Справа № 160/9141/18
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2019-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

06 травня 2019 року м. Дніпросправа № 160/9141/18

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Шальєвої В.А.

суддів: Білак С.В., Малиш Н.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.02.2019 р. (суддя Тулянцева І.В.) в справі № 160/9141/18 за позовом ОСОБА_2 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в Акціонерному товаристві «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про визнання незаконним рішення, зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в Акціонерному товаристві «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича (далі - Уповноважена особа Фонду), третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), про визнання незаконним рішення, яке оформлене наказом № 813 від 16.09.2015 р., в частині нікчемності договору № 011-03727-260215 «Зростаючий в євро» від 26.02.2015 р.; зобов'язання внести дані позивача до переліку (реєстру) рахунків як вкладника АТ «Дельта Банк» та подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо позивача, яка має право на відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на рахунку № НОМЕР_1 по договору банківського вкладу «Класичний» (депозиту) № 011-03727-260215 «Зростаючий» від 26.02.2015 р.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.02.2019 р. провадження у справі закрите.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати ухвалу з підстав неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Апелянт вказує на неправильний висновок суду першої інстанції про те, що є рішення, яке набрало законної сили, спорі між тими самими сторонами, про той саме предмет спору, що стало підставою для закриття провадження у справі в частині зобов'язання відповідача внести відомості про позивача до переліку вкладників, які мають на відшкодування коштів за рахунок Фонду, по договору банківського вкладу «Класичний» (депозиту) № 011-03727-260215 «Зростаючий» від 26.02.2015 р. Також вважає помилковий висновок суду першої інстанції, що позовна вимога в частині визнання незаконним рішення, яке оформлене наказом № 813 від 16.09.2015 р., в частині нікчемності договору № 011-03727-260215 «Зростаючий в євро» від 26.02.2015 р. не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Справа судом розглянута без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України у зв'язку з подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження (у порядку письмового провадження).

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить до висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.

Встановивши, що в адміністративній справі № 160/9141/18 позовні вимоги про зобов'язання Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Кадирова В.В. внести дані позивача до переліку (реєстру) рахунків як вкладника АТ «Дельта Банк» та подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо позивача, яка має право на відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб по договору банківського вкладу «Класичний» (депозиту) №011-03727-260215 «Зростаючий» від 26 лютого 2015 року, є тотожними із позовними вимогами в адміністративній справі №804/1307/16, рішення у якій набрало законної сили, суд першої інстанції дійшов до висновку про необхідність закриття провадження в цій частині позовних вимог, оскільки є постанова, що набрала законної сили, у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав (п. 4 ч. 1 ст. 238 КАС України).

Закриваючи провадження у справі в частині позовних вимог про визнання незаконним рішення, яке оформлене наказом № 813 від 16.09.2015 р., в частині про нікчемність договору № 011-03727-260215 «Зростаючий в євро» від 26.02.2015 р., суд першої інстанції послався на правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 17.12.2018 р. в справі № 826/25015/15, відповідно до якого при виявленні нікчемних правочинів Фонд, його уповноважена особа чи банк не наділені повноваженнями визнавати правочини нікчемними. Правочин є нікчемним відповідно до закону, а не наказу банку, підписаного уповноваженою особою Фонду. Такий правочин є нікчемним з моменту укладення в силу закону (частини другої статті 215 ЦК та частини третьої статті 38 Закону № 4452-VI) незалежно від того, чи була проведена передбачена частиною другою статті 38 цього ж Закону перевірка правочинів банку і виданий згаданий наказ. Наслідки нікчемності правочину також настають для сторін у силу вимог закону. Наказ банку не є підставою для застосування таких наслідків. Такий наказ є внутрішнім розпорядчим документом банку, який підписала уповноважена особа Фонду як особа, що здійснює повноваження органу управління банку. За таких обставин, провадження у справі в цій частині підлягає закриттю на підставі пункт 1 частини першої статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України у редакції до 15 грудня 2017 року (пункт 1 частини першої статті 238 цього Кодексу у редакції після 15 грудня 2017 року (далі - КАС).

Суд вважає такий висновок обґрунтованим, з огляду на наступне.

Судом встановлено, між ОСОБА_2 (вкладник) та ПАТ «Дельта Банк» (банк) укладено договір банківського вкладу (депозиту) від 26.02.2015 р. № 011-03727-260215 «Зростаючий» у євро, згідно з пунктом 1.2 якого сума вкладу складає 1435,00 тис. євро. За умовами вказаного договору банк відкриває вкладнику вкладний (депозитний) рахунок № НОМЕР_1, строк залучення вкладу по 12.03.2015 р. Згідно з пунктом 1.8 договору банківського вкладу (депозиту), зарахування вкладу на рахунок здійснюється з власного поточного або вкладного (депозитного) рахунку вкладника, відкритого в Банку, або готівкою через касу Банку в день укладання сторонами цього Договору.

