Справа № 1140/3067/18
Суддя: Мельник В.В.
Дата ухвалення: 2019-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

06 травня 2019 року м. Дніпросправа № 1140/3067/18

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Мельника В.В. (доповідач),

суддів: Чепурнова Д.В., Сафронової С.В.,

розглянувши в порядку

письмового провадження

в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області

на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 14 січня 2019 року (головуючий суддя - Черниш О.А.) в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області

про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (далі - Відповідач), в якому просив суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області щодо відмови в проведенні перерахунку пенсії з її збільшенням на 1 відсоток заробітку за кожен рік роботи понад мінімальний стаж 20 років відповідно до положень ч. 2 ст. 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;

- зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області в межах строку позовної давності провести перерахунок та здійснювати виплату пенсії відповідно до ч. 2 ст. 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із збільшенням пенсії на 1 відсоток заробітку за кожен рік роботи понад мінімальний стаж 20 років, але не вище 75 відсотків заробітку.

В обґрунтування позовної заяви зазначено про те, що Позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, отримує пенсію за віком та відповідно до частини 2 статті 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" має право на доплату за понаднормовий стаж, що перевищує 20 років, у розмірі 15 відсотків мінімального розміру пенсії за віком. Оскільки Відповідач не проводив для нього цієї доплати, Позивач звернувся з позовом до суду.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 14 січня 2019 року по справі №1140/3067/18 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії - задоволено, ухвалено:

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області щодо незастосування при здійсненні перерахунку пенсії за віком, призначеної ОСОБА_1, пункту 2 статті 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області здійснити перерахунок ОСОБА_1 пенсії за віком з урахуванням положень пункту 2 статті 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", збільшивши пенсію за кожний повний рік страхового стажу понад 20 років, починаючи з 10.05.2018 року, та виплатити недоотриманий розмір пенсії починаючи з вказаної дати (а.с. 59-60).

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, не погодившись з рішенням суду першої інстанції оскаржив його в апеляційному порядку (а.с. 65-66).

В апеляційній скарзі Відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги мотивовано, зокрема тим, що судом першої інстанції не надано належної оцінки тим обставинам, що ОСОБА_1 отримує пенсію відповідно до норм Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058- IV, тому для застосування ст. 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року №796-ХІІ не має законних підстав.

Позивачем не подано відзив на апеляційну скаргу.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст. 311 КАС України.

Проаналізувавши вимоги та підстави апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що наявні підстави для скасування рішення суду першої інстанції, а апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, має статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 2 категорії, як учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, який працював у зоні відчуження у 1986 році (а.с. 29).

За заявою Позивача з 28.06.2013 року розпорядженням Добровеличківського районного УПФУ в Кіровоградській області №1132 від 29.06.2013 року йому призначено пенсію за віком із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", на 10 років відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (шифр пенсії 150). Загальний страховий стаж Позивача склав 29 років 5 місяців 7 днів (а.с. 23).

Згодом здійснено перерахунок пенсії Позивача у зв'язку зі збільшенням його стажу, а саме розпорядженнями №134560 від 09.07.2015 року (загальний страховий стаж склав 30 років 4 місяці 29 днів), №134560 від 18.07.2017 року (загальний страховий стаж склав 31 рік 11 місяців 25 днів), №134560 від 11.09.2017 року (загальний страховий стаж склав 35 років 8 місяців) (а.с. 40 зв., 47 зв., 50 зв.).

Позивач 30.07.2018 року звернувся до ГУ ПФУ в Кіровоградській області із заявою, в якій просив провести перерахунок його пенсії з урахуванням статті 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", зокрема збільшити пенсію на 1 відсоток за кожний рік роботи понад 20 років (а.с. 57).

Листом №826/03-16 від 21.08.2018 року ГУ ПФУ в Кіровоградській області повідомило Позивача, що станом на 01.08.2018 року його стаж становить 35 років 8 місяців, тому відповідно до частини 2 статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" доплата за понаднормативний стаж не виплачується (а.с. 7).

Визнання протиправними дій Відповідача щодо відмови в проведенні перерахунку пенсії та зобов'язання вчинити відповідні дії є предметом судового спору у даній справі.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами по справі врегульовано нормами Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058- IV; Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року №796-ХІІ.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив з того, що для Позивача, який має статус особи, що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 2 категорії, порядок обчислення стажу роботи має пільговий характер, визначений пунктом 2 статті 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", тому Позивач у зв'язку з призначенням йому пенсії за віком має право на збільшення розміру пенсії за кожний повний рік стажу роботи понад установлених цією нормою 20 років.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначено основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, умов проживання і трудової діяльності, соціального захисту потерпілого населення.

Відповідно до частини другої статті 27 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за бажанням застрахованої особи частина розміру пенсії за віком за період страхового стажу, набутого до дня набрання чинності цим Законом, може бути визначена відповідно до раніше діючого законодавства, а частина розміру пенсії за період страхового стажу, набутого після набрання чинності цим Законом, - відповідно до цього Закону.

