Справа № 420/5610/18
Суддя: Корой С. М.
Дата ухвалення: 2019-05-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/5610/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2019 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Корой С.М., розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Чорноморського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Чорноморського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області, в якому позивач просить:

визнати протиправною бездіяльність Чорноморського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області щодо відмови провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 на пільгових умовах відповідно до п. а) ст. 13, ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на підставі уточнюючих довідок;

скасувати розпорядження Чорноморського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області № 1729 від 10.07.2018р.;

зобов'язати Чорноморське об'єднане управління Пенсійного фонду України Одеської області перерахувати, сплатити борг за весь період та постійно (безперервно) виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. а) ст.13, ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24 червня 2016 року № 461, в подвійному розмірі, передбаченому частиною 3 статті 24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з дня звернення до Чорноморського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, а саме з 17.08.2017р., зарахувавши у пільговий трудовий стаж, роботу за період:

з 20.06.1983р. по 11.08.1983р. працював учнем гірником очисного забою з повним робочим днем у шахті, з оплатою за підземною робочою ставкою, був звільнений у зв'язку з закінченням виробничої практики;

з 16.06.1984р. по 20.07.1994р. працював прохідником підземним IV розряду з повним робочим днем в шахті під час виробничої практики, був звільнений у зв'язку з закінченням виробничої практики;

з 09.02.1985р. по 31.03.1985р. працював гірничим очисного забою V розряду під землею, з повним робочим днем в шахті під час виробничої практики, був звільнений у зв'язку з закінченням виробничої практики;

з 16.08.1985р. по 08.10.1985р. працював гірничим майстром підземним, з повним робочим днем в шахті, звільнений по переведенню;

з 10.11.1985р. по 13.01.1986р. працював гірничим майстром підземним, з повним робочим днем під землею, звільнений по переведенню;

з 17.03.1986р. по 01.07.1991р. працював гірничим майстром підземним, з повним робочим днем в шахті, звільнений за власним бажанням;

для обчислення заробітної плати (доходу) для пенсії ОСОБА_1 зарахувати стаж, передбачений частиною 1 статті 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» - понад 60 місяців, зазначений у довідці відокремленого підрозділу «Шахта жовтневий рудник» державного підприємства «Донецька вугільна енергетична компанія» про заробітну плату для обчислення пенсії № 175 від 15.04.2014р.;

зобов'язати Чорноморське об'єднане управління Пенсійного фонду України Одеської області в місячний термін з моменту набрання законної сили судовим рішенням надати звіт до суду про повне виконання цього рішення.

Ухвалою від 07.03.2018 р. Одеським окружним адміністративним судом відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

07.12.2018 р. від представника відповідача надійшов відзив на позов та копія пенсійної справи позивача.

Ухвалою суду від 28.12.2018р. призначено проведення розгляду справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою від 20.02.2019р., яка занесена до протоколу засідання, закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду по суті.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 19.04.2018р. у справі №815/600/18 визнано протиправним та скасовано рішення Чорноморського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області про відмову у призначенні пенсії на пільгових умовах та зобов'язано Чорноморське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах. Проте відповідач всупереч зобов'язання, встановленого рішенням суду, на підставі розпорядження № 1729 від 10.07.2018р. призначив позивачу пенсію, без врахування пільгового стажу, зарахувавши заробітну плату не з довідок, підтверджуючих стаж роботи за Списком № 1, а за період з 01.07.2000 р. по 31.12.2014 р., внаслідок чого середньомісячний заробіток склав 2347,22 грн. При цьому нараховано мінімальну пенсію та заборгованість за період з 18.08.2017р. по 31.07.2018р. у розмірі 16528,20 грн., однак заборгованість не виплачена, а зазначено, що її виплату з урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України №365 від 25.04.2018 р. буде проведено в окремому порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Позивач вважає, що відповідачем безпідставно не враховано довідки, підтверджуючі наявний трудовий стаж на роботі зі шкідливими умовами та останній протиправно ухиляється від сплати заборгованості за період з 18.08.2017р. по 31.07.2018р., що призводить до порушення його права на соціальний захист, зумовлює дискримінацію прав внутрішньо-переміщених осіб та суперечить нормам Європейської конвенції з прав людини і основоположних свобод, Конституції та законам України.

