Справа № 560/3775/18
Суддя: Матохнюк Д.Б.
Дата ухвалення: 2019-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/3775/18

Головуючий у 1-й інстанції: Гнап Д.Д.

Суддя-доповідач: Матохнюк Д.Б.

06 травня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Матохнюка Д.Б.

суддів: Совгири Д. І. Курка О. П.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 13 грудня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

у листопаді 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області (ГУПФ України у Хмельницькій області) в якому просив:

-визнати протиправною бездіяльність ГУПФУ в Хмельницькій області, яка полягає у не проведені перерахунку позивачу щомісячного довічного грошового утримання з 01.01.2018 та неврахуванні при перерахунку з 01.08.2018 приписів постанови Хмельницького міськрайонного суду від 27.01.2017;

- зобов'язати ГУПФУ в Хмельницькій області здійснити перерахунок та виплату позивачу щомісячного довічного грошового утримання з 01.01.2018 відповідно до довідки апеляційного суду Хмельницької області від 03.08.2018 та приписів постанови Хмельницького міськрайонного суду від 27.01.2017, з урахування раніше проведених виплат;

- стягнути з ГУПФУ в Хмельницькій області на користь позивача 20000 грн. у відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 13 грудня 2018 адміністративний позов задоволено частково.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції відповідач подав апеляційну скаргу в якій, просить скасувати вказане рішення та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

Сторони в судове засідання не з'явилися, хоча належним чином повідомлялись про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до ст. 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції - змінити, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_2 перебуває на обліку в органах Пенсійного фонду України та отримує довічне грошове утримання.

У зв'язку з підвищенням прожиткового мінімуму та зміною посадового окладу працюючих суддів, позивачем отримана довідка Апеляційного суду Хмельницької області про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 03.08.2018 №06-184/18.

За таких обставин, ОСОБА_2 звернувся до ГУ ПФУ в Хмельницькій області із заявою про проведення перерахунку розміру щомісячного довічного грошового утримання, виходячи із розміру заробітної плати вказаної у довідці від 03.08.2018 №06-184/18.

Проте, листом №2277/В-8 від 09 жовтня 2018 року ГУ ПФУ в Хмельницькій області повідомило позивачу, що перерахунок його щомісячного грошового утримання здійснено з 01.08.2018 року, у зв'язку з набранням Законом України "Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав" чинності з 22.07.2018 року. Також зазначили про те, що матеріальна допомога не є складовою суддівської винагороди, а отже не враховується при обчисленні довічного грошового утримання.

Вказані обставини слугували підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено правомірності дій щодо відмови у проведенні позивачу перерахунку щомісячного довічного грошового утримання з 01.01.2018 року, натомість наявною у матеріалах справи сукупністю належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів підтверджено право позивача на перерахунок його щомісячного довічного грошового утримання у зв'язку з підвищенням, починаючи з 01.01.2018 року.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції по суті спору, однак вказує на наявність підстав для зміни оскаржуваного судового рішення, з огляду на наступне.

Так, стаття 130 Конституції України гарантує, що держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

Відповідно до ч. 1 ст. 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року №1402-VIIІ (Закон №1402-VIІI) суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Базовий розмір посадового окладу судді визначається, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 року №2453-VIII у редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" від 12.12.2015 року визначено, що судді, який вийшов у відставку, виплачується пенсія або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання.

Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Згідно з ч. 4 ст. 142 Закону №1402-VIІI у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Згідно з п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" № 1774-VIII від 06.12.2016 року мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі 1600 грн.

При цьому, Законом України "Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав" від 15.05.2018 року №2415-VIII внесено зміни до Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06 грудня 2016 року №1774-VIII, зокрема в абзаці 2 п. 3 розділу ІІ слово та цифри "1600 гривень" замінено словами та цифрами "прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, починаючи з 1 січня 2017 року".