26.02.2015 р. між позивачем та ПАТ «Дельта Банк» укладено додаткову угоду № 1 до договору № 011-03727-260215 від 26.02.2015 р., якою змінено та викладено в іншій редакції пункт 1.8 договору № 011-03727-260215 від 26.02.2015 р. шляхом зазначення про можливість зарахування вкладу при перерахуванні з відкритого в Банку поточного рахунку іншої фізичної особи.

26.02.2015 р. на виконання умов договору від 26.02.2015 р. № 011-03727-260215 грошові кошти у сумі 1435,00 євро внесені на рахунок позивача № НОМЕР_1 шляхом переказу від ОСОБА_4 з рахунку № НОМЕР_2 на підставі платіжного доручення в іноземній валюті для фізичної особи, яка не здійснює підприємницької діяльності, № 46532240 від 26.02.2015 р.

Правління Національного банку України постановою від 02 березня 2015 року № 150 віднесло АТ «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних.

Виконавча дирекція Фонду рішенням від 02 березня 2015 року № 51 в АТ «Дельта Банк» запровадила тимчасову адміністрацію з 03 березня 2015 року та призначила уповноважену особу Фонду на здійснення тимчасової адміністрації АТ «Дельта Банк».

За результатами перевірки правочинів за вкладними операціями в ПАТ «Дельта Банк» Уповноваженою особою Фонду прийнято наказ від 16.09.2015 р. № 813 «Щодо заходів, пов'язаних із наслідками виявлення нікчемних правочинів (договорів) за вкладними операціями», відповідно до якого застосовано наслідки нікчемності договорів банківського вкладу (депозиту), що є нікчемними, з підстав, викладених у пункті 7 частини третьої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», серед яких і договір банківського вкладу, укладений між позивачем та ПАТ «Дельта Банк» (№ 011-03727-260215 від 26.02.2015 р.).

Наказом Уповноваженої особи Фонду гарантування № 836 від 22.09.2015 року внесено зміни до наказу №813 від 16.09.2015 року, в якому зазначено, що з метою недопущення подвійних виплат вкладникам гарантованої суми відшкодування коштів Фондом, наказано, зокрема, анулювати проводки по поверненню коштів з депозитних рахунків, відкритих відповідно до Договорів, або з поточних рахунків, на які відповідно до умов договорів були перераховані кошти після закінчення строку дії Договорів або дострокового розірвання, на рахунки фізичних осіб, які здійснили перерахування коштів на вкладні рахунки, відкриті відповідно до умов Договорів (перелік яких наведено в додатку № 5 до вказаного наказу); структурним підрозділам доручено надіслати вкладникам повідомлення про нікчемність правочинів.

Листом начальника Управління з розвитку комунікацій та післяпродажного обслуговування клієнтів Департаменту клієнтської підтримки від 19.10.2018 року вих. №05-3402880 повідомлено позивача про нікчемність договору банківського вкладу (депозиту) № 011-03727-260215 від 26.02.2015 р. на підставі пункту 7 частини 3 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Відповідно до постанови Правління Національного банку України 02 жовтня 2015 року №664 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 02 жовтня 2015 року №181 «Про початок процедури ліквідації АТ «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку», згідно з яким розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Дельта Банк», призначено уповноважену особу Фонду гарантування та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ «Дельта Банк», визначені статтями 37, 38, 51, частинами першою та другою статті 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

На офіційному сайті Фонду розміщеного оголошення, про те, що Фонд розпочне виплати вкладникам ПАТ «Дельта Банк» за Загальним реєстром (не залежно від часу закінчення строку депозитного договору) з 08 жовтня 2015 року.

Позивача не включено до Загального реєстру вкладників, що мають право на відшкодування коштів за вкладами у банку за рахунок Фонду.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 01.08.2016 р. в справі № 804/1307/16 за позовом ОСОБА_2 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації у ПАТ «Дельта Банк» Кадирова В.В., Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа - ПАТ «Дельта Банк», про визнання протиправною бездіяльності, зобов'язання вчинити певні дії, яка набрала законної сили, відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 про зобов'язання Уповноважену особу Фонду включити її до переліку вкладників АТ «Дельта Банк» для здійснення виплат гарантованої суми відшкодування за вкладом в АТ «Дельта Банк» згідно з договором № 011-03727-260215 від 26.05.2015 р. банківського вкладу (депозиту) «Зростаючий» у євро в розмірі 43319,78 грн.; зобов'язання Уповноважену особу Фонду подати до Фонду інформацію щодо позивача як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом в АТ «Дельта Банк» згідно з договором № 011-03727-260215 від 26.02.2015 р. банківського вкладу (депозиту) «Зростаючий» у євро в розмірі 43319,78 грн. за рахунок Фонду; зобов'язання Фонд здійснити відшкодування позивачу коштів за вкладом в АТ «Дельта Банк» згідно з договором № 011-03727-260215 від 26.02.2015 р. банківського вкладу (депозиту) «Зростаючий» у євро в розмірі 43319,78 грн. за рахунок Фонду.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Відтак, оскільки є таке, що набрало законної сили, судове рішення (постанова) Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 01.08.2016 р. в справі № 804/1307/16 між тими самими сторонами, про той самий предмет і тих самих підстав, є правильним висновок суду першої інстанції про закриття провадження у справі в частині позовних вимог про зобов'язання Уповноваженої особи Фонду внести дані позивача до переліку (реєстру) рахунків як вкладника АТ «Дельта Банк» та подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо позивача, яка має право на відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб по договору банківського вкладу (депозиту) «Зростаючий» № 011-03727-260215 від 26.02.2015 р.