Відповідач в обґрунтування правової позиції зазначив, що на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19.04.2018р. у справі №815/600/18 відповідні періоди роботи зараховано до пільгового стажу та з 18.08.2017р. призначено пенсію зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Борг по розрахунку пенсії з 18.08.2017р. по 31.07.2018р. нараховано в сумі 16528,20 грн., проте не виплачено, оскільки позивач відноситься до категорії внутрішньо переміщених осіб. По даній категорії осіб виплати регулюються постановою Кабінету Міністрів України № 365 від 08.06.2018 р., згідно якої з урахуванням змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України № 335 від 25.04.2018р., суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінету Міністрів України. На теперішній час такий порядок відсутній. Довідка про заробітну плату № 175 від 15.04.2014р. не врахована, оскільки підтвердити довідку первинними документами немає можливості, в зв'язку з чим відсутні підстави для її врахування при перерахунку пенсії. Також відповідач зазначив, що вищевказаним рішенням суду його не зобов'язано виплачувати борг по розрахунку пенсії з 18.08.2017р. по 31.07.2018р. та при перерахунку враховувати довідку про заробітну плату № 175 від 15.04.2014р.

До судового засідання 04.03.2019р. всі учасники справи не з'явились, явку представників не забезпечили, про дату, час та місце судового розгляду повідомлялись належним чином та завчасно.

Згідно ч. 3 ст. 194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

20.02.2019р. (вх. №6247/19) від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи без його участі.

В матеріалах справи наявне клопотання від 20.02.2019р. (вх. №6248/19), яке надійшло від представника Чорноморського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області, про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ч. 3 ст. 194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

За приписами ч.1 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з'явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта (ч. 9 ст. 205 КАС України).

Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи наведене, у зв'язку із неприбуттям у судове засідання 04.03.2019р. всіх учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце судового розгляду, та надання ними клопотань про розгляд справи за їх відсутності, суд дійшов висновку про розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у справі письмовими доказами.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд дійшов наступного.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 19.04.2018р. у справі №815/600/18 адміністративний позов ОСОБА_1 до Чорноморського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні задоволено у повному обсязі:

визнано протиправним та скасовано рішення Чорноморського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №1 від 03.01.2018 р. про відмову ОСОБА_1 в призначені пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «а» ст. 13, ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення»;

зобов'язано Чорноморське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «а» ст. 13, ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24 червня 2016 року № 461, з дня звернення до Чорноморського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, а саме з 17.08.2017 року, зарахувавши у пільговий трудовий стаж ОСОБА_1 роботу за період:

з 20.06.1983 року по 11.08.1983 року: працював учнем гірником очисного забою з повним робочим днем у шахті, з оплатою за підземною робочою ставкою, був звільнений у звязку із закінченням виробничої практики;

з 16.06.1984 року по 20.07.1984 року: працював прохідником підземним IV розряду з повним робочим днем в шахті під час виробничої практики, був звільнений у звязку із закінченням виробничої практики;

з 09.02.1985 року по 31.03.1985 року: працював гірничим очисного забою V розряду під землею, з повним робочим днем в шахті, був звільнений у звязку із закінченням виробничої практики;

з 16.08.1985 року по 08.10.1985 року: працював гірничим майстром підземним, з повним робочим днем в шахті, звільнений по переведенню;

з 10.11.1985 року по 13.01.1986 року: працював гірничим майстром, з повним робочим днем під землею, звільнений по переведенню;

з 17.03.1986 року по 01.07.1991 року: працював гірничим майстром підземним, з повним робочим днем в шахті, звільнений за власним бажанням.

02.10.2018р. позивач звернувся до Чорноморського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області із заявою про перерахунок пенсії з урахуванням вказаного рішення (а.с. 28-29).

Згідно з розпорядження Чорноморського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області № 1729 від 10.07.2018р. позивачу проведено перерахунок пенсії (а.с. 76).

