Справа № 462/4006/18
Суддя: Нос Степан Петрович
Дата ухвалення: 2019-05-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2019 рокуЛьвів№ 857/2847/19
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Носа С. П.,

суддів - Попка Я. С., Обрізка І. М.;

за участю секретаря судового засідання - Джули В. М.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Залізничного відділу соціального захисту Управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2018 року у справі № 462/4006/18 (головуючий суддя - Хома О. П., м. Львів, повне судове рішення складено 23 листопада 2018 року) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Залізничного відділу соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради про зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

01 липня 2018 року Залізничним районним судом м. Львова зареєстровано позовну заяву ОСОБА_1 до Залізничного відділу соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради про визнання протиправними дії Залізничного відділу соціального захисту Управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради щодо відмови у призначенні допомоги ОСОБА_2 при усиновленні дитини; зобов'язання Залізничного відділу соціального захисту Управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради призначити ОСОБА_1 державну допомогу при усиновленні дитини.

В обґрунтування вимог позовної заяви зазначено, що позивач звернувся до відповідача з заявою про призначення допомоги при усиновленні дитині, але Залізничним відділом соціального захисту Управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради відмовлено у призначені допомоги, яка мотивована відсутністю підстав для виплати такої допомоги. З посиланням на пункти 39, 40 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1751 від 27.12.2001, ОСОБА_1 вважає таку відмову протиправною.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 15 серпня 2018 року адміністративну справу передано на розгляд до Львівського окружного адміністративного суду.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 056 листопада 2018 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправними дії Залізничного відділу соціального захисту Управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 допомоги при усиновленні дитини на підставі заяви №2234 від 07.12.2017. Зобов'язано Залізничний відділ соціального захисту Управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради повторно розглянути заяву ОСОБА_1 №2234 від 07.12.2017 про призначення допомоги при усиновленні дитини, та прийняти рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідачем - Залізничним відділом соціального захисту Управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради, подано апеляційну скаргу, в якій висловлено прохання скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні адміністративного позову в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказано, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови було порушено норми матеріального та процесуального права. Також вказано, що усиновлена позивачем дитина на момент постановлення рішення не була ні дитиною-сиротою, ні дитиною, позбавленою батьківського піклування, її не було в переліку даних про дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування. Вказано, що основною підставою для виплати допомоги при усиновленні є рішення суду про усиновлення дитини, в якому має бути визначений статус дитини до усиновлення, тому відмова в призначенні допомоги є правомірною.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України, тому відповідно до ч.4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, проаналізувавши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не знаходить підстав для її задоволення.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Встановлено, що рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 31.10.2017 у справі № 462/3989/17 задоволено заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_3 та усиновлено дитину - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Вказаним судовим рішенням зобов'язано Відділ реєстрації актів цивільного стану Залізничного району Львівського міського управління юстиції внести зміни до актового запису №437 від 23.11.2006 про народження ОСОБА_4, яка народилась 14.11.2006 в місті Сніжне Донецької області: вказати батьком ОСОБА_4 - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 вказати матір'ю ОСОБА_4 - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, громадянку України, яка фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2. Зобов'язано Відділ реєстрації актів цивільного стану Залізничного району Львівського міського управління юстиції змінити прізвище "ОСОБА_11" на "ОСОБА_12"; Зобов'язано Відділ реєстрації актів цивільного стану Залізничного району Львівського міського управління юстиції змінити по-батькові "ОСОБА_13" на "ОСОБА_14".

На виконання рішення Залізничного районного суду м. Львова від 31.10.2017 у справі №462/3989/17, відділом реєстрації актів цивільного стану Залізничного району Львівського міського управління юстиції внесено зміни до актового запису №437 від 23.11.2006 в місті Сніжне Донецької області та вказано батьком ОСОБА_4 - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, а матір'ю - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, змінено прізвище "ОСОБА_11" на "ОСОБА_12" та змінено по-батькові "ОСОБА_13" на "ОСОБА_14".

01.12.2017 видано нове свідоцтво про народження ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, Серія НОМЕР_1.

07.12.2017 ОСОБА_2 звернувся до Залізничного відділу соціального захисту Управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради з заявою про призначення допомоги при усиновленні №2234.

Також встановлено, що 01.02.2018 ОСОБА_1 повторно звернувся із заявою про призначення допомоги при усиновленні, оскільки відповіді на первинне звернення не отримано.

