: Жигилія С.П. , Чалого І.С. ,

за участю секретаря судового засідання Ващук Ю.О.,

представників сторін : позивача - Бевзюк О.О., Ракоча Н.С., відповідача - Михайлової О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.01.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Шевченко О.В., м. Харків, повний текст складено 30.01.19 року по справі № 520/10256/18

за позовом Приватного підприємства "ТІМІН"

до Головного управління ДФС у Харківській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ

Приватне підприємство "Тімін" (далі по тексту - ПП «Тімін», позивач) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Харківській області (далі по тексту - ГУ ДФС у Харківській області, відповідач), в якому просив суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення № від 30.07.2018, винесене Головним управлінням ДФС у Харківській області.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 25.01.2019 по справі № 520/10256/18 адміністративний позов приватного підприємства "Тімін" (, адреса: вул. Українська, буд. 50, м. Південне, Харківський район, Харківська область, 62461) до Головного управління ДФС у Харківській області (, адреса: вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, 61057) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення - задоволено.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення № від 30.07.2018 року, винесене Головним управлінням ДФС у Харківській області.

Стягнуто на користь приватного підприємства "Тімін" () судові витрати в розмірі 1762 (одна тисяча сімсот двадцять одна) грн. 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Харківській області ().

Відповідач, не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин справи, просить суд апеляційної інстанції рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.01.2019 по справі № 520/10256/18 скасувати, прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що податковим повідомленням - рішенням № від 30.07.2018 року правомірно застосовано до підприємства штраф у розмірі 6154,04 грн., з яких: 5395,66 грн. за несвоєчасну сплату узгодженого грошового зобов'язання, визначеного позивачем у податковій декларації з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки № 26113922 за 2017 рік та 758,38 грн. за несвоєчасну сплату узгодженого грошового зобов'язання по декларації № 27676367 за 2018 рік. Пояснив, що позивачем, внаслідок власної помилки, було самостійно задекларовано грошове зобов'язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в сумі 53956,69 грн. (з розбивкою щоквартально по 13849,18 грн. до сплати), шляхом подачі 23.02.2018 податкової декларації (звітної) за 2017 рік з вказаного податку, яка була прийнята контролюючим органом 23.02.2018. Вказана у цій декларації сума була імпортована до інтегрованої картки позивача як податковий борг, оскільки строк сплати податку за 2017 рік сплив 01.01.2018. Уточнююча податкова декларація за 2017 рік з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, якою позивач намагався зменшити самостійно задекларовану суму податку за 2017 рік на 53956,69 грн., не була прийнята контролюючим органом виключно внаслідок помилкових дій платника податків, який подав вказану уточнюючу податкову декларацію без додатку «Відомості про наявні об'єкти житлової та нежитлової нерухомості», у зв'язку з чим зменшення податкового зобов'язання не відобразилось в інтегрованій картці ПП «Тімін». Погашення відображеного податкового боргу в подальшому відбулося згідно з платіжними дорученням від 13.03.2018 № 31, 32 та 33, на весь розмір погашеного зобов'язання відповідачем було нараховано штрафну санкцію в розмірі 10% несвоєчасно сплаченого податкового зобов'язання - 5385,66 грн. Після цього 13.03.2018 позивачем було подано звітну податкову декларацію по податку на нерухоме майно за 2018 рік, в якій задекларовано до сплати суму в розмірі 53956,69 грн., з розбивкою на авансові внески щоквартально в сумі 13489,18 грн. В силу пп.266.10.1 п.266.10 ст.266 Податкового кодексу України, терміном сплати такого податку за 1 квартал 2018 року є 30.04.2018. Станом на 30.04.2018 у позивача обліковувалась переплата в сумі 5905,29 грн., інших грошових коштів на погашення зобов'язань за 1 квартал 2018 року до 25.05.2018 від ПП «Тімін» не надходило. 25.05.2018 позивачем подано уточнюючу податкову декларацію, якою зменшено податкове зобов'язання за 2017 рік на 7583,92 грн., на вказану суму контролюючим органом була нарахована штрафна санкція в розмірі 758,39 грн.

