Справа № 140/714/19
Суддя: Каленюк Жанна Василівна
Дата ухвалення: 2019-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2019 року ЛуцькСправа № 140/714/19

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Каленюк Ж.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (позивач) звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі - ГУ ПФУ у Волинській області, відповідач) про визнання бездіяльності протиправною щодо не проведення обчислення, нарахування та виплати компенсації за втрату частини доходів (пенсії) у зв'язку з порушенням строків її виплати; зобов'язання здійснити обчислення, нарахування та виплату компенсації за втрату частини доходів (пенсії) у зв'язку з порушенням строків її виплати, починаючи з 01 січня 2019 року по день фактичної виплати всієї заборгованої суми пенсії за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року, відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» та постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року №159 «Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати».

В обґрунтування позовних вимог вказав, що як пенсіонер перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Волинській області та отримує пенсію на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Позивач зазначає, що з 01 січня 2016 року набув право на перерахунок пенсії. Пенсія йому перерахована відповідачем відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» (далі - постанова №103) за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року та у січні 2019 року частково виплачена її заборгованість в сумі 926,00 грн. Однак, виплачуючи вказану заборгованість, відповідач не проводить нарахування та виплату компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати.

28 січня 2019 року позивач звернувся до відповідача із заявою про нарахування та виплату компенсації втрати частини доходів у зв'язку із порушенням строків виплати пенсії, починаючи з 2019 року по день фактичної виплати заборгованої суми пенсії, яка утворилася за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року. Проте відповідач листом від 07 лютого 2019 року №140/Р-01 відмовив йому в нарахуванні та виплаті такої компенсації.

Позивач вважає бездіяльність відповідача протиправною, а тому з наведених підстав просив позов задовольнити.

Ухвалою від 21 березня 2019 року відкрито провадження в адміністративній справі постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

У відзиві на позов відповідач позовні вимоги не визнав (а.с.15-17). В обґрунтування своєї позиції вказав, що згідно з частиною четвертою статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв'язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України №103 затверджено порядок і строки виплати перерахованої пенсії з 01 січня 2016 року зазначеній категорії пенсіонерів.

Так на виконання постанови №103 Управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області (далі - УМВС України у Волинській області) видало довідку від 23 березня 2018 року №2896, згідно з якою сума грошового забезпечення для перерахунку пенсії становить 6818,00 грн. З 01 січня 2018 року проведено виплату перерахованої пенсії у розмірі 53% грошового забезпечення, що становить 3613,54 грн., а з 01 травня 2018 року у зв'язку з переходом позивача на пенсію по інвалідності її виплата проводиться у розмірі 60% грошового забезпечення, що становить 4090,80 грн. Виплата перерахованої пенсії за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року здійснюється у порядку, встановленому постановою №103: з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - щомісяця окремою сумою у розмірі 50 відсотків різниці між місячним розміром підвищеної пенсії, розрахованої відповідно до абзацу першого цього пункту, та місячним розміром отриманої особою пенсії за період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року; з 1 січня 2020 року - щомісяця окремою сумою у розмірі 100 відсотків різниці між місячним розміром підвищеної пенсії, розрахованої відповідно до абзацу першого цього пункту, та місячним розміром отриманої особою пенсії за період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року та до забезпечення повної виплати розрахованої суми. Тому, зважаючи на положення постанови №103 та статті 8 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», при перерахунку пенсії позивачеві з 01 січня 2016 року, строків її виплати порушено не було, а відтак, підстави для виплати компенсації немає.

З наведених вище підстав відповідач просив в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Інші заяви по суті справи від сторін не надходили.

Дослідивши письмові докази, а також пояснення, викладені учасниками справи у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини.

Позивач ОСОБА_1 є пенсіонером органів внутрішніх справ, перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Волинській області та з 29 серпня 2002 року отримує пенсію на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (а.с.18).

