Справа № 464/698/19
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2019-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2019 рокуЛьвів№ 857/3753/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді - Мікули О. І.,

суддів - Курильця А. Р., Ніколіна В. В.,

з участю секретаря судового засідання - Федчук М. Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в залі суду апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції на рішення Сихівського районного суду міста Львова від 01 березня 2019 року у справі № 464/698/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про притягнення до адміністративної відповідальності,-

суддя в 1-й інстанції - Дулебко Н. І.,

час ухвалення рішення - 01.03.2019 року, 12:40 год.,

місце ухвалення рішення - м. Львів,

дата складання повного тексту рішення - 01.03.2019 року,

в с т а н о в и в:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача - Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції, в якому просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення НК №469997 від 31 січня 2019 року, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП.

Рішенням Сихівського районного суду міста Львова від 01 березня 2019 року позов задоволено частково. Звільнено ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.122 КУпАП, обмежившись усним зауваженням, залишивши постанову про накладення адміністративного стягнення серії НК №469997 від 31 січня 2019 року, у частині встановлення винуватості особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, без змін. Провадження у справі про адміністративне правопорушення закрито. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, відповідач - Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції оскаржило його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що позивачем здійснено зупинку транспортного засобу в зоні дії знаку 3.34 «Зупинку заборонено», чим порушено вимоги п.8.4 ПДР України та вчинено адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП, а тому оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення винесена з дотриманням норм чинного законодавства. Разом з тим, суд першої інстанції вважав таке діяння малозначним, а тому звільнив позивача від адміністративної відповідальності. Постановляючи оскаржуване судове рішення, суд першої інстанції керувався ст.22 КУпАП, якою передбачено, що при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням. Разом з тим, суд не врахував, що у цій справі він не є органом, який уповноважений вирішувати справу про притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП, оскільки відповідно до ч.1 ст.222 КУпАП органами уповноваженими розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою, другою і третьою статті 122 КУпАП є органи Національної поліції. Просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову, якою у задоволенні позову відмовити.

Відзив на апеляційну скаргу позивачем поданий не був. Відповідно до ч.4 ст.304 КАС України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Учасники справи в судове засідання не прибули, хоча про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином, тому суд вважає можливим проведення розгляду справи в їх відсутності за наявними у справі матеріалами, та на основі наявних у ній доказів, згідно з ч.4 ст.229 КАС України без фіксування судового засідання технічними засобами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, а оскаржуване рішення скасувати з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що постановою серії НК №469997 від 31 січня 2019 року у справі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП та накладено штраф у розмірі 255 грн.

Із змісту оскаржуваної постанови вбачається, що позивач 31 січня 2019 року о 19 год. 20 хв. у м. Львові на пл.Міцкевича, 6/7, керуючи транспортним засобом марки «Audi» д.н.з. НОМЕР_1, здійснив зупинку в зоні дії знаку 3.34 «Зупинку заборонено», чим порушив вимоги п.8.4 «в» ПДР України.

Задовольняючи частково адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач дійсно здійснив зупинку в зоні дії знаку 3.34 «Зупинку заборонено», чим порушив вимоги п.8.4 «в» ПДР України, разом з тим, вказаним правопорушенням позивач жодних перешкод для руху пішоходів чи транспортних засобів не створив, тому враховуючи обставини, за яких було вчинено правопорушення, незначний характер цього правопорушення, суд першої інстанції визнав за можливе звільнити позивача від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням, залишивши постанову про накладення адміністративного стягнення серії НК №469997 від 31 січня 2019 року у частині встановлення винуватості особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, без змін.

Даючи правову оцінку таким висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Ч.5 ст.14 Закону України "Про дорожній рух" передбачає, що учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Згідно зі cт.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ст.251 КУпАП передбачає, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

З матеріалів справи вбачається, що позивача притягнено до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, а саме: зупинка в зоні дії знаку 3.34 «Зупинку заборонено», що є порушенням вимоги п.8.4 «в» ПДР України.

Відповідно до ч.1 ст.122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно з п.8.4 «в» ПДР України дорожні знаки поділяються на групи, зокрема заборонні знаки, які запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.

Відповідно до розділу 33 ПДР України дорожній забороняючий знак 3.34 "Зупинку заборонено" передбачає заборону зупинки і стоянки транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу).