Так, у п. 2 рішення Конституційного Суду України №1-рп/99 від 09.02.1999 року зазначено, що в регулюванні суспільних відносин застосовуються різні способи дії в часі нормативно-правових актів. Перехід від однієї форми регулювання суспільних відносин до іншої може здійснюватися, зокрема, негайно (безпосередня дія), шляхом перехідного періоду (ультра активна форма) і шляхом зворотньої дії (ретроактивна форма). В пункті 3 зазначеного рішення Конституційний Суд України дійшов висновку, що положення частини першої статті 58 Конституції України про зворотню дію в часі законів та інших нормативно-правових актів у випадку, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи, стосується фізичних осіб.

Надання зворотньої дії Закону (ретроактивність Закону) - виключення, про що повинна бути пряма вказівка про це в Законі.

У даному випадку законодавцем дію Закону України "Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав" від 15 травня 2018 року №2415-VIII в частині застосування прожиткового мінімуму для працездатних осіб, як розрахункової величини для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат, поширено на правовідносини, що виникли до набрання чинності цим нормативно-правовим актом, а саме починаючи з 01 січня 2017 року.

Законом України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2017 року встановлено у розмірі 1600 гривень.

Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2018 року становить 1762 гривні.

Верховний Суд у рішення від 01.11.2018 №0640/3835/18 зазначив, що Законом передбачено необхідність перерахунку розміру щомісячного грошового утримання судді у відставці виходячи із розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлених Законом "Про державний бюджет України" на відповідний рік. Зміна розміру окладу судді, який є складовою суддівської винагороди, є підставою для перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці.

Таким чином, з 01 січня 2018 року посадовий оклад судді встановлюється, виходячи із розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб - 1762 гривні, а тому саме з цієї дати зміна грошового утримання судді є підставою для проведення перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці.

Виходячи зі зміни складових розміру суддівської винагороди, визначених Законом України "Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав" від 15.05.2018 року №2415-VІІІ, право позивача на перерахунок його довічного грошового утримання судді у відставці виникло з 01.01.2018 року, тобто з моменту підвищення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 1762 грн, який є розрахунковою величиною у Законі №1402-VIII для обчислення грошового забезпечення призначених суддів.

Крім того, Конституційний суд України у своїх рішеннях неодноразово вказував, що щомісячне довічне грошове утримання судді є самостійною гарантією незалежності судді та складовою його правового статусу, а правова природа щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та щомісячне грошове утримання діючого судді однакова, а самі ці поняття однорідні та взаємопов'язані, ідентичні, відрізняються лише за способом фінансування. Неможливо звуження змісту та об'єму гарантій незалежності суддів, а відповідно, матеріального та соціального забезпечення. Однією з гарантій незалежності суддів є їх належне матеріальне та соціальне забезпечення, зокрема надання суддям за рахунок держави суддівської винагороди, а суддям у відставці - щомісячного довічного грошового утримання або пенсії за вибором. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу визначених Конституцією України гарантій незалежності суддів (рішення від 24.06.1999 № 6-рп/99, від 20.03.2002 №5-рп/2002; від 01.12.2004 №19-рп/2004; від 11.10.2005 №8-рп/2005; від 18.06.2007 № 4-рп/2007; від 22.05.2008 №10-рп/2008; 3-рп/2013 від 03.06.2013, від 08.06.2016 № 4-рп/2016; від 27.02.2018 № 1-р/2018).

Таким чином, щомісячне довічне грошове утримання є не тільки соціальною виплатою (пенсією), але й конституційною гарантією незалежності судді у відставці, є складовою його правового статусу як діючого судді з урахуванням правомірних законних очікувань на майбутнє щодо захищеного соціального статусу при звільненні його з посади (відставки), яке у своєму розмірі має бути максимально наближеним до рівня грошового утримання судді, який перебуває на відповідній посаді.