12.10.2018р. (вих. № 110/М-01) Чорноморським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Одеської області повідомлено позивача, що пенсію у розмірі 1460,67 грн та борг за період з 18.08.2017р. по 31.07.2018р. у сумі 16528,20 грн. нараховано на серпень 2018р. На жовтень 2018р. нарахована пенсія у розмірі 1460,67 грн. та на додаткову відомість нарахована відкладена доплата у розмірі 16528,20 грн. (за період з 18.08.2017р. по 31.07.2018р.), яка буде виплачена в окремому порядку (а.с. 30-35).

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, ч. 2 ст. 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.1 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Згідно ч.1 ст. 24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною 3 ст. 24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом. За кожний повний рік стажу роботи (врахованого в одинарному розмірі) на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Зі змісту позовної заяви та доданих до неї матеріалів вбачається, що позивач не погоджується: по-перше, з не врахуванням довідок, підтверджуючих наявного трудового стажу на роботі зі шкідливими умовами (оригіналів довідок відокремленого підрозділу «Шахта жовтневий рудник» державного підприємства «Донецька вугільна енергетична компанія» про заробітну плату для обчислення пенсії № 175 від 15.04.2014 р. та державного підприємства «Донецька вугільна енергетична компанія» №115 від 22.04.2014р.); по-друге, ухиленням від сплати заборгованості за період з 18.08.2017р. по 31.07.2018р. з посиланням на положення постанови Кабінету Міністрів України № 365 від 25.04.2018 р. щодо неможливості її сплати за відсутності окремого визначеного Кабінетом Міністрів України порядку.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 02.10.2018р. до Чорноморського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області надійшла заява позивача про перерахунок пенсії з урахуванням вказаного рішення (а.с. 28-29). У зазначеній заяві позивачем було акцентовано увагу на безпідставності не врахування при перерахунку пенсії довідки відокремленого підрозділу «Шахта жовтневий рудник» державного підприємства «Донецька вугільна енергетична компанія» про заробітну плату для обчислення пенсії № 175 від 15.04.2014р., враховуючи, що судом при вирішенні справи №815/600/18 було визнано документи, що підтверджують трудовий стаж ОСОБА_1, трудова книжка, в якій є записи за спірний період, належним чином оформлена, завірена належним чином печатками підприємств наявні оригінали довідок про заробітну плату та обчислення пенсії. При чому, у заяві акцентовано увагу відповідача на тому, що в рішенні суду встановлено, що уточнюючі довідки видані ще у квітні 2014 року, до віднесення м. Донецьк розпорядженням Кабінету Міністрів України № 1053-р від 30.10.2014р. до населених пунктів, на території яких здійснюється антитерористична операція.

При вирішенні даного спору суд враховує, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 19.04.2018р. у справі №815/600/18 встановлено, що згідно даних трудової книжки позивача БТ-І №9537637 ОСОБА_1:

з 20.06.1983 року по 11.08.1983 року, працював підземним учнем гірником очисного забою з повним робочим днем у шахті під час виробничої практики, та був звільнений у звязку із закінченням виробничої практики (стаж роботи 1 місяць 22 дні);

з 16.06.1984 року по 20.07.1984 року працював прохідником підземним IV розряду з повним робочим днем в шахті під час виробничої практики, був звільнений у звязку із закінченням виробничої практики (стаж роботи 1 місяць 5 днів);

з 09.02.1985 року по 31.03.1985 року працював гірничим очисного забою V розряду під землею, з повним робочим днем в шахті, був звільнений у звязку із закінченням виробничої практики (стаж роботи 1 місяць 23 дні) ;

з 16.08.1985 року по 08.10.1985 року працював гірничим майстром підземним, з повним робочим днем в шахті, звільнений по переведенню (стаж роботи 1 місяць 23 дні);

з 10.11.1985 року по 13.01.1986 року працював гірничим майстром, з повним робочим днем під землею, звільнений по переведенню (стаж роботи 2 місяці 4 дні);

з 17.03.1986 року працював гірничим майстром підземним, з повним робочим днем в шахті, 26.02.1987 року був переведений на дільницю № 9 гірничим майстром підземним, з повним робочим днем в шахті, та 01.07.1991 року звільнений за власним бажанням (стаж роботи 5 років 3 місяці 15 днів).

