Справа № 520/9858/18
Суддя: Гуцал М.І.
Дата ухвалення: 2019-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2019 р. м. ХарківСправа № 520/9858/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Гуцала М.І.,

Суддів: Донець Л.О. , Бенедик А.П. ,

за участю секретаря судового засідання Лисенко К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.02.2019, головуючий суддя І інстанції: Рубан В.В. (повний текст складено 26.02.19) по справі № 520/9858/18

за позовом Головного управління ДФС у Харківській області

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

про підтвердження обгрунтованості адміністративного арешту майна, зупинення видаткових операцій,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Головне управління ДФС у Харківській області, звернувся до суду з вимогами до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків, зупинення видаткових операцій платника податків на рахунках платника податків, відкритих в банківських установах, які обслуговують фізичну особу - підприємця ОСОБА_1

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 12.02.2019 адміністративний позов залишено без задоволення. Стягнуто на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Харківській області витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 12 000 грн.

Не погодившись з таким судовим рішенням позивач подав апеляційну скаргу з вимогами про скасування рішення суду першої інстанції та прийняття нового про задоволення позову у повному обсязі.

На думку скаржника, суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, оскільки безпідставність недопуску відповідачем посадових осіб позивача до проведення фактичної перевірки є достатньою підставою для прийняття рішення про застосування адміністративного арешту майна відповідача на підставі підпункту 94.2.3 пункту 94.2 статті 94 Податкового кодексу України.

Розгляд справи в суді апеляційної інстанції відбувався з урахуванням положень ч. 4 ст. 229 та ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Заслухавши доповідь обставин справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення вимог поданої позивачем апеляційної скарги, з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що Головне управління Державної фіскальної служби у Харківській області звернулось до суду із заявою про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна, застосованого на підставі рішення № 9665/ФОП/20-40-13-14 від 27.09.2018, яким застосовано умовний адміністративний арешт майна ФОП ОСОБА_1 та зупинення видаткових операцій платника податків на рахунках платника податків, відкритих в банківських установах, які обслуговують фізичну особу - підприємця ОСОБА_1.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 01.10.2018 закрито провадження в адміністративній справі № 2040/8180/18 за заявою Головного управління ДФС у Харківській області до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна, зупинення видаткових операцій, на підставі наявності між сторонами спору про право.

У зв'язку із вищевикладеним Головне управління ДФС у Харківській області звернулося з тими самими вимогами до суду в загальному порядку.

Відповідно до п.81.2 ст.81 Податкового кодексу України працівниками Головного управління ДФС у Харківській області за місцем проведення перевірки, а саме: м. Харків, пр. Науки,, 18/9, було невідкладно складено акт від 20.08.2018 року № 6438/20-40-13-14/НОМЕР_1, що засвідчує факт відмови представника ФОП ОСОБА_1 ОСОБА_2 у допуску посадових осіб контролюючого органу до проведення фактичної перевірки у двох примірниках.

На підставі п.п. 94.2.3 п.94.2 ст.94 Податкового кодексу України Головним управлінням ДФС у Харківській області прийнято рішення про застосування адміністративного арешту майна ФОП ОСОБА_1 за вих. № № 9665/ФОП/20-40-13-14 від 27.09.2018 у зв'язку з відмовою від допуску посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки.

Суд першої інстанції, залишаючи без задоволення адміністративний позов, виходив з того, що адміністративний арешт майна відповідача, застосований рішенням ГУ ДФС у Харківській області від 08.08.2018, є припиненим в силу спливу строку для його перевірки, встановленого п.п.94.19.1 п.94.19 ст.94 ПК України, а тому позовні вимоги контролюючого органу в частині підтвердження обґрунтованості арешту майна не підлягають задоволенню. Крім того, за висновком суду першої інстанції, обраний спосіб звернення контролюючого органу до суду із позовною заявою про зупинення видаткових операцій на рахунку платника податків, а не із заявою згідно вимог ст. 283 КАС України, не охоплюється підставами, визначеними у статті 94 ПК України, зокрема відмовою платника податку в проведенні документальної перевірки або від допуску посадових осіб контролюючого органу.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Підстави та порядок застосування адміністративного арешту майна врегульовано статтею статтею 94 ПК України

За визначенням п.94.1 ст.94 ПК України адміністративний арешт майна платника податків є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов'язків, визначених законом.

Арешт майна може бути застосовано у разі, якщо платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу (пп. 94.2.3 п.94.2 ст.94 ПК України).

За приписами п. 94.5 статті 94 Податкового кодексу України арешт майна може бути повним або умовним. Умовним арештом майна визнається обмеження платника податків щодо реалізації прав власності на таке майно, який полягає в обов'язковому попередньому отриманні дозволу керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу на здійснення платником податків будь-якої операції з таким майном. Зазначений дозвіл може бути виданий керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу, якщо за висновком податкового керуючого здійснення платником податків окремої операції не призведе до збільшення його податкового боргу або до зменшення ймовірності його погашення.

