Справа № 813/5982/15
Суддя: Коморний Олександр Ігорович
Дата ухвалення: 2019-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 813/5982/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2019 року м.Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Коморного О.І.,

секретар судового засідання Редкевич О.Р.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1

представник відповідача 1 не прибув

представник відповідача 2 не прибув

представник третьої особи не прибув

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» Кадирова В.В., за участі третьої особи ПАТ «Дельта Банк» про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії.

Обставини справи.

ОСОБА_2 звернулась до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ПАТ "Дельта Банк", в якому з урахуванням уточнених позовних вимог просить суд:

- визнати протиправними (неправомірними, незаконними) дії уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - Кадирова Владислава Володимировича та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про нікчемність договору банківського вкладу від 17.02.2015 № 003-13405-170215, укладеного між ОСОБА_2 та ПАТ "Дельта Банк";

- зобов'язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - Кадирова Владислава Володимировича та Фонд гарантування вкладів фізичних осіб включити ОСОБА_2 до переліку (реєстру) вкладників публічного акціонерного товариства "Дельта Банк", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб;

- зобов'язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича виплатити ОСОБА_2 гарантовану Фондом суму відшкодування за договором банківського вкладу від 17.02.2015 № 003-13405-170215, укладеного між ОСОБА_2 та ПАТ "Дельта Банк".

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач безпідставно дійшов висновку про нікчемність договору банківського вкладу (депозиту) від 17 лютого 2015 року № 003-13405-170215, укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та позивачем. Позивач зазначає, що нікчемним є правочин, вчинення якого не породжує передбачених законом правових наслідків у зв'язку з протиправністю або іншими недоліками юридичного характеру. Позивач звертає увагу на те, що в оскарженому рішенні відповідач не навів конкретної підстави для визнання правочину нікчемним, а також жодних доводів на підтвердження своєї позиції. Крім того, на думку позивача, виключне право визнавати договори недійсними (нікчемними) належить суду. Позивач зазначає, що вказане рішення стало підставою для не включення позивача до Переліку вкладників та Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «Дельта Банк».

Відповідачі подали до суду заперечення на позовну заяву, в яких просять суд відмовити в задоволенні позовних вимог. Заперечення обґрунтовані тим, що постановою Правління Національного банку України від 02.10.2015 №664 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Дельта Банк" виконавча дирекція Фонду прийняла рішення "Про початок здійснення процедури ліквідації АТ "Дельта Банк" та делегування повноважень ліквідатора банку". У зв'язку з вказаним, розпочато процедуру ліквідації банку та призначено Уповноважену особу Фонду - Кадирова В.В. Комісією з перевірки правочинів (договорів) за вкладними операціями ПАТ "Дельта Банк" здійснено перевірку договорів (правочинів) за вкладними операціями на предмет виявлення договорів (правочинів), що є нікчемними з підстав, передбачених, в тому числі, ч.3 ст.38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". За результатами вказаної перевірки виявлено наявність ознак нікчемності у ряді договорів банківського вкладу (депозиту), що укладені між ПАТ "Дельта Банк" та фізичними особами клієнтами після 16.01.2015 року. Зокрема, перевіркою встановлено, що кошти на рахунок, відкритий на ім'я позивача, надійшли внаслідок розбивки великого вкладу іншого клієнта з метою створення в майбутньому штучного зобов'язання Фонду на відшкодування грошових коштів за рахунок держави. Правовою підставою для включення вкладника до переліку осіб, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, є наявність у неї права на відповідний вклад, що має підтверджуватися банківським документом, зокрема квитанцією про внесення коштів на її рахунок. Відповідачі зазначають, що вони діяли в межах повноважень, визначених Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". Вважають позовні вимоги безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 26.06.2017 закрито провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ПАТ "Дельта Банк" про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 17.10.2017 скасовано ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 26.06.2017, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 05 березня 2018 року, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 31 травня 2018 року, адміністративний позов задоволено.

Постановою Верховного Суду від 27.11.2018 року рішення Львівського окружного адміністративного суду від 05 березня 2018 року та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 31 травня 2018 року скасовано та направлено справу на новий розгляд до суду першої інстанції. Верховний Суд дійшов висновку, що під час розгляду справи суду слід перевірити, чи встановлено договором банківського вкладу від 17 лютого 2015 року №003-13405-170215 обмеження щодо зарахування коштів на банківський рахунок з рахунку третіх осіб.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 25 січня 2019 року прийнято справу до провадження та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 01 березня 2019 року справу призначено в порядку загального провадження.