На підставі вищезазначеного судом встановлено, що пільговий стаж позивача становить 6 років 2 дні.

Записи у трудовій книжці позивача виконані чітко, зрозуміло та в повному обсязі, містять інформацію про періоди роботи та займану посаду, реквізити відповідних наказів, на підставі яких вони внесені, тому надання позивачем довідок на підтвердження пільгового стажу не має бути обов'язковою умовою для такого підтвердження.

При цьому посилання відповідача на неможливість зарахування пільгового стажу через неможливість перевірити наданні позивачем уточнюючі довідки позивача, суд вважає хибними та такими, що не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, оскільки підтвердження трудового стажу є обов'язковим в разі відсутності в трудовій книжці необхідних відомостей про роботу. Разом з тим в трудовій книжці позивача є необхідні записи за спірний період, які завірені печаткою підприємств, а тому зазначені відомості не потребують інших підтверджень.

Також судом було враховано, що довідки, які підтверджують пільговий характер роботи позивача в період с 1983 до 1991 року, були видані відповідними підприємствами у 2014 році до віднесення міста Донецьк (на території якого вони розташовані) розпорядженням КМУ від 30.10.2014 року № 1053-р до населеного пункту, на території якого здійснюється антитерористична операція.

За приписами ч. 1 ст. 78 КАС України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Згідно ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання.

З урахуванням неведеного, не врахуванням відповідачем довідок, підтверджуючих наявного трудового стажу позивача на роботі зі шкідливими умовами (оригіналів довідок відокремленого підрозділу «Шахта жовтневий рудник» державного підприємства «Донецька вугільна енергетична компанія» про заробітну плату для обчислення пенсії № 175 від 15.04.2014 р. та державного підприємства «Донецька вугільна енергетична компанія» №115 від 22.04.2014р.) є безпідставним та не ґрунтується на нормах чинного законодавства.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1. та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 9-10).

Відповідно до довідки № від 18 травня 2017 року позивач був взятий на облік управлінням соціальної політики Чорноморської міської ради, як внутрішньо переміщена особа, та проживає за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 11).

З матеріалів справи вбачається та учасниками справи визнається, що відповідач має борг щодо виплати пенсії позивачу за період з 18.08.2017р. по 31.07.2018р. у сумі 16528,20 грн.

Гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб визначено Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 р. № 1706-VII (далі - Закон № 1706-VII).

Статтею 1 Закону № 1706-VII визначено, що внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону № 1706-VII факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону. Кожна дитина, у тому числі яка прибула без супроводження батьків, інших законних представників, отримує довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення (ч. 2 ст. 4 Закону № 1706-VII).

Довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону (ч. 1 ст. 5 Закону № 1706-VII).

Водночас, ст. 14 Закону № 1706-VII визначено, що внутрішньо переміщені особи користуються тими ж правами і свободами відповідно до Конституції, законів та міжнародних договорів України, як і інші громадяни України, що постійно проживають в Україні. Забороняється їх дискримінація при здійсненні ними будь-яких прав і свобод на підставі, що вони є внутрішньо переміщеними особами.

Виходячи із системного аналізу вищенаведених норм, слід дійти висновку, що внутрішньо переміщені особи користуються тими ж правами і свободами, що й інші громадяни, які постійно проживають на території України.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону № 1706-VII для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав на зайнятість, пенсійне забезпечення, загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, на отримання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України.

Статтею 12 Закону №1706-VII визначені підстави для скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та внесення відомостей про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб.

Рішення про скасування дії довідки приймається керівником структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад за місцем проживання особи та надається внутрішньо переміщеній особі протягом трьох днів з дня прийняття такого рішення (абз. 7 ч. 1 ст.12 Закону №1706-VII ).

Структурний підрозділ з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад на підставі прийнятого рішення невідкладно вносить до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб відомості про скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (абз. ч. 1 ст. 12 Закону №1706-VII ).