Суд вважає необґрунтованими доводи апелянта стосовно того, що підстави позову в цій справі не є тотожними з підставами позову у справі № 804/1307/16.

З цього приводу апелянт зазначає, що АТ «Дельта Банк» виправлена помилка у даті додаткової угоди до договору № 011-03727-260215, що не розглядалось судом при ухваленні рішення у справі № 804/1307/16.

Таке посилання апелянта є цілком безпідставним, оскільки Дніпропетровським апеляційним адміністративним судом при ухваленні постанові в справі № 804/1307/16 враховане виправлення дати укладання додаткової угоди та зазначено наступне.

«До суду було надано копію додаткової угоди №1 від 26.02.2015 року до договору від 26.02.2015 року № 011-03727-260215 разом з листом від 15.07.2016 року вих.№15052016 начальника Дніпропетровського відділення №13 АТ «Дельта Банк», в якому зазначено, що дійсною необхідно вважати дату укладання додаткової угоди № 011-03727-260215 - 26 лютого 2016 року. (т.2 а.с.111-112)

Надані до суду додаткова угода №1 від 26.02.2015 року до договору від 26.02.2015 року №011-03727-260215 та лист від 15.07.2016 року вих.№15052016 начальника Дніпропетровського відділення №13 АТ «Дельта Банк» колегія суддів не бере до уваги, оскільки у зв'язку з запровадження тимчасової адміністрації в АТ «Дельта Банк», уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в банку було видано Наказ №23 від 03.03.2015 року «Про скасування довіреностей», яким скасовано всі довіреності, видані Банком на представництво та/або вчинення правочинів від імені Банку. Отже, починаючи з 03.03.2015 року у відповідних працівників банку відсутні будь-які повноваження на вчинення правочинів чи внесення змін до них, а тому надані до суду додаткова угода №1 від 26.02.2015 року до договору від 26.02.2015 року №011-03727-260215 та лист від 15.07.2016 року вих.№15052016 видані особою, яка не мала на те повноважень.

Колегією суддів встановлено, що 26.02.2015 року на виконання умов договору від 26.02.2015 року № 011-03727-260215 грошові кошти у сумі 1435,00 євро були внесені на рахунок позивача шляхом переказу з поточного рахунку іншої ніж вкладник фізичної особи - ОСОБА_4, що прямо суперечить умовам договору банківського вкладу та Постанові Правління Національного банку України від 16.09.2013 року №365 "Про порядок надходження коштів в іноземній валюті на поточні рахунки фізичних осіб в межах України".»

Крім того, суд вказує, що підстави позову, викладені в позовній заяві в цій справі, тотожні підставам позову у справі № 804/1307/16.

Стосовно наявності правових підстав для закриття провадження у справі в частині позовних вимог про визнання незаконним рішення, яке оформлене наказом № 813 від 16.09.2015 р., в частині нікчемності договору № 011-03727-260215 «Зростаючий» в євро від 26.02.2015 р., суд також вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції.

Верховним Судом в постанові від 17.12.2018 р. в справі № 826/25015/15 викладено наступний правовий висновок.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду визначаються Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23.02.2012 року № 4452 - VI (далі - Закон № 4452 - VI).

Закон № 4452-VI визначає порядок складання уповноваженою особою Фонду переліку вкладників, які мають право на відшкодування сум коштів за банківськими вкладами, а також підстави та умови, за наявності яких відшкодування суми коштів за банківським вкладом фізичним особам за рахунок коштів Фонду не здійснюється.