Ухвалою суду від 01 березня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

У поданих суду поясненнях представника позивача з урахуванням висновків Верховного Суду, зазначено, що сторони погодили порядок внесення вкладу за п.1.8. договору. Кошти на депозитний рахунок ОСОБА_2 були внесені з рахунку її чоловіка - ОСОБА_5 Зазначив, що кошти сім'ї ОСОБА_5 є їх спільною сумісною власністю подружжя. Тому, на рахунок позивачки були внесені її грошові кошти. Банк ці кошти вкладу прийняв, зарахував на вкладний рахунок, нараховував проценти, які в подальшому були виплачені позивачці. Разом з тим зазначає, що цих коштів, як помилково зарахованих, банк ОСОБА_5 не повернув, зауважень до порядку внесення коштів не мав. Сторони договору погодили внесення коштів на банківський рахунок вкладника з рахунку іншої особи. Вказує, що в договорі №003-13405-170215 банківського вкладу не було передбачено заборони для внесення коштів з рахунку іншої особи. Також зазначив, що у п.1.8. договору банківського вкладу сторони визначили, що у разі, якщо в день укладення сторонами цього договору вкладник не здійснить перерахування коштів, що становлять суму вкладу, цей договір вважається таким, що не був укладений. Позивачка внесла кошти у розмірі 7958 дол. США на свій депозитний рахунок, що свідчить про те, що договір було укладено, що він відбувся. З цим погодилися Банк, Фонд і його Уповноважена особа, які не вважали такий договір неукладеним, а помилково вказали про його нікчемність за п.7 ч.3 ст.38 «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

У поданому до суду відзиві, відповідач заперечує проти позову та просить суд відмовити в задоволенні такого, зокрема зазначає, що відповідно до пункту 5.11. Правил банківського обслуговування фізичних осіб у ПАТ «Дельта Банк», затверджених Рішенням Ради директорів АТ «Дельта Банк» Протоколом №14 від 20 березня 2013 року ( з відповідними змінами) зарахування на вкладний (депозитний) рахунок грошових сум для вкладника від третьої особи не допускається. Вказує, що з Правилами позивач був ознайомлений. Зазначає, що зарахування вкладу на рахунок повинно здійснюватися з власного поточного або вкладного (депозитного) рахунку вкладника, відкритого в банку, або готівкою через касу банку. Крім того, відповідач вказує, що договір було укладено під час дії постанови правління НБУ № 692/БТ від 30.10.2014 року «Про віднесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії проблемних», якою були введенні певні обмеження для стабілізації діяльності Банку та відновлення його фінансового становища, зокрема заборонено проведення будь-яких операцій за чинними договорами, за результатами яких збільшується гарантована сума за вкладами фізичних осіб Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, в тому числі перерахування грошових коштів з рахунку фізичної особи на рахунок іншої особи у цьому ж банку.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю з підстав викладених у позовній заяві та поясненнях, просить позов задовольнити.

Відповідачі та третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, явку представників в судове засідання не забезпечили, належним чином повідомлялись про дату, час і місце його проведення. Клопотань про розгляд справи без їх участі до суду не надходило.

Суд заслухав вступне слово представника позивача, повно і всебічно дослідив подані докази та

встановив:

17.02.2015 між ОСОБА_2 та ПАТ "Дельта Банк" укладено договір №003-13405-170215 банківського вкладу (депозиту) "Найкращий від Миколая" у доларах США, предметом якого є розміщення строкового вкладу на суму 7958 доларів США на строк до 18.05.2015 року. (т.1, а.с.8)

У п.1.8 договору №003-13405-170215 банківського вкладу (депозиту) "Найкращий від Миколая" від 17.02.2015 року зазначено, що зарахування вкладу на рахунок здійснюється з власного поточного або вкладного (депозитного) рахунку вкладника, відкритого в банку, або готівкою через касу банку в день укладення сторонами вказаного договору.

