Справа № 760/4290/19
Суддя: Букіна О. М.
Дата ухвалення: 2019-05-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 760/4290/19
Провадження 2-а/760/592/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2019 року м. Київ Солом'янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Букіної О.М.

при секретарі - Кривулько С.В.

розглянувши за правилами спрощеного провадження без повідомлення учасників справи справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №6 батальйону №3 полку №1 управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Поляничко Владислава Юрійовича про визнання дій незаконними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

12.02.2019 позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати дії інспектора роти №6 батальйону №3 полку №1 управління патрульної поліції у м. Києві Поляничка В.Ю. щодо складання постанови серії НК №560232 від 08.02.2019 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, незаконними.

Також, позивач просив визнати постанову серії НК №560232 від 08.02.2019 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі протиправною та скасувати її, а провадження по справі закрити.

Свої вимоги мотивує тим, що 08.02.2019 інспектором патрульної поліції м. Києва Поляничко В.Ю. було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії НК № 560232 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Позивач вважає, що притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП є недоведеним і необґрунтованим, а складання оскаржуваної постанови винесене з порушенням вимог чинного законодавства щодо її процедури складання, є незаконною, а тому підлягає скасуванню.

Враховуючи вищевикладене, просив позов задовольнити.

12.02.2019 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу було передано до провадження головуючому судді Букіній О.М.

Ухвалою судді Солом'янського районного суду м. Києва від 15.02.2019 у справі відкрито спрощене позовне провадження.

Сторонам було направлено копію ухвали від 15.02.2019 про відкриття спрощеного позовного провадження, також відповідачу було направлено копію позовної заяви із додатками.

17.04.2019 на адресу суду відповідачем інспектором патрульної поліції Поляничко В.Ю. було подано відзив на позов.

Відповідач просить відмовити у задоволенні позову повністю, посилаючись на те, що він при складанні постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством, а постанова серії НК № 560232 від 08.02.2019 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП винесена уповноваженою особою з дотриманням правил чинного законодавства, тому, на його думку немає підстав для її скасування, оскільки доказів, які спростовують факт наявності адміністративного правопорушення позивачем не надано, а доводи є безпідставними. Крім того, відповідачем було надано диск з відеозаписом, здійсненим за допомогою нагрудної відеокамери інспектора.

Суд, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 08.02.2019 інспектором роти №6 батальйону №3 полку №1 УПП у м. Києві ДПП лейтенантом поліції Поляничко В.Ю. було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії НК № 560232 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, за порушення п. 4.4 ПДР України та накладено адміністративне стягнення у розмірі 255,00 грн.(а.с. 4).

Суд вважає, що дана постанова була винесена з урахування всіх вимог, передбачених ст.ст. 256, 283 КУпАП.

При цьому, встановлено, що позивачу було роз'яснено права, передбачені статтею 268 КУпАП, право, порядок та строки оскарження постанови згідно зі статтями 287-289 КУпАП.

Вбачається, що в даному випадку правопорушення було виявлено та зафіксовано інспектором УПП, який склав постанову про адміністративне правопорушення, що підтверджується переглянутим відео з нагрудної камери інспектора.

Відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Згідно зі ст. ст. 6, 19 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією межах і відповідно до законів України. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Ст. 8 КУпАП передбачає, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Провадження в справах про адміністративне правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Згідно ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов'язані, зокрема: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху.

Згідно п. 1.1. ПДР ці правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Згідно з п. 1.9 ПДР особи, які порушують ПДР, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п. 8.1. ПДР регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Знак 4.4 «Рух прямо або праворуч» ПДР - дозволяє рух тільки у напрямку, вказаному стрілками на знакові.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Статтею 217 КУпАП передбачено, що посадові особи, уповноважені розглядати справи про адміністративні правопорушення, можуть накладати адміністративні стягнення, передбачені цим Кодексом, у межах наданих їм повноважень і лише під час виконання службових обов'язків.

У відповідності до п. 5 ст. 213 КУпАП справи про адміністративні правопорушення розглядаються органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, передбачені ч. 1 ст. 122 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Судом встановлено, що інспектор роти № 6 батальйону № 3 полку №1 Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції, лейтенант поліції Поляничко В.Ю. є працівником Органів Національної поліції, має спеціальні знання, а отже постанова серії НК № 560232 від 08.02.2019 винесена правомірно.

Згідно ст. 251 КУпАП орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи на підставі доказів, тобто будь-яких фактичних даних, які встановлюються, зокрема, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими документами.

Відповідно до статті 252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Позивач у позовній заяві стверджує, що службовий автомобіль патрульної поліції стояв на в'їзді у двір будинку № 69 по вул. Волинській, що приблизно за 200 метрів до перехрестя. Проте, з відеозапису з нагрудного відео-реєстратора видно, що патрульний автомобіль стояв навпроти автозаправки, по вул. Волинській 66А, приблизно за 30-50 метрів від перехрестя, що повністю дає змогу спостерігати за ситуацією на перехресті.

Також, позивач у позові вказує на те, що йому не було надано можливості надати пояснення під час розгляду справи та не складено протокол про адміністративне правопорушення.

Разом з тим на відеозаписі видно, що водій неодноразово погоджується з тим, що йому було надано можливість скористатися правом надати пояснення під час розгляду справи.

Відповідно до ч. III п. 2 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не автоматичному режимі, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно ч.3 ст. 254 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення не складається у випадках, передбачених статтею 258 КУпАП.

Відповідно до ч.2 ст. 258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення адміністративного правопорушення, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксованих в автоматичному режимі.

Відповідно до ч. 1 ст. 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Разом з цим, суд вважає, що позивачем не надано доказів на спростування обставин викладених у оспорюваній постанові.

Висновок про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП повністю відповідає встановленим обставинам та матеріалам справи, відеозаписом, що додане до відзиву на позов відповідачем. Стягнення за адміністративне правопорушення накладено у межах, визначених санкцією ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку, що при прийнятті рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності інспектором не було порушено порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення та прав позивача.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди, перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дій).

Крім того, як зазначає Пленум Вищого адміністративного суду у постанові від 06.03.2008 № 2 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень КАС України під час розгляду адміністративних справ», підставами для визнання будь-якого акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній компетенції органу, який видав цей акт.

В силу положень ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Таким чином, оскільки підстави для скасування оскаржуваної постанови судом не встановлені, в задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 122, 222, 251, 252, 254, 256, 268, 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, статтями 2, 4-5, 7-10, 72-78, 241-244, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до інспектора роти №6 батальйону №3 полку №1 управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Поляничко Владислава Юрійовича про визнання дій незаконними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О.М.Букіна