Листом від 14.02.2018 за № відповідач повідомив позивача про відсутність підстав для призначення допомоги при усиновленні. При цьому відповідач посилався на пункт 39 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України № 1751 від 27.12.2001 та статтю 1 Закону України "Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування". Фактично вказаним листом від 14.02.2018 відповідач відмовив ОСОБА_1 у призначенні допомоги при усиновленні, мотивуючи це тим, що в даному випадку батько усиновленої дитини дав згоду на усиновлення, вказана обставина стала умовою та була врахована при усиновленні дитини при винесенні рішення Залізничним районним судом м. Львова від 31.10.2017 у справі №462/3989/17

Згідно із ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом апеляційної інстанції здійснено перевірку висновків суду першої інстанції щодо відповідності дій відповідача вимогам ч. 2 ст. 2 КАС України, внаслідок чого суд апеляційної інстанції погоджується з такими та вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до статті 12-1 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" №2811 від 21.11.1992 (далі - Закон №2811) право на допомогу при усиновленні дитини має особа, яка є громадянином України, постійно проживає на її території та усиновила дитину з числа дітей-сиріт або дітей, позбавлених батьківського піклування (якщо усиновлювачами є подружжя - один з них на їх розсуд).

Статтею 12-2 Закону № 2811-ХІІ визначено умови призначення допомоги при усиновленні дитини, а саме: допомога при усиновленні дитини призначається на підставі рішення про усиновлення дитини; у разі усиновлення двох і більше дітей допомога надається на кожну дитину; допомога при усиновленні дитини призначається за умови, якщо звернення за її призначенням надійшло не пізніше дванадцяти місяців з дня набрання законної сили рішенням про усиновлення дитини; допомога при усиновленні дитини призначається незалежно від одержання на дитину інших видів допомоги.

На виконання Закону №2811 затверджено Порядок призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України № 1751 від 27.12.2001 (далі - Порядок №1751).

Відповідно до пункту 39 Порядку №1751 допомога при усиновленні дитини призначається усиновлювачу, який є громадянином України, постійно проживає на її території та усиновив дитину з числа дітей-сиріт або дітей, позбавлених батьківського піклування (якщо усиновлювачами є подружжя - одному з них на їх розсуд).

Згідно з пунктом 40 вказаного Порядку для призначення допомоги при усиновленні дитини органові праці та соціального захисту населення за умови пред'явлення паспорта або іншого документа, що посвідчує особу, подаються такі документи: 1) заява усиновлювача (якщо усиновлювачами є подружжя - одного з них), що складається за формою, затвердженою Мінсоцполітики; 2) копія свідоцтва про народження дитини, виданого державним органом реєстрації актів цивільного стану після внесення змін до актового запису про народження дитини на підставі рішення суду про усиновлення дитини; 3) копія рішення суду про усиновлення дитини.

Пунктом 41 Порядку № 1751 передбачено, що допомога при усиновленні дитини призначається за умови, що звернення за її призначенням надійшло не пізніше 12 календарних місяців з дня набрання законної сили рішенням суду про усиновлення дитини.

Таким чином, призначення допомоги при усиновленні можливе за сукупності таких умов: факт усиновлення з числа сиріт або дітей, позбавлених батьківського піклування (якщо усиновлювачами є подружжя - один з них на їх розсуд), наявність рішення про усиновлення дитини та дотримання заявником встановлених чинним законодавством строків звернення за призначенням такої допомоги.

Позивач вказує, що усиновлена ним дитина відноситься до категорії дітей, позбавлених батьківського піклування, оскільки мати дитини - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5, на підставі рішення Сніжнянського міського суду Донецької області від 28.03.2012 у справі №545/5938/12 визнана безвісно відсутньою. Батько дитини не виконує своїх батьківських обов'язків та перебуває на тимчасово окупованій території.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування" від 13.01.2005 № 2342-IV діти, позбавлені батьківського піклування, - діти, які залишилися без піклування батьків у зв'язку з позбавленням їх батьківських прав, відібранням у батьків без позбавлення батьківських прав, визнанням батьків безвісно відсутніми або недієздатними, оголошенням їх померлими, відбуванням покарання в місцях позбавлення волі та перебуванням їх під вартою на час слідства, розшуком їх органами Національної поліції, пов'язаним з відсутністю відомостей про їх місцезнаходження, тривалою хворобою батьків, яка перешкоджає їм виконувати свої батьківські обов'язки, а також діти, розлучені із сім'єю, підкинуті діти, батьки яких невідомі, діти, від яких відмовилися батьки, діти, батьки яких не виконують своїх батьківських обов'язків з причин, які неможливо з'ясувати у зв'язку з перебуванням батьків на тимчасово окупованій території України, в районах проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, та безпритульні діти.