Судом встановлено, що 30.10.2014 року постановою Національного банку України № 692/БТ „Про віднесення публічного акціонерного товариства „Дельта Банк" до категорії проблемних", прийнято рішення про віднесення АТ „Дельта Банк" до категорії неплатоспроможних на строк 180 днів та запроваджено обмеження в його діяльності, зокрема, Банку було заборонено проведення будь-яких операцій, за результатами яких збільшується гарантована сума відшкодування за вкладами фізичних осіб Фондом, крім договорів, укладених до набрання чинності Постановою, умовами яких передбачено поповнення вкладів фізичних осіб за рахунок відсотків.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 02.03.2015 №150 "Про віднесення публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до категорії неплатоспроможних, виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 02.03.2015 №51 "Про впровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "Дельта Банк", згідно з яким з 03.03.2015 року впроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду на здійснення тимчасової адміністрації.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду №71 від 08.04.2015 року тимчасову адміністрацію в ПАТ "Дельта Банк" запроваджено на шість місяців з 03.03.2015 року по 02.09.2015 року включно.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду №147 від 03.08.2015 року строк здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ "Дельта Банк" продовжено до 02.10.2015 року включно.

Постановою Національного банку України №664 від 02.10.2015 року відкликано банківську ліцензію та ліквідовано ПАТ "Дельта Банк".

Рішенням виконавчої дирекції Фонду №181 від 02.10.2015 року розпочато процедуру ліквідації вказаного банку з 02.10.2015 року по 04.10.2017 року включно.

Комісією з перевірки правочинів (договорів) за вкладними операціями ПАТ "Дельта Банк" здійснено перевірку договорів (правочинів) за вкладними операціями на предмет виявлення договорів (правочинів), що є нікчемними з підстав, передбачених, крім іншого, ч.3 ст.38 Закону України "По систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Згідно з протоколом засідання Комісії з перевірки правочинів (договорів) за вкладними операціями АТ "Дельта Банк", призначеної наказом уповноваженої особи Фонду №408 від 29.05.2015, Комісія дійшла висновку, що умови договорів банківських вкладів (перелік яких наведено в додатку № 1 до вказаного протоколу), укладені між банком та фізичними особами після 16.01.2015 року включно, за якими здійснювалися перерахування коштів на вкладні рахунки з рахунків фізичних осіб, що є одночасно кредиторами банку, надають кредиторам - фізичним особам переваги перед іншими кредиторами, а отже - такі договори банківського вкладу є нікчемними з підстав, визначених п.7 ч.3 ст.38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

16.09.2015 року винесено наказ тимчасової адміністрації ПАТ "Дельта Банк" №813 "Щодо заходів, пов'язаних із наслідками виявлення нікчемних правочинів (договорів) за вкладними операціями".

23.09.2015 року представник ПАТ "Дельта Банк" за довіреністю ОСОБА_6 листом №8821/1788 повідомила позивача про нікчемність договору банківського вкладу (депозиту) від 17.02.2015 року №003-13405-170215, посилаючись на п.7 ч.3 ст.38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", у зв'язку з чим, позивача не включено до Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду.

Позивач вважає дії відповідача протиправними та такими, що порушують його права та інтереси, тому звернувся з позовом до суду.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Закріплений у ч. 1 ст. 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Предметом доказування відповідно до ч. 2 ст. 73 КАС України є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами встановлені Законом України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" від 23.02.2012 № 4452-VI (тут і далі- у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) (далі - Закон № 4452-VI).

Так, Закон № 4452-VI встановлює правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулює відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначає повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Згідно із статтею 26 Законом № 4452-VI, Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000,00 грн. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Згідно з ч.4 ст.2 Закону № 4452-VI, вкладник - фізична особа, яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Відповідно до ч.3 ст.2 вказаного Закону, вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти.

Порядок визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, врегульований статтею 27 Законом України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", відповідно до якої уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Відповідно до положень ч.1 ст. 27 Закону № 4452-VI, уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Відповідно до ч. 3-6 ст. 27 Закону № 4452-VI, уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Інформація про вкладника в переліку вкладників має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства.

Протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників.

Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах "Урядовий кур'єр" або "Голос України" та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію формує перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до частини четвертої статті 26 цього Закону.

Як встановлено судом, на дату прийняття Правлінням НБУ постанови від 02 березня 2015 року № 150 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних» на депозитному рахунку ОСОБА_2, відкритому відповідно до укладеного договору банківського вкладу № 003-13405-170215 від 17 лютого 2015 року, знаходилась сума 7958,00 доларів США.

