Справа № 160/1620/19
Суддя: Білак С.В.
Дата ухвалення: 2019-05-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

02 травня 2019 року м. Дніпросправа № 160/1620/19

Суддя Третього апеляційного адміністративного суду Білак С.В., перевіривши на відповідність вимогам Кодексу адміністративного судочинства України апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 березня 2019 року у справі №160/1620/19 (головуючий суддя у 1 інстанції - Голобутовський Р.З.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним рішення та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

24.04.2019 року до Третього апеляційного адміністративного суду надійшла адміністративна справа №160/1620/19 з апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 березня 2019 року.

Перевіривши апеляційну скаргу суддя встановив, що вона не відповідає вимогам статті 296 КАС України, з огляду на таке.

Відповідно до п.1 ч.5 ст.296 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що до апеляційної скарги додається документ про сплату судового збору.

Згідно з ч.1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції чинній на момент звернення позивача до суду з адміністративним позовом), судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Станом на 1 січня 2019 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлений законом становить 1921 грн.

Згідно з пп.1 п.3 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції чинній на момент звернення позивача до суду з адміністративним позовом) за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою судовий збір складає 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (768,40 грн.).

Відповідно до абз.2 ч.3 ст.6 Закону України «Про судовий збір» у разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Як свідчать матеріали справи, позивачем подано позов який містить вимоги про визнання протиправним рішення та зобов'язання вчинити певні дії, як наслідок протиправності оскаржуваного рішення, що фактично є однією вимогою немайнового характеру, тому ставка, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви складала 768,40 грн.

Відповідно до пп. 2 п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції чинній на момент звернення апелянта до суду з апеляційною скаргою), за подання до адміністративного суду апеляційної скарги на рішення суду, заяви про приєднання до апеляційної скарги на рішення суду, заяви про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами ставка судового збору складає 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Отже, ставка за подання апеляційної скарги на рішення суду становить 150% від 768,40 грн. = 1152,60 грн., проте документ, що підтверджує сплату судового збору у визначеному розмірі до суду не надано.

Несплачену суму судового збору належить перераховувати за наступними реквізитами: Отримувач коштів: УК у Шевчен.р.м.Дніпра/Шев.р/22030101; Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37989274; Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); Код банку отримувача (МФО) 899998; Рахунок отримувача 1005; Код класифікації доходів бюджету 22030101; Призначення платежу*; 101; _______ (код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб, реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомив про це відповідний орган Міністерства доходів і зборів України і має відповідну відмітку у паспорті); Судовий збір, за позовом _________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд (назва суду, де розглядається справа).

Слід також зазначити, що згідно з ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 43 КАС України здатність мати процесуальні права та обов'язки в адміністративному судочинстві (адміністративна процесуальна правоздатність) визнається за громадянами України, іноземцями, особами без громадянства, органами державної влади, іншими державними органами, органами влади Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами, підприємствами, установами, організаціями (юридичними особами).

Здатність особисто здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов'язки, у тому числі доручати ведення справи представникові (адміністративна процесуальна дієздатність), належить фізичним особам, які досягли повноліття і не визнані судом недієздатними, а також фізичним особам до досягнення цього віку у спорах з приводу публічно-правових відносин, у яких вони відповідно до законодавства можуть самостійно брати участь.

З наведеного вбачається, що учасник справи, який володіє адміністративною процесуальною дієздатністю, може особисто брати участь в розгляді адміністративної справи або доручати ведення справи представникові.

Відповідно до частини першої та другої статті 55 КАС України, сторона, третя особа в адміністративній справі, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Особиста участь у справі особи не позбавляє її права мати в цій справі представника.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 59 КАС України повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені довіреністю фізичної або юридичної особи.

Частинами 2, 9 ст. 59 КАС України передбачено, що довіреність фізичної особи повинна бути посвідчена нотаріально або, у визначених законом випадках, іншою особою. Довіреності або інші документи, які підтверджують повноваження представника і були посвідчені в інших державах, повинні бути легалізовані в установленому законодавством порядку, якщо інше не встановлено міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Зі змісту позову вбачається, що у цій справі спір стосується прав і обов'язків ОСОБА_1, відносно якої проявлено бездіяльність з боку відповідача.

