Справа № 460/2756/18
Суддя: Коваль Роман Йосипович
Дата ухвалення: 2019-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2019 рокуЛьвів№ 857/3296/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Коваля Р.Й.,

суддів Гуляка В.В.,

Ільчишин Н.В.,

з участю секретаря судового засідання Дідик Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Львові апеляційну скаргу управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2019 року (прийняте у м. Рівне суддею Недашківською К.М.; складене у повному обсязі 18 лютого 2019 року) в адміністративній справі №460/2756/18 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу уповноваженими особами,

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2018 року фізична особа-підприємець ОСОБА_2 (далі - ФОП ОСОБА_2.) звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду із вказаним позовом та просив визнати протиправною і скасувати постанову начальника управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради (далі - УПСЗНВК Рівненської міської ради) про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ОМС-РВ293/644/АВ/МГ-ФС-004 від 04.10.2018, відповідно до якої на нього накладено штраф у розмірі 74460 грн 00 коп.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що викладені в акті інспекційного відвідування фізичної особи, яка використовує найману працю, висновки про порушення ним вимог трудового законодавства, які стали підставою для прийняття оскаржуваної постанови, є недостовірними, оскільки ґрунтуються на невірних обчисленнях інспекторами праці норм робочого часу у квітні та серпні 2018 року внаслідок неправильного застосування інспекторами праці норм матеріального права.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2019 року адміністративний позов задоволено.

Не погодившись із цим рішенням, його оскаржило УПСЗНВК Рівненської міської ради, яке вважає, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права. Тому просило скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що допущені позивачем порушення вимог частини п'ятої статті 3-1 Закону України «Про оплату праці» та частини п'ятої статті 106 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України), які стали підставою для прийняття оскаржуваної постанови, достовірно встановлено за результатами проведеної перевірки, натомість розрахунки норми робочого часу за квітень та серпень 2018 року для працівників, викладені у позовній заяві, є помилковими та не відповідають нормам законодавства.

Крім того, штрафи, накладені на позивача за статтею 265 КЗпП України та частиною першою статті 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) є різними видами відповідальності.

У зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) не здійснювалося.

Також за приписами частини другої статті 313 КАС України неявка сторін, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судом, ОСОБА_2 зареєстрований як фізична особа-підприємець 06.11.2006.

Основним видом його діяльності є роздрібна торгівля напоями в спеціалізованих магазинах. Свою діяльність ФОП ОСОБА_2 здійснює у тому числі в магазині за адресою: м. Рівне, вул. Соборна, буд. 348а.

У період з 17.09.2018 по 25.09.2018 посадові особи відділу з питань праці УПСЗН ВК Рівненської міської ради провели інспекційне відвідування ФОП ОСОБА_2 за вищевказаним місцем здійснення діяльності на предмет додержання вимог законодавства з питань праці, за результатами чого склали акт інспекційного відвідування юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю № ОМС-РВ293/644/АВ від 25 вересня 2018 року (далі - Акт перевірки).

За результатами інспекційного відвідування встановлено порушення позивачем:

- вимог частини п'ятої статті 3-1 Закону України «Про оплату праці», яке полягало в тому, що при невиконанні працівником у повному обсязі місячної (годинної) норми праці мінімальна заробітна плата виплачується не пропорційно до виконаної норми праці. Так, згідно з табелем обліку використання робочого часу за квітень 2018 року продавець ОСОБА_3 відпрацювала 80 годин, згідно з розрахунковою відомістю № 4 за квітень 2018 року нараховано заробітної плати 1772,86 грн (при встановленому згідно штатного розпису з 02.01.2018 посадовому окладу (місячної тарифної ставки) 3723,00 грн);

- вимог частини першої статті 106 КЗпП України, яке полягало в тому, що за погодинною системою оплати праці робота в надурочний час не оплачується в подвійному розмірі годинної ставки. Так, згідно з табелем обліку використання робочого часу за квітень 2018 року загальна кількість відпрацьованого часу продавцем ОСОБА_4 становить 160 годин (норма робочого часу у квітні 2018 року становить 159 годин). Згідно з розрахунковою відомістю № 4 за квітень 2018 року відсутнє нарахування заробітної плати за 1 годину відпрацьованого надурочного часу ОСОБА_4 Згідно з табелем обліку використаного робочого часу за серпень 2018 року загальна кількість відпрацьованого часу продавцем ОСОБА_3 становить 176 годин (норма робочого часу у серпні 2018 року - 175 годин). Згідно з розрахунковою відомістю № 7 за серпень 2018 року відсутнє нарахування заробітної плати за 1 годину відпрацьованого надурочного часу ОСОБА_3