Тобто, цією нормою надано право обирати умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, які встановлені загальним Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» або спеціальним Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до пункту 2 статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорії 1,2,3,4, за умови стажу роботи не менш як: чоловіки - 20 років, жінки - 15 років, із збільшенням пенсії на 1% заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75% заробітку, а громадянам, які відпрацювали за списком №1, чоловіки - 10 років і більше, жінки - 7 років 6 місяців і більше - не вище 85% заробітку, у разі призначення пенсії на умовах частини другої статті 27 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

У зв'язку з цим для громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, порядок обчислення стажу роботи має пільговий характер та визначений в пункті 2 статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Аналіз викладеного положення Закону свідчить про те, що воно визначає особливі норми та умови пенсійного забезпечення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до абзацу другого частини першої статті 28 Закону №1058-IV за кожний повний рік страхового стажу понад 35 років чоловікам і 30 років жінкам пенсія за віком збільшується на 1% розміру пенсії, обчисленої відповідно до статті 27 цього Закону, але не більш як на 1% мінімального розміру пенсії за віком, зазначеного в абзаці першому цієї частини.

Для громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, ця розрахункова величина має пільговий характер і визначена в пункті 2 статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» як сума заробітку за кожний рік роботи понад установлений цим пунктом стаж роботи.

Колегією суддів встановлено, що Позивач перебуває на обліку у Відповідача та отримує пенсію за віком, обчислену відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», її загальний страховий стаж становить 35 років та 8 місяців.

Відповідно до наявної в матеріалах справи копії посвідчення серії А №142406, виданого 17.11.1992 року Кіровоградською обласною державною адміністрацією, Позивач має статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 2.

Як свідчать розпорядження №134560 від 09.07.2015 року, №134560 від 18.07.2017 року, №134560 від 11.09.2017 року, Позивачу здійснюється, також, виплата додаткової пенсії, як потерпілому від Чорнобильської катастрофи.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскільки для громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, підвищення пенсій за понад встановлений необхідний розмір стажу роботи, має пільговий характер, зокрема щодо тривалості (розміру) такого стажу і величини, з якої проводиться розрахунок збільшення пенсії, як це встановлено ч. 2 ст. 56 Закону №796-XII, то Позивачу, як особі, якій призначено пенсію, в тому числі, на умовах, встановлених спеціальним законом (Закон №796-XII), збільшення її розміру за понад встановлений розмір страхового стажу можливий на підставі спеціальної норми ч. 2 ст. 56 Закону №796-XII.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 17.04.2018р. (справа № 565/1270/17), від 03.07.2018р. (справа № 565/798/17), від 05.09.2018р. (справа № 708/818/17), від 26.10.2018р. (справа №565/606/17).

Відповідно до ч.4 ст.45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п'ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа; у разі настання обставин, які тягнуть за собою зменшення пенсії,- з першого числа місяця, в якому настали ці обставини, якщо вони мали місце до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо вони мали місце після 15 числа.

За приписами ст. 122 КАС України визначено строк звернення до суду з позовом за захистом порушеного права, а не строк з якого необхідно поновити порушене право.

Позивач звернувся до Відповідача із заявою про перерахунок пенсії 30.07.2018 року, тому колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, що перерахунок призначеної Позивачу пенсії за віком необхідно здійснити з 10.05.2018 року, оскільки, в даному випадку Позивач має право на перерахунок пенсії з 01.08.2018 року.

Щодо висновку суду першої інстанції про допущення Відповідачем протиправної бездіяльності, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до приписів ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

При цьому, суд апеляційної інстанції зазначає, що обов'язковою умовою для захисту в судовому порядку прав та інтересів особи є наявність факту порушення вказаних прав, свобод та інтересів суб'єктом владних повноважень.

З позовної заяви встановлено, що в даному випадку Позивач оскаржує дії Відповідача щодо відмови в проведенні перерахунку пенсії, а не його бездіяльність.

Крім того, матеріали справи не містять доказів протиправної бездіяльності збоку Відповідача, так як, право Позивача на перерахунок пенсії було порушене саме діями, які полягали у відмові щодо перерахунку пенсії, за результатом розгляду заяви Позивача.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про необхідність визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області щодо відмови в проведенні перерахунку пенсії з її збільшенням на 1 відсоток заробітку за кожен рік роботи понад мінімальний стаж 20 років відповідно до положень ч. 2 ст. 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд враховує й те, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

За даних обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи повно, об'єктивно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права які регулюють саме ці правовідносини, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються належними письмовими доказами, рішення суду першої інстанції у даній справі про задоволення позовних вимог прийнято з дотриманням норм матеріального, однак з порушенням норм процесуального права, тому останнє підлягає скасуванню.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 243, 311, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області - задовольнити частково.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 14 січня 2019 року по справі №1140/3067/18 - скасувати.

Позовні вимоги - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області щодо відмови в проведенні перерахунку пенсії з її збільшенням на 1 відсоток заробітку за кожен рік роботи понад мінімальний стаж 20 років відповідно до положень ч. 2 ст. 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, починаючи з 01.08.2018 року, здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з її збільшенням на один відсоток заробітку за кожен рік роботи понад мінімальний стаж 20 років відповідно до ч. 2 ст. 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та виплатити недоотриманий розмір пенсії з вказаної дати.

В інші частині позовних вимог - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Головуючий - суддя В.В. Мельник

суддя Д.В. Чепурнов

суддя С.В. Сафронова