Також, у рішенні від 01.11.2018 року у справі №0640/3835/18 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду зазначив, що оклад судді є однією з складових суддівської винагороди, а 15.05.2018 року Законом України "Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав" №2415-VIII були внесені зміни до п. 3, розділу 11 Закону України №1774-VIII та встановлено порядок обчислення грошової винагороди судді із розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлених Законом "Про державний бюджет України" на відповідний рік. Отже, цим Законом передбачено необхідність перерахунку розміру щомісячного грошового утримання судді у відставці виходячи з цієї розрахункової величини, яка в майбутньому може змінюватись. Зміна розміру окладу судді, який є складовою суддівської винагороди, є підставою для перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці.

За таких обставин, колегія суддів вважає необґрунтованими посилання апелянта на здійснення перерахунку щомісячного довічного утримання позивача лише за період після набрання чинності Законом №2415-VIII, оскільки в наданій позивачем довідці чітко зазначена дата виникнення права позивача на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці - з січня 2018 року, і відповідач, не повертаючи її як неналежно оформлену, прийняв цю довідку до виконання, проте через власні міркування здійснив перерахунок не з 01.01.2018 року, а з 01.08.2018 року.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що відповідачем протиправно відмовлено у перерахунку позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 01.01.2018 року.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що позивач фактично не погоджувався з діями відповідача щодо не проведенням перерахунку розміру грошового утримання за період з 01.01.2018 року по 31.07.2018 року, а за серпень та вересень 2018 року щомісячне довічне грошове утримання виплачене відповідачем без урахування матеріальної допомоги на оздоровлення, яка зазначена у довідці Апеляційного суду Хмельницької області 03.08.2018 №06-184/18, в той час як суд першої інстанції зобов'язав здійснити відповідний перерахунок, зазначивши в резолютивній частині оскаржуваного судового рішення лише початкову дату, з якої необхідно його провести.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне змінити резолютивну частину судового рішення, зобов'язавши відповідача здійснити перерахунок та виплату щомісячного грошового утримання позивачу за період з 01.01.2018 року по 31.07.2018 рік відповідно до довідки Апеляційного суду Хмельницької області 03.08.2018 №06-184/18 без урахуванням суми матеріальної допомоги на оздоровлення з урахуванням виплачених сум, оскільки Верховний Суд неодноразово у своїх рішеннях дійшов висновку про те, що матеріальна допомога на оздоровлення не входить до складу суддівської винагороди, з якої обчислюється щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці (постанови від 03.04.2019 року №591/6424/16; від 02.04.2019 року №686/24089/16-а; від 14.03.2019 року №490/7796/17; від 09.11.2018 року №730/567/17; від 22.11.2018 №332/1580/17; від 17.04.2018 року №352/1918/17).

Також, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди у розмірі 20000 грн., з огляду на наступне.

Статтею 23 Цивільного кодексу України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно із роз'яснень Пленуму Верховного Суду України у своїй Постанові "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31 березня 1995 року № 4 (із змінами та доповненнями) під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків (пункт 3 Постанови).

У вимозі про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, підстави (причини) в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно особі, з яких міркувань вона виходила, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Проте, позивачем необґрунтовані підстави (причини) в чому полягає моральна шкода та жодними доказами не підтверджено розмір моральної шкоди.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що резолютивну частину рішення суду першої інстанції слід змінити.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 313, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області задовольнити частково.

Рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 13 грудня 2018 року, - змінити.

Викласти абзаци другий та третій резолютивної частини рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 13 грудня 2018 року у наступній редакції:

"Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області у здійсненні перерахунку щомісячного довічного утримання ОСОБА_2 на підставі довідки Апеляційного суду Хмельницької області про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 03.08.2018 №06-184/18, крім суми матеріальної допомоги на оздоровлення.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснити перерахунок та виплату щомісячного грошового утримання ОСОБА_2 з 01.01.2018 по 31.07.2018 відповідно до довідки Апеляційного суду Хмельницької області про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 03.08.2018 №06-184/18 без урахуванням суми матеріальної допомоги на оздоровлення з урахуванням виплачених сум".

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Матохнюк Д.Б.

Судді Совгира Д. І. Курко О. П.