Згідно з п. 12 Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 365 від 08.06.2016 р. (далі - Порядок № 365), соціальні виплати припиняються у разі:

1) наявності підстав, передбачених законодавством щодо умов призначення відповідного виду соціальної виплати;

2) встановлення факту відсутності внутрішньо переміщеної особи за фактичним місцем проживання/перебування згідно з актом обстеження матеріально-побутових умов сім'ї;

3) отримання рекомендацій Мінфіну щодо фактів, виявлених під час здійснення верифікації соціальних виплат;

4) скасування довідки внутрішньо переміщеної особи з підстав, визначених ст.12 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб";

5) отримання інформації від Держприкордонслужби, МВС, СБУ, Мінфіну, Національної поліції, ДМС, Держфінінспекції, Держаудитслужби та інших органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування.

Статтею 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначено, що виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України; 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.

Перелік підстав припинення виплати пенсії, визначений ч. 1 ст. 49 Закону № 1058-IV, є вичерпним та передбачає можливість припинення виплати пенсії з інших підстав лише у випадках, передбачених законом.

Отже, з аналізу вищенаведених норм чинного законодавства вбачається, що орган Пенсійного фонду України має право припинити виплату пенсії особі виключно з підстав передбачених законом.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 06.02.2018 р. у справі № 243/6956/17, висновок якого суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин (ч.5 ст. 242 КАС України).

Згідно ч. 2 ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 13.06.2018 р. у справі №428/6624/17 (адміністративне провадження № К/9901/3256/17).

Приймаючи до уваги наведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що припинення виплати пенсії позивачу здійснено не у спосіб, передбачений Законом №1058-IV, та з точки зору положень ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод мало місце втручання у право власності позивача, і таке втручання не було законним.

Аналогічний правовий висновок щодо застосування норм матеріального права у спорах цієї категорії у подібних правовідносинах Верховний Суд сформулював раніше, зокрема, у постановах від 13 березня 2018 року (справа №235/4162/17), 20 березня 2018 року (справа № 234/2389/17), а також у рішенні від 03 травня 2018 року у зразковій справі №805/402/18 (провадження № Пз/9901/20/18).

Відповідачем пенсія за вказаний період нарахована у повному обсязі, однак не виплачена з посиланням на постанови Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 р. №335 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 року №365», суд вважає позицію відповідача неприйнятною, виходячи з наступного.

Так, за змістом конституційних норм (ст.ст. 113, 116, 117 Конституції України), Кабінет Міністрів України не наділений правом вирішувати питання, які належать до виключної компетенції Верховної Ради України, так само як і приймати правові акти, які підміняють або суперечать законам України.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Особливу увагу варто звернути на те, що у преамбулі до Закону № 1058-IV зазначено, що зміна умов і норм загальнообов'язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.

Конституційне поняття "Закон України", на відміну від поняття "законодавство України", не підлягає розширеному тлумаченню, це - нормативно-правовий акт, прийнятий Верховною Радою України в межах повноважень. Зміни до закону вносяться за відповідно встановленою процедурою Верховною Радою України шляхом прийняття закону про внесення змін. Нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України є підзаконними, а тому не можуть обмежувати права громадян, які встановлено законами.

Судом встановлено, що жодних змін у вказаний Закон з приводу особливостей виплати заборгованості пенсіонерам, які є внутрішньо переміщеними особами, Верховною Радою не приймалось.

Статтею 6 КАС України визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

У разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

Отже, у випадку суперечності норм підзаконного акту нормам закону слід застосовувати норми закону, оскільки він має вищу юридичну силу.

При цьому, суд звертає увагу на тому, що статус внутрішньо переміщеної особи надає особі спеціальні, додаткові права (або "інші права", як це зазначено у ст. 9 Закону № 1706-VII "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб"), не звужуючи, між тим, обсяг конституційних прав та свобод особи та створюючи додаткові гарантії їх реалізації, а тому відповідач повинен сприяти відновленню виплат, гарантованих державою внутрішньо переміщеним особам.