Частиною 2 ст. 37 Закону № 4452-VI передбачено, що Фонд безпосередньо або уповноважена особа Фонду у разі делегування їй повноважень має право: 1) вчиняти будь-які дії та приймати рішення, що належали до повноважень органів управління і органів контролю банку; 2) укладати від імені банку будь-які договори (вчиняти правочини), необхідні для забезпечення операційної діяльності банку, здійснення ним банківських та інших господарських операцій, з урахуванням вимог, встановлених цим Законом; 3) продовжувати, обмежувати або припиняти здійснення банком будь-яких операцій; 4) повідомляти сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів; 5) заявляти від імені банку позови майнового та немайнового характеру до суду, у тому числі позови про винесення рішення, відповідно до якого боржник банку має надати інформацію про свої активи; 6) звертатися до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення в разі виявлення фактів шахрайства та інших протиправних дій працівників банку або інших осіб стосовно банку; 7) залучати до роботи у процесі здійснення тимчасової адміністрації за рахунок банку на підставі цивільно-правових договорів інших осіб (радників, аудиторів, юристів, оцінювачів та інших) у межах кошторису витрат, затвердженого виконавчою дирекцією Фонду. Такі договори можуть бути розірвані в односторонньому порядку у день повідомлення Фондом другої сторони про таке розірвання з наслідками, встановленими цивільним законодавством; 8) призначати проведення аудиторських перевірок та юридичних експертиз з питань діяльності банку за рахунок банку в межах кошторису витрат, затвердженого виконавчою дирекцією Фонду; 9) приймати на роботу, звільняти з роботи чи переводити на іншу посаду будь-кого з керівників чи працівників банку, переглядати їх службові обов'язки, змінювати розмір оплати їх праці з додержанням вимог законодавства України про працю; 10) зупиняти розподіл капіталу банку чи виплату дивідендів у будь-якій формі; 11) вчиняти дії, спрямовані на виконання плану врегулювання, відповідно до цього Закону та нормативно-правових актів Фонду.

В силу приписів частини 2 статті 38 Закону № 4452-VI протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Підстави для визнання правочину (у тому числі договору) нікчемним визначені, зокрема, у частині третій статті 38 Закону № 4452-VI(в редакції до 12 серпня 2015 року, до набранням чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку» від 16 липня 2015 року № 629-VIII), яка визначає, що правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: 1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; 2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; 3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; 4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; 5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність»; 6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку» від 16 липня 2015 року № 629-VIII частину третю статті 38 Закону України № 4452-VI доповнено пунктом 9, який передбачає таку підставу для нікчемності як «здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства».

Тобто, згідно з положеннями статей 37, 38 Закону № 4452-VI Фонд або його уповноважена особа наділені повноваженнями щодо виявлення факту нікчемності правочинів, а саме, мають право здійснити перевірку таких правочинів стосовно їх нікчемності, прийняти відповідне рішення про виявлення факту нікчемності правочину і повідомити про це сторони правочину, а також вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності правочинів.

При цьому, при виявленні нікчемних правочинів Фонд, його уповноважена особа чи банк не наділені повноваженнями визнавати правочини нікчемними. Правочин є нікчемним відповідно до закону, а не наказу банку, підписаного уповноваженою особою Фонду. Такий правочин є нікчемним з моменту укладення в силу закону (частини другої статті 215 ЦК та частини третьої статті 38 Закону № 4452-VI) незалежно від того, чи була проведена передбачена частиною другою статті 38 цього ж Закону перевірка правочинів банку і виданий згаданий наказ. Наслідки нікчемності правочину також настають для сторін у силу вимог закону. Наказ банку не є підставою для застосування таких наслідків. Такий наказ є внутрішнім розпорядчим документом банку, який підписала уповноважена особа Фонду як особа, що здійснює повноваження органу управління банку. За таких обставин, провадження у справі в цій частині підлягає закриттю на підставі пункт 1 частини першої статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України у редакції до 15 грудня 2017 року (пункт 1 частини першої статті 238 цього Кодексу у редакції після 15 грудня 2017 року).

Таким чином, враховуючи, що частиною 5 статті 242 КАС України встановлено, що при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду, приведений вище правовий висновок Верховного Суду повинен враховуватися судом при застосуванні норм права.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Відтак, суд погоджує висновок суду першої інстанції, що оскільки встановлена правова природа наказу Уповноваженої особи Фонду від 16.09.2015 р. № 813 «Щодо заходів, пов'язаних із наслідками виявлення нікчемних правочинів (договорів) за вкладними операціями» унеможливлює здійснення судового розгляду щодо визнання його недійсним, провадження у справі в цій частині підлягає закриттю на підставі пункту 1 частини першої статті 238 цього КАС України.

Доводи апелянта судом не приймаються у зв'язку з обов'язковістю висновків Верховного Суду щодо застосування приведених вище норм права.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, ухвала прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.02.2019 р. в справі № 160/9141/18 залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.02.2019 р. в справі № 160/9141/18 за позовом ОСОБА_2 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в Акціонерному товаристві «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про визнання незаконним рішення, зобов'язання вчинити певні дії залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття 06.05.2019 р. та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 06.05.2019 р.

Суддя-доповідач В.А. Шальєва

суддя С.В. Білак

суддя Н.І. Малиш