Відповідно до п.94.10 ст.94 Податкового кодексу України арешт на майно може бути накладено рішенням керівника контролюючого органу (його заступника), обґрунтованість якого протягом 96 годин має бути перевірена судом.

Загальну процедуру застосування адміністративного арешту майна платника податків визначено Порядком застосування адміністративного арешту майна платника податків, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 14.07.2017 № 632 (далі по тексту - Порядок № 632).

Пунктами 1-2 розділу IV Порядку № 632 передбачено, що керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу за наявності однієї з обставин, визначених розділом III цього Порядку, та на підставі звернення про застосування адміністративного арешту майна платника податків відповідного підрозділу, який у межах своїх повноважень встановлює такі обставини, приймає рішення про застосування адміністративного арешту майна платника податків.

Обґрунтованість арешту, накладеного на майно платника податків рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, має бути перевірена судом протягом 96 годин. У такому разі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу подається до суду протягом 24 годин з моменту встановлення обставин, що зумовлюють таке звернення до суду. Строк, визначений цим пунктом, не включає добові години, що припадають на вихідні та святкові дні.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено в суді апеляційної інстанції, рішення про застосування адміністративного арешту майна відносно ФОП ОСОБА_3 було прийнято 27.09.2018, отже, обґрунтованість такого арешту мала бути підтверджена судом до 01.10.2018.

Позивач - ГУ ДФС у Харківській області - звернувся до суду із заявою про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна, однак, ухвалою Харківського окружного адміністративного суду по справі № 2040/8180/18 від 01.10.2018, провадження у справі за заявою ГУ ДФС у Харківській області, поданою в порядку ст. 283 КАС України, до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна, зупинення видаткових операцій було закрито.

Відповідно до п. 94.19.1 п.94.19 ст.94 Податкового кодексу України припинення адміністративного арешту майна платника податків здійснюється у зв'язку з: відсутністю протягом строку, зазначеного у пункті 94.10, рішення суду про визнання арешту обґрунтованим.

При встановленні обґрунтованості накладення адміністративного арешту на майно платника податків, перевірці підлягає накладення арешту саме в межах вказаного 96-ти годинного строку, та у випадку його пропуску арешт вважається припиненим.

Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, про те, що оскільки з моменту застосування рішення про накладення адміністративного арешту майна відповідача вже минуло 96 годин, встановлених законом для його перевірки, тому застосований адміністративний арешт є припиненим, відповідно до вимог підпункту 94.19.1 пункту 94.19 статті 94 Податкового кодексу України, а тому позовні вимоги податкового органу в цій частині є такими, що не підлягають задоволенню.

Такий висновок повністю узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постановах від 15.05.2018 по справі № 820/2312/17, від 15.05.2018 по справі № 820/4710/16, від 22.05.2018 по справі № 820/2040/17, від 13.06.2018 по справі № 818/665/16, від 08.08.2018 по справі № 820/3059/17.

Контролюючий орган, звертаючись до суду, з посиланням на положення статей 20 та 94 Податкового кодексу України, просив одночасно підтвердити обґрунтованість адміністративного арешту платника податків та зупинити видаткові операції платника податків на рахунках платника податків відкритих у банківських установах, вважаючи правовою підставою такого арешту пп.94.2.3 п.94.2 ст.94 ПК України, зазначивши фактичною підставою для звернення до суду - недопуск посадових осіб контролюючого органу до проведення документальної планової перевірки.

Колегія суддів зазначає, що на підтвердження звернення з вимогою підтвердити обґрунтованість адміністративного арешту майна платника податків контролюючий орган має довести дотримання ним встановленого положеннями п.81.1 ст.81 ПК України певного алгоритму дій, тобто законності підстав для проведення перевірки та процедури застосування адміністративного арешту майна ФОП ОСОБА_3

В той же час не можуть бути визнані достатніми для скасування судового рішення доводи апеляційної скарги про наявність рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.12.2018 у справі № 2040/8253/18, який відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування наказу Головного управління ДФС у Харківській області № 6084 від 17.08.2018 «Про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_3». У цьому рішенні, яке набрало законної сили, суд критично висловився до посилань представника позивача на науково-практичний висновок, складений доктором юридичних наук Національного юридичного університету імені Ярослава мудрого щодо доктринального тлумачення положень п. 80.2 ст. 80 , абз. 3 п. 81.1 ст. 81 Податкового кодексу України, як на підставу винесення спірного наказу з порушенням норм чинного законодавства,

Разом з тим, у справі яка переглядається в апеляційному порядку, мотивами відмови у задоволенні позову є те, що накладення адміністративного арешту на майно та зупинення видаткових операцій на рахунках платника податків є за своєю правовою природою різними способами забезпечення виконання платником податків його обов'язків, визначених законом, оскільки мають свої особливості, різні за підставами виникнення та не можуть бути застосовані одночасно.