Підсумовуючи вищевикладене, суд вважає безпідставною невиплату позивачу заборгованості за період з 18.08.2017р. по 31.07.2018р. з посиланням на положення постанови Кабінету Міністрів України № 365 від 25.04.2018 р. щодо неможливості її сплати за відсутності окремого визначеного Кабінетом Міністрів України порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб'єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб'єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (ч.2 ст. 382 КАС України).

Таким чином, приписами наведеної статті КАС України суду надано право, а не обов'язок зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За встановлених у даній справі обставин, не вбачається підстав для зобов'язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про обгрунтованість позовних вимог та наявність підстав для їх задоволення

Відповідно до положень ст.9 Конституції України, ст. 6 КАС України та ст.17, ч.5 ст.19 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до пункту d Декларації про майбутнє Європейського суду з прав людини від 26.04.2011 р.: Установити і зробити передбачуваними для всіх сторін публічні правила стосовно застосування статті 41 Конвенції, включаючи рівень справедливого відшкодування, котрого слід очікувати за різних обставин.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно положень ст. 75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому в силу положень ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов'язок доказування в спорі покладається на відповідача орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв'язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Згідно ч.ч.1, 3 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат зі сплати судового збору у розмірі 704,80 грн.

Керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 8, 9, 10, 77, 90, 139, 205, 242-246, 250, 251, 255, 295, 297 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Чорноморського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії- задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Чорноморського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області щодо відмови провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 на пільгових умовах відповідно до п. а) ст. 13, ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на підставі уточнюючих довідок.

Скасувати розпорядження Чорноморського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області № 1729 від 10.07.2018р.

Зобов'язати Чорноморське об'єднане управління Пенсійного фонду України Одеської області перерахувати, сплатити борг за весь період та постійно (безперервно) виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. а) ст.13, ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24 червня 2016 року № 461, в подвійному розмірі, передбаченому частиною 3 статті 24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з дня звернення до Чорноморського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, а саме з 17.08.2017р., зарахувавши у пільговий трудовий стаж, роботу за період:

з 20.06.1983р. по 11.08.1983р. працював учнем гірником очисного забою з повним робочим днем у шахті, з оплатою за підземною робочою ставкою, був звільнений у зв'язку з закінченням виробничої практики;

з 16.06.1984р. по 20.07.1994р. працював прохідником підземним IV розряду з повним робочим днем в шахті під час виробничої практики, був звільнений у зв'язку з закінченням виробничої практики;

з 09.02.1985р. по 31.03.1985р. працював гірничим очисного забою V розряду під землею, з повним робочим днем в шахті під час виробничої практики, був звільнений у зв'язку з закінченням виробничої практики;

з 16.08.1985р. по 08.10.1985р. працював гірничим майстром підземним, з повним робочим днем в шахті, звільнений по переведенню;

з 10.11.1985р. по 13.01.1986р. працював гірничим майстром підземним, з повним робочим днем під землею, звільнений по переведенню;

з 17.03.1986р. по 01.07.1991р. працював гірничим майстром підземним, з повним робочим днем в шахті, звільнений за власним бажанням;

для обчислення заробітної плати (доходу) для пенсії ОСОБА_1 зарахувати стаж, передбачений частиною 1 статті 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» - понад 60 місяців, зазначений у довідці відокремленого підрозділу «Шахта жовтневий рудник» державного підприємства «Донецька вугільна енергетична компанія» про заробітну плату для обчислення пенсії № 175 від 15.04.2014р.

Стягнути з Чорноморського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області (місцезнаходження: 68001, Одеська обл., місто Чорноморськ, вулиця Хантадзе, будинок 8, корпус А; ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) судовий збір у розмірі 704,80 грн. (сімсот чотири грн. 80 коп.).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання до П'ятого апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1; РНОКПП НОМЕР_1);

Відповідач - Чорноморське об'єднане управління Пенсійного фонду України Одеської області (місцезнаходження: 68001, Одеська обл., місто Чорноморськ, вулиця Хантадзе, будинок 8, корпус А; ).

Суддя С.М. Корой

.