Кошти на депозитний рахунок позивача були зараховані шляхом перерахунку з рахунку іншої особи відповідно до виписки по угоді № 003-13405-170215 від 17 лютого 2015 року.

Відповідно до частини першої статті 34 Закону № 4452-VI Фонд розпочинає процедуру виведення неплатоспроможного банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації в банку на наступний робочий день після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних.

Процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом, відповідно до пункту 16 частини першої статті 2 Закону № 4452-VI, називається тимчасовою адміністрацією.

Відповідно до частини другої статті 34 Закону № 4452-VI не пізніше наступного робочого дня після початку тимчасової адміністрації Фонд розміщує інформацію про запровадження тимчасової адміністрації в банку на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет і не пізніше ніж через 10 днів публікує її в газетах «Урядовий кур'єр» або «Голос України».

Частинами третьою, п'ятою цієї статті також передбачено, що виконавча дирекція Фонду не пізніше наступного робочого дня після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних призначає з числа працівників Фонду уповноважену особу Фонду. Уповноважена особа Фонду повинна відповідати вимогам, встановленим Фондом. Рішення про призначення уповноваженої особи Фонду доводиться Фондом до головного офісу банку та до кожного відокремленого підрозділу банку негайно.

Під час тимчасової адміністрації Фонд має повне і виняткове право управляти банком відповідно до цього Закону, нормативно-правових актів Фонду та вживати дії, передбачені планом врегулювання.

Відповідно до частини першої статті 36 Закону № 4452-VI з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Фонд набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення.

За частиною третьою цієї ж статті правочини, вчинені органами управління та керівниками банку після початку процедури виведення Фондом банку з ринку, є нікчемними.

Закон № 4452-VI визначає порядок складання уповноваженою особою Фонду переліку вкладників, які мають право на відшкодування сум коштів за банківськими вкладами, а також підстави та умови, за наявності яких відшкодування суми коштів за банківським вкладом фізичним особам за рахунок коштів ФГВФО не здійснюється.

Так, згідно з положеннями статей 37, 38 Закону № 4452-VI Фонд або його уповноважена особа наділені повноваженнями щодо виявлення факту нікчемності правочинів шляхом здійснення перевірки вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою статті 38 цього Закону.

Правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, зокрема, з підстав укладення банком правочинів (у тому числі договорів), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку (пункт 7 частини третьої статті 38 Закону № 4452-VI).

Метою пункту 7 частини третьої статті 38 Закону № 4452-VI є недопущення зменшення активів банку або якості (ліквідності) таких активів на шкоду інших кредиторів, а також захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією щодо застосування пункту 7 частини третьої статті 38 Закону № 4452-VI, викладеною, зокрема, у постановах Верховного Суду від 10 травня 2018 року у справі № 910/14681/17, від 30 травня 2018 року у справі № 910/23036/16, від 23 жовтня 2018 року у справі № 804/6992/15.

Відповідно до п.п. 3-5 розділу ІІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 14 від 09.08.2012 (далі - Положення), Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує та подає до Фонду повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню, перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4 - 6 частини четвертої статті 26 Закону, а також перелік осіб, які на індивідуальній основі отримують від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, або мають інші фінансові привілеї від банку.

Перелік складається станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку і включає суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується, виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів (зменшених на суму податку), але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку.

Відповідно до п. 6 розділу ІІІ Положення передбачено, що протягом процедури ліквідації уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників стосовно: зменшення (збільшення) кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування; зміни розміру належних їм сум; зміни особи вкладника; змін реквізитів вкладників; змін розміру сум разом із змінами реквізитів вкладників.

Як передбачено у п.п.2, 3 розділу IV Положення, Фонд складає на підставі Переліку загальний Реєстр вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, за формою, наведеною у додатку 11 до цього Положення.

Наведені норми законодавства вказують, що процедура визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, включає наступні етапи: 1) складення уповноваженою особою Фонду переліку вкладників та визначення розрахункових сум відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду; 2) передача уповноваженою особою Фонду сформованого переліку вкладників до Фонду; 3) складення Фондом на підставі отриманого переліку вкладників Загального Реєстру; 4) затвердження виконавчою дирекцією Фонду Загального реєстру.