Вважає, що ГУ ДФС у Харківській області правомірно не враховано зменшення суми податкових зобов'язань по податку на нерухоме майно за 2017 рік на підставі уточнюючої податкової декларації, поданої 23.02.2018, оскільки діями виключно позивача було порушено порядок подання декларації. Таким чином, правомірним є, відповідно до положень п.87.9 ст.87 Податкового кодексу України, спрямування контролюючим органом коштів, що сплачувались позивачем, на погашення податкового боргу за 2017 рік. За таких обставин, застосовуючи штрафну санкцію в сумі 6154,04 грн. (758,39 + 5385,66) на підставі податкового повідомлення-рішення № від 30.07.2018, ГУ ДФС у Харківській області діяло у спосіб та в межах, визначених законодавством.

Представник відповідача в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав з підстав, викладених в останній, просив суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.01.2019 по справі № 520/10256/18, прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Представники позивача в надісланому до суду письмовому відзиві та у судовому засіданні просили суд апеляційної інстанції залишити вимоги апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін. Зазначили, що оскаржуваним податковим повідомленням - рішенням № від 30.07.2018 неправомірно застосовано до підприємства штраф у розмірі 6154,04 грн., за несвоєчасну сплату узгодженої суми податкового зобов'язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки з юридичних осіб згідно податкової декларації за 2018 рік № 26113922 від 23.02.2018, оскільки норми п.287.3 ст. 287, п.288.7 ст. 288 ПК України, на які послався відповідач в акті перевірки, взагалі не врегульовують питань щодо обчислення або своєчасності оплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. Крім того, пояснили, що позивач 23.02.2018 року подав податкову декларацію з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2018 рік № 26113922, якою узгодив суму податку на 2018 рік у розмірі 53956,69 грн. та сплачував у визначений Податковим кодексом України строк. Таким чином, підстави для застосування до ПП «Тімін» штрафних санкцій у відповідача були відсутні, а оскаржуване рішення винесене Головним управлінням ДФС у Харківській області без додержання вимог податкового законодавства, а тому підлягає скасуванню.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що посадовою особою Головного управління ДФС у Харківській області проведено камеральну перевірку ПП «Тімін» з питання дотримання граничних термінів сплати податкового зобов'язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за результатами якої складено акт від 08.06.2018 №8531/20-40-12-10-09/24479007.

Згідно з актом від 08.06.2018 №8531/20-40-12-10-09/24479007, при перевірці використано податкову декларацію з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2018 рік №26113922 від 23.02.2018.

Зазначеним актом зафіксовано, що ПП «Тімін» несвоєчасно сплачено узгоджену суму податкового зобов'язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки з юридичних осіб, згідно податкової декларації з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2018 рік №26113922 від 23.02.2018, чим порушено п.287.3 ст.287, п.288.7 ст.288 ПК України.

На підставі наведених висновків акту камеральної перевірки відповідачем прийняте податкове повідомлення-рішення № від 30.07.2018, яким до позивача застосовано штраф у сумі 6154,04 грн. (10%) за затримку узгодженого грошового зобов'язання на 20 календарних днів (а.с.11).

Не погодившись із вказаним податковим повідомленням-рішенням, ПП «Тімін» звернулось до суду з цим позовом про визнання його протиправним та скасування.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з протиправності оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, оскільки позивача згідно з ним притягнуто до відповідальності за порушення норм Податкового кодексу України, які не пов'язані з предметом перевірки (своєчасність сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки), а регулюють сплату іншого податку (плати за землю та орендної плати за земельну ділянку). Крім того, за висновком суду першої інстанції, позивач своєчасно протягом 2018 року сплачував податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, а тому підстави для застосування штрафних санкцій відсутні.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено в суді апеляційної інстанції, підставою для винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення слугували висновки акту камеральної перевірки від 08.06.2018 №8531/20-40-12-10-09/24479007, яким зафіксовано порушення позивачем п.287.3 ст.287, п.288.7 ст.288 ПК України.

Відповідно до п.287.3 ст.287, п.288.7 ст.288 ПК України податкове зобов'язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця. Податковий період, порядок обчислення орендної плати, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів застосовується відповідно до вимог статей 285 - 287 цього розділу.

Отже, норми податкового законодавства, які, на думку податкового органу порушив позивач, регулюють порядок сплати плати за землю та орендної плати за земельну ділянку, тоді як предметом перевірки, згідно з актом, була своєчасність сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Жодних виправлень до акту камеральної перевірки від 08.06.2018 №8531/20-40-12-10-09/24479007 податковим органом не вносилось.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що застосування до позивача штрафних санкцій на підставі оскражуваного податкового повідомлення-рішення за порушення норм Податкового кодексу України, які жодним чином не пов'язані з предметом перевірки, є неправомірним.

