Справа № 160/2347/19
Суддя: Кальник Віталій Валерійович
Дата ухвалення: 2019-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

23 квітня 2019 року Справа № 160/2347/19

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Кальника В.В.

за участі:

секретаря судового засідання Туренко К.М.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2 в режимі відеоконференції

представника третьої особи 1 ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі заяву представника відповідача про залишення позову без розгляду в частині стягнення майнової шкоди у розмірі 243 525 571,41 грн. у справі за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства "Дніпрогаз" до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, третя особа 1: Державна казначейська служба України, третя особа 2: Міністерство енергетики та вугільної промисловості про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, стягнення майнової шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Дніпропетровського окружного адміністративного суду знаходиться адміністративна справа № 160/2347/19 за позовом Публічного акціонерного товариства «Дніпрогаз» (далі - ПАТ «Дніпрогаз», позивач) до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП, Комісія, Регулятор, відповідач), треті особи - Державна казначейська служба України, Міністерство енергетики та вугільної промисловості, про визнання протиправною бездіяльності Регулятора з перегляду та встановлення економічно обґрунтованого тарифу на послуги розподілу природного газу відповідно до заяви від 29.12.2018 №Dg04.2-СЛ-12329- 1218 та від 27.02.2019 № 49104.2-СЛ-1705-0219, стягнення з Державного бюджету України майнової шкоди у розмірі 243 525 571,41 грн.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.03.2019 року провадження у справі відкрито та призначене судове засідання.

16.04.2019 року через канцелярію суду від представника відповідача надійшло клопотання про залишення позовної заяви без розгляду в частині стягнення з Державного бюджету України майнової шкоди у розмірі 243 525 571,41 грн.

Клопотання містить посилання на статті 122, 123 та 240 КАС України, та обґрунтоване тим, що предметом розгляду даної справи є, в тому числі, стягнення з Державного бюджету України майнової шкоди, а саме, недоотриманої тарифної виручки для оплати вартості газу, використаного на виробничо-технологічні витрати, нормовані втрати, а також на власні потреби за період з 2014 року по 2015 рік. Тобто, представник відповідача вважає, що за результатами діяльності у 2014 та 2015 роках позивач вже був обізнаний про отримання збитків. Проте, позов ПАТ «Дніпрогаз» датований 12 березня 2019 року, майже через 4 роки щодо збитків за 2014 рік, та через 3 роки щодо збитків за 2015 рік. При цьому, представник відповідача зауважує, що позивачем не наведено обґрунтованих доводів чи обставин, за яких своєчасне здійснення процесуальної дії було неможливим або утрудненим.

23.04.2019 року в судовому засіданні представник відповідача підтримав клопотання про залишення позову без розгляду в частині.

Представник позивача в судовому засіданні проти задоволення клопотання про залишення позову без розгляду в частині заперечував, зазначивши, зокрема, що підставою цього позову стала саме бездіяльність відповідача в частині розгляду та задоволення заяв позивача від 29.12.2018 №Dg04.2-СЛ-12329- 1218 та від 27.02.2019 № 49104.2-СЛ-1705-0219 щодо затвердження тарифу та, як наслідок, понесення ПАТ «Дніпрогаз» збитків. Вказав, що про наявність реальних збитків, які ПАТ «Дніпрогаз» вимушений негайно понести на підставі судового наказу Господарського суду Дніпропетровської області, позивачу стало відомо лише в лютому 2019 року. Таким чином, ПАТ «Дніпрогаз» не допущено порушення шестимісячного строку для звернення до адміністративного суду за захистом своїх прав.

Представник третьої особи 1 залишив вирішення клопотання на розсуд суду.

Суд, дослідивши подане клопотання, заслухавши думку представників сторін, представника третьої особи 1, вважає, що клопотання задоволенню не підлягає зважаючи на наступне.

Відповідно до статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю субєкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Частиною 1 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Правовими положеннями ч. 2 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду (ч.3 ст.123 КАС України).

Судом з матеріалів справи та пояснень представників сторін встановлено, що з метою забезпечення потреб ВТВ ПАТ «Дніпрогаз» закупив природний газ у ПАТ «НАК «Нафтогаз України». Оскільки ПАТ «Дніпрогаз» не сплатив за закуплений у 2014-2016 роках природний газ для потреб ВТВ, у березні 2018 року ПАТ «НАК «Нафтогаз України» звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою про стягнення з ПАТ «Дніпрогаз» основного боргу, пені та 3% річних на загальну суму 104 708 654,02 грн. Позовні вимоги у справі №904/1224/18 були обґрунтовані неналежним виконанням ПАТ «Дніпрогаз» зобов'язання за договором № 13-118-ВТВ від 04.01.2013 на купівлю-продаж природного газу в частині своєчасної та повної оплати за газ. В ході розгляду справи ПАТ «Дніпрогаз» посилалося на неможливість оплатити заборгованість за договором у звязку з відсутністю коштів через незатвердження НКРЕКП економічно обґрунтованого тарифу на розподіл. Проте, за результатами розгляду позову ПАТ «НАК «Нафтогаз України» у справі №904/1224/18 судом було стягнуто з ПАТ «Дніпрогаз» 100 931 333,53 грн. основного боргу, 3 437 195,64 грн. пені, 340 124.85 грн. 3% річних, 616 700.00 грн. судового збору за подання позову, 925 050,00 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

В судовому засіданні зясовано, що наказ про примусове виконання господарським судом Дніпропетровської області видано 19.02.2019 року.

Рішенням Європейського Суду з прав людини по справі "Іліан проти Туреччини" встановлено, що правило встановлення обмежень до суду у зв'язку з пропуском строку звернення до суду, повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи.

Відтак, на час провадження у справі судом не встановлено, а відповідачем не доведено факту пропуску позивачем строку звернення до суду, а тому, суд приходить до висновку, що клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду в частині стягнення з Державного бюджету України майнової шкоди у розмірі 243 525 571,41 грн. є безпідставним, необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.45, ст.ст. 240, 241-246, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, про залишення позовної заяви без розгляду в частині стягнення з Державного бюджету України майнової шкоди у розмірі 243 525 571,41 грн. - відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 294-295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст ухвали складено 02 травня 2019 року.

Суддя ОСОБА_4