При цьому, Уповноважена особа може надавати Фонду протягом процедури ліквідації додаткову інформацію про вкладників, зокрема щодо збільшення кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування.

З метою забезпечення прав Фонду, уповноважена особа, як зазначено в частині 2 статті 38 Законом № 4452-VI, забезпечує перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними.

За змістом частини 3 статті 38 Законом України № 4452-VI правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність"; банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України.

Загальне поняття нікчемності правочинів наведено в статті 228 Цивільного кодексу України, за змістом частини першої якої правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Викладене означає, що уповноважена особа наділена правом перевірки правочинів на предмет виявлення серед них нікчемних.

Разом з тим, за змістом наведених норм, дане право не є абсолютним, а кореспондується з обов'язком встановити перед прийняттям рішення обставини, з якими Закон пов'язує нікчемність правочину, тобто саме по собі твердження про нікчемність правочину недостатньо для визнання його таким, оскільки воно у даному випадку нівелюється протилежним твердженням вкладника про дійсність вкладу.

Таким чином, у розпорядчому рішенні належить вказувати передбачені Законом підстави визнання правочину нікчемним.

Як встановив суд, протоколом засідання Комісії з перевірки правочинів (договорів) за вкладними операціями АТ „Дельта Банк" від 15 вересня 2015 року затверджено результати перевірки, якою виявлено правочини (договори) за вкладними операціями, що є нікчемними згідно з п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", перелік яких міститься у Додатку № 1 до цього протоколу. (т.1, а.с.67-70)

Згідно з витягом з Реєстру договорів за порядковим № 1900 у Додатку № 1 включено також договір № 003-13405-170215 від 17.02.2015 року на суму 7958,00 дол. США на ОСОБА_2 (т.1 а.с. 71)

Так, п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" визначено, що правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, якщо банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.

Статтею 215 Цивільного кодексу України визначено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред'явлена будь-якою заінтересованою особою.

Пунктом 10.7. Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженою Постановою правління НБУ від 12 листопада 2003 року №492, фізична особа може відкрити вкладний (депозитний) рахунок на користь третьої особи шляхом укладення договору банківського вкладу за умови пред'явлення особою, яка відкриває рахунок, паспорта або іншого документа, що посвідчує особу. Якщо ця особа є резидентом, вона додатково має пред'явити документ, виданий контролюючим органом, що засвідчує її реєстрацію в Державному реєстрі фізичний осіб - платників податків.

На підставі цих документів уповноважений працівник банку здійснює ідентифікацію та верифікацію фізичної особи, яка відкриває рахунок. В такому випадку, договір банківського вкладу на користь третьої особи укладається між банком та особою, яка вносить кошти, а в договорі банківського вкладу зазначається на користь кого укладений договір.

Пунктом 5.11. Правил банківського обслуговування фізичних осіб у публічному акціонерному товаристві „Дельта Банк", затверджених Рішенням Ради директорів АТ „Дельта Банк" Протоколом № 14 від 20 березня 2013 року (з відповідними змінами) зарахування на вкладний (депозитний) рахунок грошових сум для Вкладника від третьої особи не допускається.

Відповідно до п.2.9 Інструкції про проведення касових операцій банками в Україні, затвердженої Постановою правління НБУ від 1 червня 2011 року № 174. банк (філія, відділення) зобов'язані видати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибуткового касового ордеру) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі.

Як встановив суд та не заперечується сторонами, операції щодо зарахування вкладу (депозиту) по договору № 003-13405-170215 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» у доларах США від 17 лютого 2015 року здійснювалися шляхом перерахування грошових коштів з поточного рахунку ОСОБА_7 на вкладний (депозитний) рахунок ОСОБА_2

Отже, з наведеного слідує, що зазначені операції по договору здійснювалися шляхом перерахування грошових коштів з поточного рахунку однієї фізичної особи на вкладні (депозитні) рахунки іншої фізичної особи в період дії постанови НБУ № 692/БТ від 30.10.2014 „Про віднесення ПАТ „Дельта Банк" до категорії проблемних", відповідно до якої було прийнято рішення про віднесення АТ „Дельта Банк" до категорії неплатоспроможних на строк 180 днів та запроваджено обмеження в його діяльності, зокрема, Банку було заборонено проведення будь-яких операцій, за результатами яких збільшується гарантована сума відшкодування за вкладами фізичних осіб Фондом, крім договорів, укладених до набрання чинності Постановою, умовами яких передбачено поповнення вкладів фізичних осіб за рахунок відсотків.