Надаючи оцінку висновкам відповідача про порушення позивачем граничних строків сплати грошового зобов'язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2018 рік, колегія суддів зазначає наступне.

Судом першої інстанції встановлено, та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що 23.02.2018 ПП «Тімін» подало до податкового органу (направило в електронній формі) декларацію з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2018 рік, визначивши собі до сплати 53956,69 грн. з розбивкою сплати щоквартально по 13849,18 грн. (а.с.16-18).

Як вбачається з наявної в матеріалах справи квитанції № 2 до цієї податкової декларації, остання була прийнята контролюючим органом та зареєстрована за №26113922, однак, як декларація за 2017 рік з граничним терміном сплати - 20.02.2017 (а.с.19).

З пояснень представника позивача (директора ПП «Тімін» Ракоча Н.С.) судом першої інстанції встановлено, що після подачі вказаної декларації, згідно інформації електронного кабінету, нею було виявлено, що вказана декларація зареєстрована податковим органом як декларація з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2017 рік.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції директор підприємства підтвердила вказані пояснення та пояснила, що з метою виправлення вказаної технічної помилки та коригування податкових зобов'язань за 2017 рік, позивач 23.02.2018 подав до податкового органу уточнюючу декларацію з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2017 рік, за №26113922, якою зменшив податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2017 рік на суму 53956,69 грн.

Факт подачі уточнюючої декларації підтверджений наявної в матеріалах справи копією квитанції №1, з якої вбачається, що подавався саме уточнюючий документ і за 2017 рік (а.с.93); скріншотом електронного кабінету позивача, з якого вбачається, що документ прийнято та перевірено, документ є уточнюючим, що спростовує твердження представника відповідача, що уточнююча декларація №26117132 була звітною.

Таким чином, навіть за умови реєстрації податковим органом декларації №26113922 за звітній податковий період - 2017 рік, податкових зобов'язань з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки по декларації №26113922 у позивача не виникло.

При цьому, в акті перевірки зазначено, що при перевірці використано податкову декларацію з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2018 рік №26113922 від 23.02.2018, що суперечить поясненням представника податкового органу, наданим в суді першої інстанції та наведеним в апеляційній скарзі, про те, що вказана вище податкова декларація була прийнята контролюючим органом як звітність за 2017 рік.

Посилання відповідача на те, що податкова декларація №26113922 від 23.02.2018 була відображена в інтегрованій картці платника податків як звітність за 2017 рік, внаслідок чого у позивача в інтегрованій картці виник податковий борг за 2017 рік в сумі 53956,69 грн., колегія суддів відхиляє, оскільки у самій декларації чітко вказано період, за який вона подана - 2018 рік.

З приводу тверджень відповідача про те, що уточнююча податкова декларація від 23.02.2017 № 26117132, якою відкориговано (зменшено) податкові зобов'язання на суму 53956,69 грн., не була прийнята виключно внаслідок помилкових дій платника податків ПП «Тімін», колегія суддів зазначає наступне.

Як зазначив представник відповідача в апеляційній скарзі та у судовому засіданні, позивачем при подачі цієї уточнюючої податкової декларації не було додано до неї обов'язковий додаток «Відомості про наявні об'єкти житлової та нежитлової нерухомості», отже, не вказано, податкові зобов'язання по якій саме нерухомості (нежитловій чи житловій) ним уточнюються, у зв'язку з програмним забезпеченням автоматично не було здійснено імпортування уточнених сум податкових зобов'язань з декларацій до інтегрованих карток платника за відповідними кодами типів нерухомості, у зв'язку з чим уточнююча декларація не відобразилась ні в яких інтегрованих картках (ані по житловій, ані по нежитловій нерухомості), і задекларовані в першій «помилковій» декларації за 2017 рік суми продовжували обліковуватися в якості податкового боргу.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, при поданні уточнюючої декларації позивачем були отримані квитанції № 1, відповідно до якої «уточнюючий документ прийнято і треба подбати про прийом квитанції №2», а також квитанція № 2, відповідно до якої уточнюючу декларацію прийнято і зареєстровано за № 26117132.