Згідно з п.п. 15.1, 15.2 ПДР зупинка і стоянка транспортних засобів на дорозі повинні здійснюватись у спеціально відведених місцях чи на узбіччі. За відсутності спеціально відведених місць чи узбіччя або коли зупинка чи стоянка там неможливі, вони дозволяються біля правого краю проїзної частини (якомога правіше, щоб не перешкоджати іншим учасникам дорожнього руху).

Ст.72 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП (зупинка в зоні дії знаку 3.34 «Зупинку заборонено»), відповідач надав відеозапис з камери нагрудного реєстратора поліцейського.

Разом з тим, з оглянутого колегією суддів вищевказаного відеозапису з камери нагрудного реєстратора поліцейського не вбачається підтвердження факту вчинення поставленого у вину адміністративного правопорушення позивачем, оскільки неможливо ідентифікувати автомобіль, розташований поруч зі знаком 3.34 «Зупинку заборонено», а тому вказаний відеозапис не є належним та допустимим доказом на підтвердження факту порушення позивачем Правил дорожнього руху.

Крім того, жодних інших доказів на підтвердження вищезазначеного факту відповідачем не надано, а судом таких не здобуто.

Таким чином, належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, зокрема, фото- відеозапис, яким зафіксовано адміністративне правопорушення, відповідач не надав.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, колегія суддів дійшла висновку про те, що відповідачем не доведено факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, тому постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії НК №469997 від 31 січня 2019 року щодо накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 255 грн. підлягає скасуванню, а позовні вимоги необхідно задовольнити.

Колегія суддів погоджується з висновком суд першої інстанції щодо правильності нескладання у спірних правовідносинах протоколу про адміністративне правопорушення, а винесення постанови, виходячи з наступного.

Ст.222 КУпАП передбачає, що органи Національної поліції розглядають, в тому числі, справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (ч.ч.1-3,5-6 ст.121, ст.ст.121-1, 121-2, ч.1-3 ст.122, ч.1 ст.123, ст.ст.124-1 - 126) тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ч.3 ст.254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення не складається у випадках, передбачених ст.258 цього кодексу.

Згідно з ч.2, 4 ст.258 КУпАП протокол не складається в разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст.283 КУпАП.

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення, в тому числі, і правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху.

Ст.258 КУпАП містить вичерпний перелік випадків, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається.

Відповідно до ст.283 КУпАП постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає безпідставними покликання позивача на обов'язковість складання у спірних правовідносинах протоколу про адміністративні правопорушення, оскільки такі спростовуються вищенаведеними мотивами, а у спірних правовідносинах відповідач складає на місці постанову про адміністративне правопорушення.

Разом з тим, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 необхідно звільнити від адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, обмежившись усним зауваженням і зазначає наступне.

Згідно зі ст.22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Колегія суддів звертає увагу, що законодавцем надано право звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням саме органу (посадовій особі), уповноваженому вирішувати справу про адміністративне правопорушення, а у даному випадку таким органом виступають органи Національної поліції.

Таким чином, суд першої інстанції вийшов за межі вказаної статті, а тому перебрав на себе дискреційні повноваження державного органу.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що способи судового захисту порушених прав, свобод або законних інтересів осіб у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності визначені ст.286 КАС України.

Так, відповідно до ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Вказаний перелік судових рішень, які може приймати суд першої інстанції у цій категорії справ, є вичерпний, а тому суд не вправі звільнити особу від адміністративної відповідальності, застосувавши ст.22 КУпАП, тим самим підміняти собою державні органи, компетенція яких чітко регламентована чинним законодавством.

Разом з тим, суд першої інстанції не надав належної оцінки вказаним обставинам, що призвело до ухвалення помилкового рішення, у зв'язку з чим рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню.

Таким чином, доводи апеляційної скарги в цій частині є підставними та спростовують відповідні висновки суду першої інстанції з вищенаведених мотивів.

З врахуванням усіх вищенаведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв рішення з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв'язку з чим відповідно до вимог ст.317 КАС України рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення.

Керуючись ст. 229, 242, 243, 250, 271, 272, 286, 310, 315, 317, 320, 321, 322 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції задовольнити частково.

Рішення Сихівського районного суду міста Львова від 01 березня 2019 року у справі № 464/698/19 скасувати та прийняти постанову, якою позов задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення від 31 січня 2019 року НК №469997, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 255 грн. за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий - суддя О. І. Мікула
судді А. Р. Курилець
В. В. Ніколін