Водночас, суд відмічає, що у п. 1.8 договору № 003-13405-170215 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» у доларах США від 17 лютого 2015 року встановлено, що зарахування Вкладу на рахунок здійснюється з власного поточного або вкладного (депозитного) рахунку Вкладника, відкритого в Банку, або готівкою через касу Банку в день укладення сторонами цього договору.

Втім, як встановив суд, ОСОБА_2 як вкладник згідно вказаного Договору кошти не вносила на рахунок, а зарахування Вкладу було здійснено шляхом переказу коштів на депозитний рахунок позивача від третьої особи, а саме ОСОБА_5

Окрім цього, позивач не надав суду доказів внесення готівки ним особисто (квитанції), натомість наявним у матеріалах справи платіжним доручення підтверджується здійснення переказу коштів на депозитний рахунок позивача від третьої особи, що свідчить про порушення умови Договору банківського вкладу (депозиту), якими передбачено, що зарахування вкладу на рахунок здійснюється з власного поточного або вкладного (депозитного) рахунку вкладника, відкритого в Банку, або готівкою через касу Банку.

Водночас, суд не приймає до уваги доводи позивача про те, що факт надходження коштів на рахунок позивача шляхом переказу з рахунку іншого клієнта Банку, не надає достатніх підстав вважати таку операцію нікчемною, оскільки пунктом 5.11. Правил банківського обслуговування фізичних осіб у ПАТ „Дельта Банк" зарахування на вкладний (депозитний) рахунок грошових сум для Вкладника від третьої особи не допускається.

Вказані доводи позивача також спростовуються пунктом 1.8 договору № 003-13405-170215 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» у доларах США від 17 лютого 2015 року, оскільки зарахування Вкладу на рахунок здійснюється з власного поточного або вкладного (депозитного) рахунку Вкладника, відкритого в Банку, або готівкою через касу Банку, а відтак зарахування коштів від третьої особи на рахунок Вкладника є порушенням вказаного договору.

Таким чином, даючи правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав в Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації АТ "Дельта Банк" Кадирова В.В. для включення позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду у справі № К/800/25724/16 від 12.09.2017, в якій колегія суддів зазначила, що перерахування третьою особою грошових коштів, які обліковувалися на його власному рахунку, відкритому у ПАТ „Дельта Банк", на рахунок вкладника - ОСОБА_1 фактично порушує умови Договору банківського вкладу (депозиту) № 002-13115-170115 від 17 січня 2015 року та вимоги чинного законодавства, отже відповідачем правомірно визнано нікчемним договір, укладений 17 січня 2015 року між публічним акціонерним товариством „Дельта Банк" та ОСОБА_1 за № 002-13115-170115 банківського вкладу (депозиту) відповідно до п. 7 ч. 3 статті 38 Закону України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Окремо суд звертає увагу також на ту обставину, що згідно виписки по угоді, кошти з рахунку позивача в сумі 7958 дол. США повернуто 17.02.2015 року ОСОБА_5 (т.1 а.с.12), залишок на рахунку позивача "0,00". Тобто у позивача відсутні кошти у банку, які позивач вважає сумою гарантованого відшкодування.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно з ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оскільки у даній справі оспорюється рішення прийняте відповідачем, суб'єктом владних повноважень, суд відповідно до вимог ч.2 ст.2 КАС України, перевіряє чи прийнято (вчинено) воно: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом на підставі досліджених доказів встановлено, що відповідні положення відповідачем дотримані повністю. З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, а тому адміністративний позов не підлягає задоволенню.

Судові витрати згідно ст. 139 КАС України відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 2, 8-10, 14, 72-79, 90, 139, 242-246, 250, 255, 293, 295 КАС України, суд, -

ухвалив :

1. У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» Кадирова В.В., за участі третьої особи ПАТ «Дельта Банк» про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії - відмовити повністю.

2. Судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Копію рішення направити особам, які беруть участь у справі.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду із врахуванням п.п. 15.5 Перехідних положень КАС України протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст рішення складений 03.05.2019р.

Суддя Коморний О.І.