Справа № 335/1241/19
Суддя: Воробйов А. В.
Дата ухвалення: 2019-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

1Справа № 335/1241/19 2-а/335/60/2019
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2019 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Воробйова А.В., за участю секретаря судового засідання Гончаренко М.А., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за адміністративним позовом Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя до Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про визнання протиправною та скасування постанови головного державного виконавця про стягнення виконавчого збору по виконавчому провадженню №58148014, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ЦО УПФУ м. Запоріжжя звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з позовом до ГТУЮ у Запорізькій області, відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Запорізькій області про визнання протиправною та скасування постанови головного державного виконавця про стягнення виконавчого збору по виконавчому провадженню №58148014.

В обґрунтування позову вказує, що 24.01.2019 року за вхідним №845/11-27 на адресу ЦО УПФУ м. Запоріжжя надійшла постанова головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Запорізькій області ОСОБА_1 від 22.01.2019 року ВП №581148014 про стягнення судового збору у розмірі 16 692,00 грн. підставою для стягнення виконавчого збору стало виконавче провадження відкрите за виконавчим листом №2а-3388/11, виданим 15.11.2017 року Орджонікідзевський районним судом м. Запоріжжя.

У червні 2011 року УПФУ в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя отримало постанову Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя по справі №2-а-3388/11, яка набула чинності відповідно до ухвали Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 13.12.2013 року отриману управлінням у квітня 2014 року. На виконання вказаних судових рішень 19.01.2015 року управлінням добровільно проведено перерахунок пенсії стягувача ОСОБА_2 за період з 23.09.2010 року по 31.12.2010 року та з 01.01.2011 року по 08.04.2011 року включно та нараховано 1121,47 грн.. Суми пенсії, нараховані при виконання рішень суду, будуть виплачені після відповідного фінансування з Державного бюджету України.

Позивач вважає, що постанова вищезазначена постанова головного державного виконавця Косінова І.В. від 22.01.2019 року в частині стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 16 692,00 грн. є незаконною, протиправною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки постанова Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя по справі №2-а-3388/11 була виконана позивачем у добровільному порядку.

У судове засідання представник позивача надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала, просить його задовольнити у повному обсязі з наведених у ньому підстав.

Представник відповідачів у судове засідання не зявився. Надав суду відзив, в якому просить у задоволенні позову відмовити, а також заяву про розгляд справи за його відсутністю.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне.

На виконанні в відділі примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Запорізькій області перебуває виконавче провадження №58148014 по виконанню виконавчого листа №2а-3388/11, виданого 15.11.2017 року Орджонікідзевський районним судом м. Запоріжжя про зобовязання ЦО УПФУ м. Запоріжжя здійснювати перерахунок та виплату підвищення пенсії ОСОБА_2 у розмірі 30 відсотків від мінімальної пенсії за віком, виходячи із розміру мінімальної пенсії за віком, визначеного залежно від розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність відповідно до ст..28 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, з урахуванням різниці, яка була виплачена, за період з 23.09.2010 року по 31.12.2010 року та з 01.01.2011 року по 08.04.2011 року.

Постановою головного державного виконавця Косінова І.В. від 22.01.2019 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання вищезазначеного виконавчого документа. Цією ж постановою надано строк для виконання судового рішення протягом 10 робочих днів.

Пунктом 3 постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №581148014 постановлено стягнути з боржника виконавчий збір у розмірі 16692,00 грн., встановленому статтею 27 Закону України «Про виконавче провадження», а п. 5 постанови зазначено, що постанова про відкриття виконавчого провадження може бути оскаржена у порядку та строки, встановлені Законом України «Про виконавче провадження».

Листом від 28.01.2019 року про закінчення виконавчого провадження боржник повідомив про виконання рішення суду відповідно до вимог виконавчого листа по справі №2а-3388/11, а саме про здійснення фактичного виконання виконавчого листа та надав завірену належним чином копію розпорядження №174143 від 19.01.2015 та протоколу від 25.01.2015 року, відповідно до яких на користь стягувача здійснено перерахунок, в результаті якого нараховано 1121,47 грн. та проінформовано державного виконавця про неможливість виконати постанову про відкриття виконавчого провадження в повному обсязі в частині виплати нарахованої суми.

Тобто рішення суду залишалося виконаним станом на 28.01.2019 року лише в частині нарахування.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України від 2 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон №1404-VIII).

Відповідно до статті 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною першою статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до частини п'ятої статті 26 Закону № 1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов'язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

За змістом статті 27 Закону № 1404-VIII виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України, що на час виникнення спірних правовідносин становило 16692,00 гривень.

За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

З аналізу зазначених норм закону вбачається, що зазначення у постанові про відкриття виконавчого провадження про стягнення з боржника виконавчого збору є обов'язком державного виконавця.

Водночас, частиною девятою статті 27 Закону № 1404-VIII встановлено, що виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Позивач у позовній заяві, стверджує, що рішення суду було виконано саме до відкриття виконавчого провадження, а тому, на його думку, у відповідача не було підстав для стягнення з нього виконавчого збору.

Проте, вказані доводи позивача є помилковими, оскільки до відкриття виконавчого провадження позивачем було лише ухвалено рішення про перерахунок пенсії стягувачу.

Отже, станом на дату винесення оскаржуваної постанови про відкриття виконавчого провадження відомості про повне виконання боржником рішення суду в добровільному порядку у державного виконавця були відсутні.

Враховуючи те, що у відповідача станом на дату винесення постанови про відкриття виконавчого провадження відомості про повне виконання боржником рішення суду в добровільному порядку були відсутні, а також враховуючи обов'язок державного виконавця щодо стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону, суд зробив висновок про відсутність підстав для скасування постанови про стягнення виконавчого збору.

Керуючись ст.ст.241-246,250, 287, 295-297 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні адміністративного позову Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя до Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про визнання протиправною та скасування постанови головного державного виконавця про стягнення виконавчого збору по виконавчому провадженню №58148014 відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня отримання повного тексту рішення, шляхом подачі апеляційної скарги до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції.

Суддя: А.В. Воробйов