Встановлено, що рішенням Сніжнянського міського суду Донецької області від 28.03.2012 у справі №545/5938/12 мати усиновленої дитини - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5, визнана безвісно відсутньою.

Батько дитини - ОСОБА_8 перебуває в районах проведення антитерористичної операції, що підтверджується заявою батька про згоду на усиновлення, справжність підпису на якій посвідчено нотаріусом від 06.07.2018, згідно з якою адреса проживання ОСОБА_8 - місто Сніжне, Донецької області

Відповідно до підпункту 24 пункту 1 Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 № 1275-р місто Сніжне Донецької області входить до вказаного переліку.

Також встановлено, що батько дитини не виконує своїх батьківських обов'язків, що підтверджується наступними документами: довідкою Директора середньої загальноосвітньої школи №25 міста Севастополя від 14.07.2017 №465, відповідно до якої ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з 02.09.2013 займались навчанням та вихованням племінниці ОСОБА_4 (усиновленої дитини), регулярно відвідували батьківські збори, підтримували зв'язок з адміністрацією школи і класним керівником. ОСОБА_4 ( після усиновлення - ОСОБА_5) проживала з ними, була забезпечена одягом і необхідними шкільними матеріалами. Батьки дитини навчанням не цікавились, у вихованні дитини участі не приймали; характеристикою усиновленої дитини, виданою директором загальноосвітньої школи №74 м. Львова від 22.06.2018, відповідно до якої біологічні батьки ОСОБА_5 не цікавились вихованням та навчанням доньки. ОСОБА_1 та ОСОБА_3 приділяють належну увагу вихованню та навчанню ОСОБА_5.

Відповідно до статті 22 Загальної декларації прав людини кожна людина, як член суспільства, має право на соціальне забезпечення і на здійснення необхідних для підтримання її гідності і для вільного розвитку її особи прав у економічній, соціальній і культурній галузях за допомогою національних зусиль і міжнародного співробітництва та відповідно до структури і ресурсів кожної держави.

Статтею 26 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 (ратифікована Україною 27.02. 1991) передбачено, що держави-учасниці визнають за кожною дитиною право користуватися благами соціального забезпечення, включаючи соціальне страхування, і вживають необхідних заходів щодо досягнення повного здійснення цього права згідно з їх національним законодавством. Ці блага в міру необхідності надаються з урахуванням наявних ресурсів і можливостей дитини та осіб, які несуть відповідальність за утримання дитини, а також будь-яких міркувань, пов'язаних з одержанням благ дитиною чи від її імені.

Згідно до частини третьої статті 27 зазначеної Конвенції держави-учасниці відповідно до національних умов і в межах своїх можливостей вживають необхідних заходів щодо надання допомоги батькам та іншим особам, які виховують дітей, у здійсненні цього права і у випадку необхідності надають матеріальну допомогу і підтримують програми, особливо щодо забезпечення дитини харчуванням, одягом і житлом.

Встановлено, що факт усиновлення дитини підтверджено рішенням суду, що набрало законної сили. Позивач звернувся за вказаною допомогою у встановлений законом строк. Усиновлена дитина - ОСОБА_5 підпадає під ознаки визначення дитини, що позбавлення батьківського піклування. Отже, позбавлення особи права на допомогу при усиновленні, з підстав не визначення статусу дитини до усиновлення такої дитини, порушує основоположні права дитини на отримання соціального забезпечення.

Даючи оцінку поведінці відповідача, яка зумовила звернення позивача до суду з даним позовом, суд дійшов висновку, що дії Залізничного відділу соціального захисту Управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 допомоги при усиновленні дитини на підставі заяви №2234 від 07.12.2017 не відповідають визначеним частиною 2 статті 2 КАС України критеріям поведінки відповідача у спірних правовідносинах та порушують право позивача на призначення допомоги при усиновленні дитини.

Згідно з ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.

Керуючись статтями 229, 241, 250, 308, 310, 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Залізничного відділу соціального захисту Управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради - залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2018 року у справі № 4006/18 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п'ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя С. П. Нос
судді Я. С. Попко
І. М. Обрізко
Повне судове рішення складено 07 травня 2019 року.