Апеляційну скаргу від імені ОСОБА_1 у справі № 160/1620/19 подано і підписано ОСОБА_2.

В матеріалах справи міститься копія довіреності від 08.08.2017 року, відповідно до якої ОСОБА_1 уповноважує, зокрема ОСОБА_2 на представництво її інтересів, в тому числі, в судових органах України будь-якої інстанції та юрисдикції строком до 08.08.2020 року та копія засвідчення адвокатом-нотаріусом держави Ізраїль справжності підпису ОСОБА_1 (а.с 23-24).

Із вказаної копії засвідчення справжності підпису вбачається, що 08.08 2017 року особа ОСОБА_1 була встановлена адвокатом-нотаріусом держави Ізраїль на підставі закордонного паспорту громадянина України НОМЕР_1, виданого органом 1423 15.12.1998 року, із копій довіреності від 08.08.2017 року також вбачається, що остання видана на підставі вказаного паспорту.

В той же час, з копії паспорта громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_1 вбачається, що останній виданий 15 грудня 1998 року та дійсний до 15 грудня 2008 року, відмітки про продовження терміну дії паспорта відсутні. (а.с. 22)

Відповідно до п. 1 Положення про паспорт громадянина України паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу власника та підтверджує громадянство України. Паспорт є дійсним для укладання цивільно-правових угод, здійснення банківських операцій, оформлення доручень іншим особам для представництва перед третьою особою лише на території України, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України. Документом, що посвідчує особу громадянина України за кордоном і при перетинанні державного кордону України, є паспорт громадянина України для виїзду за кордон.

Згідно з п. 2 Положення про паспорт громадянина України для виїзду за кордон паспорт - це документ, що посвідчує особу громадянина України під час перетинання ним державного кордону України та перебування за кордоном.

Разом з тим, п. 12 Положення про паспорт громадянина України для виїзду за кордон передбачено, що строк дії паспорта становить десять років.

Отже, паспорт громадянина України є дійсним для, зокрема, оформлення доручень іншим особам для представництва перед третьою особою на території України. При цьому, документом, що посвідчує особу громадянина України під час перетинання ним державного кордону України та перебування за кордоном є паспорт громадянина України для виїзду за кордон, який, в свою чергу, є дійсним протягом десяти років.

З аналізу вказаних норм вбачається, що у разі оформлення доручень іншим особам для представництва перед третьою особою громадянином України, який перебуває за кордоном застосовуються аналогічні вимоги як до паспорта громадянина України.

Враховуючи те, що на момент видачі довіреності термін дії паспорта ОСОБА_1 сплинув, тобто цей паспорт є недійсним і не може підтверджувати її особу, а тому наявна в матеріалах справи довіреність, видана, зокрема ОСОБА_2, не є належним документом на підтвердження права особи, яка підписала апеляційну скаргу, на вчинення такої дії

Згідно з ч.2 ст.298 КАС України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 296 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи не надання апелянтом документу про сплату судового збору, відсутність в матеріалах справи документу на підтвердження права особи, яка підписала апеляційну скаргу, на вчинення такої дії, суддя дійшов висновку, що апеляційна скарга подана без додержання вимог, встановлених КАС України, а тому підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення вказаних недоліків протягом десяти днів з дня вручення копії ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.

Враховуючи вищенаведене та керуючись статтями 169, 296, 298 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 березня 2019 року у справі №160/1620/19 - залишити без руху.

Встановити скаржнику строк для усунення виявлених недоліків апеляційної скарги протягом десяти днів з дня вручення копії ухвали про залишення апеляційної скарги без руху шляхом надіслання на адресу Третього апеляційного адміністративного суду: документу про сплату судового збору; належним чином завіреного документу на підтвердження права особи, яка підписала апеляційну скаргу, на вчинення такої дії.

Після усунення недоліків апеляційної скарги у строк, встановлений судом, вона вважатиметься поданою у день первинного її подання до суду.

Роз'яснити скаржнику, що при невиконанні вимог даної ухвали в іншій частині, апеляційна скарга повертається особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя С.В. Білак