ГУ ПФУ у Волинській області на підставі довідки Ліквідаційної комісії УМВС України у Волинській області від 23 березня 2018 року №2896 (а.с.21) про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1, що враховується для перерахунку пенсій для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції), провело перерахунок пенсії позивача з 01 січня 2016 року. Перерахунок пенсії здійснено відповідно до частини третьої статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постанов Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року №988 та від 21 лютого 2018 року №103. Як видно з даних про перерахунок пенсії від 02 квітня 2018 року за пенсійною справою позивача №ХА5295-МВС (а.с.22), пенсія за вислугу років ОСОБА_1 перерахована з 01 травня 2018 року на підставі пункту 3 постанови №103; розмір перерахованої пенсії становить 53% грошового забезпечення, тобто, 3613,54 грн.

На підставі заяви ОСОБА_1 від 19 квітня 2018 року його переведено на пенсію по інвалідності та у зв'язку із цим ГУ ПФУ у Волинській області проведено перерахунок пенсії (а.с.23, 26). Згідно з новим розрахунком від 25 квітня 2018 року пенсія по інвалідності перерахована з 01 травня 2018 року та її розмір становить 60% грошового забезпечення, а всього 4090,80 грн.

Відповідно до витягу з електронної пенсійної справи позивача, відкладена виплата перерахованої на підставі постанови №103 пенсії за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року проводиться: з 01 січня 2019 року по 01 грудня 2019 року - 926,16 грн. на місяць, а з 01 січня 2020 року та до забезпечення повної виплати розрахованої суми - 1852,31 грн. на місяць. Загальна сума відкладеної виплати згідно з постановою №103 становить 44455,52 грн. (а.с.28-29). На день подання відзиву на позов, тобто станом на 02 квітня 2019 року, позивачу виплачено у січні-березні 2019 року по 926,16 грн. щомісяця відповідно до вказаного графіка.

28 січня 2019 року ОСОБА_1 звертався до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою, у якій просив нараховувати та виплачувати компенсацію втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків виплати пенсії, починаючи з 2019 року по день фактичної виплати заборгованої суми, яка утворилася за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року (а.с.9). Листом від 07 лютого 2019 року №140/Р-01 ГУ ПФУ у Волинській області відмовило ОСОБА_1 в нарахуванні компенсації у зв'язку з відсутністю підстав для нарахування та виплати такої компенсації (а.с.10).

Позивач, вважаючи порушеним своє право на отримання компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків виплати пенсії, звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує частину другу статті 19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 55 Закону України від 09 квітня 1992 року №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (надалі - Закон №2262-ХІІ), яка регламентує виплату пенсій за минулий час, передбачено, що нараховані суми пенсії, не отримані пенсіонером з вини органу Пенсійного фонду України, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. При цьому компенсація втрати частини пенсії у зв'язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Питання, пов'язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України від 19 жовтня 2000 року №2050-ІІІ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» (надалі - Закон №2050-ІІІ) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року №159 (надалі - Порядок №159).

Відповідно до статей 1 та 2 Закону №2050-ІІІ підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), така компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Згідно зі статтею 4 Закону №2050-ІІІ виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Відповідно до положень статті 6 Закону №2050-ІІІ компенсацію виплачують за рахунок коштів відповідного бюджету - підприємства, установи і організації, що фінансуються чи дотуються з бюджету; коштів Пенсійного фонду України, Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, інших цільових соціальних фондів, а також коштів, що спрямовуються на їх виплату з бюджету.

У пункті 6 Порядку №159 також вказано, що компенсація проводиться за рахунок джерел, з яких здійснюються відповідні виплати.

Статтею 7 Закону №2050-ІІІ передбачено, що відмова власника або уповноваженого ним органу (особи) від виплати компенсації може бути оскаржена громадянином у судовому порядку.

З аналізу вищевикладених правових норм слідує, що нараховані суми пенсії, не отримані пенсіонером з вини органу Пенсійного фонду України, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Тобто, у кожному випадку необхідно встановити вину пенсійного органу у невчасній виплаті грошових доходів громадянам.