На підставі Акта перевірки, відповідно до встановлених порушень, начальником УПСЗН ВК Рівненської міської ради на підставі абзацу четвертого частини другої статті 265 КЗпП України винесено постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № ОМС-РВ293/644/АВ/МГ-ФС-004 від 04.10.2018, якою на ФОП ОСОБА_2 накладено штраф у розмірі 74 460,00 грн (а.с. 9-10).

Крім того, 26.09.2018 на підставі Акта перевірки посадові особи відповідача склали протокол № ОМС-РВ293/644/АВ/П/ПТ про адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 41 КУпАП та направили його для розгляду по суті до Рівненського міського суду (а.с. 41-42).

Постановою Рівненського міського суду від 01.10.2018 у справі №569/18151/18 позивача визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною першою статті 41 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 510 грн; вказана постанова набрала законної сили 12.10.2018.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідальність, яка передбачена абзацом четвертим частини другої статті 265 КЗпП України та частиною першою статті 41 КУпАП є одним видом відповідальності.

А відповідно до приписів частини першої статті 61 Конституції України ФОП ОСОБА_2 не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Такі висновки суду першої інстанції, на переконання колегії суддів апеляційного суду, відповідають нормам матеріального права, фактичним обставинам справи і є правильними з огляду на таке.

Відповідно до абзацу четвертого частини другої статті 265 КЗпП України юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі недотримання мінімальних державних гарантій в оплаті праці - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

За приписами частини першої статті 41 КУпАП, зокрема,порушення встановлених термінів виплати пенсій, стипендій, заробітної плати, виплата їх не в повному обсязі, а також інші порушення вимог законодавства про працю - тягнуть за собою накладення штрафу на посадових осіб підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності та громадян - суб'єктів підприємницької діяльності від тридцяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Вказані норми були викладені в такій редакції Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування загальнообов'язкового державного соціального страхування та легалізації фонду оплати праці» від 28.12.2014 і передбачають, зокрема, відповідальність фізичних осіб - підприємців, які використовують найману працю, у виді штрафу, за недотримання мінімальних державних гарантій в оплаті праці, при тому, що штраф за частиною другою статті 265 КЗпП України є фінансовою санкцією, яка накладається постановою уповноваженої посадової особи, що може бути оскаржена в судовому порядку, а штраф за частиною першою статті 41 КУпАП є адміністративною відповідальністю і накладається згідно із рішенням суду за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Ключовою відмінністю цих норм є суб'єктний склад правопорушення, завдяки чому одночасно до відповідальності може бути притягнено юридичну особу як роботодавця (за статтею 265 КЗпП України) та посадову особу цієї юридичної особи (за статтею 41 КУпАП).

Однак, у разі притягнення до відповідальності фізичної особи-підприємця на підставі абзацу другого частини другої статті 265 КЗпП України і частини першої статті 41 КУпАП, повністю збігаються суб'єкт відповідальності і вид порушення.

У постанові від 21.12.2018 у справі № 814/2156/16 Верховний Суд дійшов висновку, що правопорушення, передбачені у частині другій статті 265 КЗпП України так само, як і правопорушення, передбачене у частині першій статті 41 КУпАП, належить до адміністративної відповідальності.

А притягнення фізичної особи-підприємця до відповідальності за одне й те саме порушення двічі суперечить приписам статті 61 Конституції України.

За таких обставин колегія суддів приходить до переконання, що місцевий суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують, тому підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст. 229, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу управління праці та соціального захисту населення Виконавчого комітету Рівненської міської ради залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 07 лютого2019 року в справі №460/2756/18 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Р. Й. Коваль
судді В. В. Гуляк
Н. В. Ільчишин
Постанова складена у повному обсязі 03 травня 2019 року.