Підстави застосування зазначених заходів не є тотожними та передбачені різними нормами ПК України.

Пунктом 94.4 статті 94 ПК України визначено, що арешт може бути накладено контролюючим органом на будь-яке майно платника податків, крім майна, на яке не може бути звернено стягнення відповідно до закону, та коштів на рахунку платника податків. Отже, кошти платника податку виключені з категорії майна, на яке може бути накладено арешт в порядку, визначеному ст. 94 ПК України.

Відтак, накладення арешту в порядку ст. 94 ПК України не може стосуватися коштів платника податку.

Відповідно до пп.20.1.31, пп.20.1.32, пп.20.1.33 п.20.1 ст.20 ПК України контролюючі органи мають право, зокрема, звертатися до суду щодо зупинення видаткових операцій платника податків на рахунках такого платника податків у банках та інших фінансових установах (крім операцій з видачі заробітної плати та сплати податків, зборів, єдиного внеску, а також визначених контролюючим органом грошових зобов'язань платника податків, погашення податкового боргу), у тому числі при недопущенні посадових осіб контролюючих органів до обстеження територій та приміщень; звертатися до суду, якщо платник податків перешкоджає виконанню податковим керуючим повноважень, визначених цим Кодексом, щодо зупинення видаткових операцій на рахунках платника податків шляхом накладення арешту на цінні папери та/або кошти та інші цінності такого платника податків, що знаходяться в банку (крім операцій з видачі заробітної плати та сплати податків, зборів, єдиного внеску, а також визначених контролюючим органом грошових зобов'язань платника податків, погашення податкового боргу), та зобов'язання такого платника податків виконати законні вимоги податкового керуючого, передбачені цим Кодексом; звертатися до суду щодо накладення арешту на кошти та інші цінності, що знаходяться в банку, платника податків, який має податковий борг, у разі якщо у такого платника податків відсутнє майно та/або його балансова вартість менша суми податкового боргу, та/або таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу.

У відповідності до абз.2 п.89.4 ст.89 ПК України контролюючий орган звертається до суду щодо зупинення видаткових операцій на рахунках платника податків, заборону відчуження таким платником податків майна та зобов'язання такого платника податків допустити податкового керуючого для опису майна у податкову заставу.

Контролюючий орган звертається до суду щодо зупинення видаткових операцій на рахунках платника податків та зобов'язання такого платника податків виконати законні вимоги податкового керуючого, передбачені цим Кодексом. Строк, на який можуть бути зупинені видаткові операції, визначається судом, але не більше двох місяців. (п.91.4 ст.91 ПК України).

Зважаючи на вищевикладені положення ПК України, колегія суддів погоджується з тим, що обраний спосіб на підтвердження правомірності звернення контролюючого органу до суду з даним позовом в частині зупинення видаткових операцій на рахунку платника податку ФОП ОСОБА_1 не охоплюється підставами, визначеними у статті 94 ПК України, зокрема відмовою платника податку в проведенні документальної перевірки за наявності законності підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.

Такий висновок суду апеляційної інстанції узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 26.06.2018 по справі № 811/1723/17, яка є обов'язковою для врахування в силу положень ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Також, слід зауважити, що позивачем не наведено жодної з підстав для звернення до суду з вимогою про зупинення видаткових операцій на рахунках платника податків на підставі пп.20.1.31 п.20.1 ст.20 ПК України (недопущення посадових осіб контролюючих органів до обстеження територій та приміщень; платник податків перешкоджає виконанню податковим керуючим повноважень, визначених цим Кодексом тощо).

В свою чергу звернення з вимогою про зупинення видаткових операцій на рахунку платника податків з підстав недопуску перевіряючих до перевірки, не передбачено чинним законодавством.

Доказів наявності податкового боргу у відповідача заявником не подано ані до суду першої, ані до суду апеляційної інстанції.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для зупинення таких операцій.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту платника податків за рішенням ГУ ДФС у Харківській області від 27.09.2018 та зупинення видаткових операцій на рахунках платника податків, відкритих в банківських установах, які обслуговують ФОП ОСОБА_1

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ч.4 ст.229, ч.4 ст.241, ст.ст.243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Харківській області залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.02.2019 по справі № 520/9858/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)М.І. Гуцал
Судді(підпис) (підпис) Л.О. Донець А.П. Бенедик
Повний текст постанови складено 03.05.2019.