Основною умовою для виплати громадянину компенсації, передбаченої статтею 55 Закону №2262-ХІІ, статтею 2 Закону №2050-ІІІ та Порядком №159 є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії) на один і більше календарних місяців. При цьому компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією (у цій справі - органом ПФУ) добровільно чи на виконання судового рішення.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 18 листопада 2014 року (справа №21-518а14), а також Верховним Судом у постановах від 20 лютого 2018 року (справа №336/4675/17), від 22 листопада 2018 року (справа №522/1404/17).

Частиною четвертою статті 63 Закону №2262-ХІІ встановлено, що усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв'язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, цією нормою делеговано право Кабінету Міністрів України встановлювати порядок проведення органами Пенсійного фонду України перерахунку пенсій, призначених згідно із Законом №2262-ХІІ.

Відповідно до частини четвертої статті 63 Закону №2262-ХІІ Кабінет Міністрів України прийняв постанову №103, пунктом 3 якої встановив перерахувати з 01 січня 2016 року пенсії, призначені згідно із Законом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) за прирівняною посадою з розміру грошового забезпечення поліцейського, враховуючи відповідні оклади за посадою, спеціальним званням, відсоткову надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, за січень 2016 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» (Офіційний вісник України, 2015 р., № 96, ст. 3281).

Виплату перерахованих відповідно до абзацу першого цього пункту пенсій (з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсій, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законом) особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) проводити з 01 січня 2018 року. Сума перерахованих пенсій для виплати за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року обчислюється органами Пенсійного фонду України станом на 01 січня 2018 року та виплачується після виділення коштів на їх фінансування з державного бюджету в такому порядку:

з 01 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - щомісяця окремою сумою у розмірі 50 відсотків різниці між місячним розміром підвищеної пенсії, розрахованої відповідно до абзацу першого цього пункту, та місячним розміром отриманої особою пенсії за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року;

з 01 січня 2020 року - щомісяця окремою сумою у розмірі 100 відсотків різниці між місячним розміром підвищеної пенсії, розрахованої відповідно до абзацу першого цього пункту, та місячним розміром отриманої особою пенсії за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року та до забезпечення повної виплати розрахованої суми.

Як уже зазначалося судом та цього не оспорює позивач, відповідач щомісяця, починаючи з 01 січня 2019 року проводить виплату 50 відсотків різниці між місячним розміром підвищеної пенсії, розрахованої відповідно до абзацу першого пункту 3 постанови №103, та місячним розміром отриманої особою пенсії за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року (така різниця становить 926,16 грн.). Тобто, така виплата проводиться у порядку та в строки, визначені Кабінетом Міністрів України на виконання повноважень, що йому делеговані згідно з частиною четвертою статті 63 Закону №2262-ХІІ. При цьому суд вважає, що відсутня встановлена частиною другою статті 55 цього Закону умова щодо нарахування компенсації втрати частини доходів, а саме - вина органу Пенсійного фонду України у не отримані пенсіонером нарахованих сум пенсії. У даному випадку відповідач керувався чинною постановою №103, якою і визначено строки виплати перерахованої пенсії за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року. Порушення цих строків виплати позивачу пенсії судом не встановлено. Також варто звернути увагу, що станом на день подання ОСОБА_1 даного позову виплату у сумі 926,16 грн. проведено у січні - березні 2019 року, а позовні вимоги позивача стосуються нарахування компенсації з виплати всієї різниці між розміром отриманої та перерахованої пенсії за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року, починаючи з 01 січня 2019 року по день фактичної виплати, тобто, стосуються майбутніх виплат, які ще не проведені та визначені до червня 2021 року.

Згідно з частинами першою, другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На підставі аналізу норм чинного законодавства та встановлених обставин у справі, перевірених письмовими доказами, суд дійшов висновку про відсутність підстав для нарахування та виплати відповідно до вимог Закону №2050-ІІІ та Порядку №159 компенсації втрати частини доходів у зв'язку із порушенням строків виплати пенсії, оскільки відповідач нарахування та виплату пенсії з 01 січня 2019 року проводив у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку та строки.

Відтак, в задоволенні позову належить відмовити.

Керуючись статтями 72-77, 139, 242-246, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43026, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Кравчука, будинок 22-в, ідентифікаційний код юридичної особи 13358826) про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд.

Суддя Ж.В. Каленюк