Згідно з п.49.8 ст.49 Податкового кодексу України прийняття податкової декларації є обов'язком контролюючого органу. Під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов'язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають.

За умови дотримання платником податків вимог цієї статті посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана зареєструвати податкову декларацію платника датою її фактичного отримання контролюючим органом (п.49.9 ст.49 ПК України).

За умови дотримання вимог, встановлених статтями 48 і 49 цього Кодексу податкова декларація, надана платником, також вважається прийнятою, зокрема, квитанції про отримання податкової декларації у разі її подання засобами електронного зв'язку.

Податкова декларація, надіслана платником податків або його представником поштою або засобами електронного зв'язку, вважається неподаною за умови її заповнення з порушенням норм пунктів 48.3 і 48.4 статті 48 цього Кодексу та надсилання контролюючим органом платнику податків письмової відмови у прийнятті його податкової декларації (п.49.15 ст.49 ПК України).

Однак, такого повідомлення відповідачем позивачеві не надсилалось, прийняття уточнюючої податкової декларації підтверджено квитанцією № 2, у зв'язку з чим колегія суддів відхиляє посилання представника відповідача на неможливість прийняти уточнюючу податкову декларацію ПП «Тімін» за 2017 рік з огляду на неподання позивачем «Відомостей про наявні об'єкти житлової та нежитлової нерухомості».

Крім того, колегія суддів відмічає, що відповідно до форми податкової декларації з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, затвердженої Наказом Міністерства фінансів України від 10 квітня 2015 року № 408, податкове зобов'язання за об'єкти житлової нерухомості вказується у рядку 5 декларації, а за об'єкти нежитлової нерухомості - у рядку 6.

З наданої до матеріалів справи уточнюючої податкової декларації за 2017 рік № 26117132 вбачається, що позивачем у ній було вказано про те, що уточнюється саме показник рядку 6 декларації.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що технічний збій при внесенні відкоригованого податкового зобов'язання до інтегрованої картки платника податків не повинен мати негативні наслідки для позивача у вигляді виникнення податкового боргу.

Матеріалами справи підтверджено, що 13 березня 2018 року позивач подав до податкового органу податкову декларацію з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2018 рік №227676367, якою визначив собі до сплати податкові зобов'язання в загальному розмірі 53956,69 грн. (13 489,18 грн. - 1, 2, 3 квартали, 13489,15 грн. - 4 квартал).

Згідно з п. «б» пп. 266.10.1 п.266.10 ст.266 ПК України податкове зобов'язання за звітний рік з податку сплачується юридичними особами - авансовими внесками щокварталу до 30 числа місяця, що наступає за звітним кварталом, які відображаються в річній податковій декларації.

З наданих до матеріалів справи копій платіжних доручень № 33 від 13.03.2018, № 68 від 18.07.2018, № 84 від 10.10.2018, № 93 від 26.10.2018 вбачається, що позивач своєчасно протягом 2018 року сплачував податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Згідно з п.126.1 ст.126 ПК України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:

при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;

при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

За визначенням пп.14.1.265 п.14.1 стю14 ПК України штрафна санкція (фінансова санкція, штраф) - плата у вигляді фіксованої суми та/або відсотків, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи, а також штрафні санкції за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до п.109.1 ст.109 ПК України податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

З огляду на викладене вище, колегія суддів дійшла висновку, що власне позивачем не було допущено порушення податкового законодавства, а відтак, у розумінні пп. 14.1.265 п. 14.1 ст. 14, п.126.1 ст.126 ПК України відсутні підстави для застосування до ПП «Тімін» штрафних (фінансових) санкцій.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази колегія суддів дійшла висновку, що відповідач при прийнятті податкового повідомлення - рішення № від 30.07.2018 про застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 6154,04 грн., діяв необґрунтовано, без урахування всіх обставин, що мали значення для його прийняття, не на підставі та не у спосіб, що передбачені Податковим кодексом України, з порушенням вимог ч.2 ст.2 КАС України, а тому вказане рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ч.4 ст.241, ст.ст.243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Харківській області залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.01.2019 року по справі № 520/10256/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)Т.С. Перцова
Судді(підпис) (підпис) С.П. Жигилій І.С. Чалий
Повний текст постанови складено 02.05.2019 року