Справа № 816/2307/17
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2019-05-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: О.О. Кукоба
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2019 р. Справа № 816/2307/17
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Ральченка І.М.,

Суддів: Бершова Г.Є. , Катунова В.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 28.11.2018, повний текст складено 30.11.18 по справі № 816/2307/17

за позовом ОСОБА_1

до Громадська рада доброчесності Вища кваліфікаційна комісія суддів України

про визнання протиправними та скасування висновку та рішення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, у якому просив визнати неправомірним та скасувати висновок Громадської ради доброчесності, затверджений рішенням від 03.05.2017 № 13, про невідповідність ОСОБА_1, як кандидата на посаду судді Верховного Суду, критеріям професійної етики та доброчесності; визнати неправомірним та скасувати рішення Громадської ради доброчесності, оформлене у вигляді Протоколу зборів від 03.05.2017 № 13, в частині затвердження висновку про невідповідність ОСОБА_1, як кандидата на посаду судді Верховного Суду, критеріям професійної етики та доброчесності.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 28.11.2018 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

ОСОБА_1, не погоджуючись з рішенням суду, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції з підстав порушення судом норм матеріального та процесуального права та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги. В обґрунтування вимог апелянт зазначає, що за умови недостовірності відомостей, що містяться в оскаржуваному висновку Громадської ради доброчесності від 03.05.2017 року, у відповідача були відсутні підстави для прийняття рішення від 03.05.2017 року, оформленого у вигляді Протоколу засідання про затвердження висновку про невідповідність ОСОБА_1 критеріям доброчесності та професійної етики.

На підставі п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження, у зв'язку з чим, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Як встановлено судовим розглядом, Рішенням Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 07.11.2016 № 145/зп-16 оголошено конкурс на зайняття 120 вакантних посад суддів касаційних судів у складі Верховного Суду.

07.12.2016 ОСОБА_1 звернувся до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України із заявою про проведення стосовно нього кваліфікаційного оцінювання для участі у конкурсі на посаду судді Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду.

Рішенням Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 13.12.2016 ОСОБА_1 допущено до участі у вказаному конкурсі.

У межах конкурсу Вищою кваліфікаційною комісією суддів України у лютому 2017 року проведено перший етап - складення кандидатами анонімного письмового тестування та виконання практичного завдання, за результатами яких ОСОБА_1 сукупно набрав 121,25 балів та був допущений до другого етапу кваліфікаційного оцінювання - "Дослідження досьє та проведення співбесіди".

03.05.2017 Громадською радою доброчесності затверджено висновок про невідповідність кандидата на посаду судді Верховного Суду Дядечка І.І. критеріям доброчесності та професійної етики.

04.05.2017 даний висновок одержано Вищою кваліфікаційною комісією суддів України.

15.05.2017 Вищою кваліфікаційною комісією суддів України проведено співбесіду з ОСОБА_1, за результатами якої ухвалено рішення № 74/вс-17 про визнання ОСОБА_1 таким, що не підтвердив здатності здійснювати правосуддя у Касаційному кримінальному суді у складі Верховного Суду.

Позивач, не погоджуючись із висновком та рішенням Громадської ради доброчесності, оскаржив їх у судовому порядку.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржуваний висновок Громадської ради доброчесності про невідповідність кандидата на посаду судді Верховного Суду критеріям доброчесності та професійної етики є фактично реалізованим шляхом ухвалення Вищою кваліфікаційною комісією суддів України відповідного рішення, у зв'язку з чим вичерпав свою дію.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 81 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) на посаду судді Верховного Суду за спеціальною процедурою може бути призначена особа, яка відповідає вимогам до кандидатів на посаду судді, за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердила здатність здійснювати правосуддя у Верховному Суді, а також відповідає одній із вимог, визначених частиною першою статті 38 цього Закону.

У свою чергу, ч.ч. 1, 2 ст. 82 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" передбачено, що кваліфікаційне оцінювання проводиться Вищою кваліфікаційною комісією суддів України з метою визначення здатності судді (кандидата на посаду судді) здійснювати правосуддя у відповідному суді за визначеними законом критеріями. Критеріями кваліфікаційного оцінювання є: 1) компетентність (професійна, особиста, соціальна тощо); 2) професійна етика; 3) доброчесність.

Згідно з ч. 1 ст. 85 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" кваліфікаційне оцінювання включає такі етапи: 1) складення іспиту; 2) дослідження досьє та проведення співбесіди.

Таким чином, відповідальною за проведення кваліфікаційного оцінювання судді (кандидата на посаду судді) є Вища кваліфікаційна комісія суддів України, до повноважень якої віднесено ухвалення рішення про підтвердження або непідтвердження здатності судді (кандидата на посаду судді) здійснювати правосуддя у відповідному суді.

З метою сприяння Вищій кваліфікаційній комісії суддів України у встановленні відповідності судді (кандидата на посаду судді) критеріям професійної етики та доброчесності для цілей кваліфікаційного оцінювання утворюється Громадська рада доброчесності ( ч. 1 ст. 87 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").

Відповідно до ч. 6 ст. 87 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" Громадська рада доброчесності: 1) збирає, перевіряє та аналізує інформацію щодо судді (кандидата на посаду судді); 2) надає Вищій кваліфікаційній комісії суддів України інформацію щодо судді (кандидата на посаду судді); 3) надає, за наявності відповідних підстав, Вищій кваліфікаційній комісії суддів України висновок про невідповідність судді (кандидата на посаду судді) критеріям професійної етики та доброчесності, який додається до досьє кандидата на посаду судді або до суддівського досьє; 4) делегує уповноваженого представника для участі у засіданні Вищої кваліфікаційної комісії суддів України щодо кваліфікаційного оцінювання судді (кандидата на посаду судді); 5) має право створити інформаційний портал для збору інформації щодо професійної етики та доброчесності суддів, кандидатів на посаду судді.

Статтею 88 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" визначено, що Вища кваліфікаційна комісія суддів України ухвалює мотивоване рішення про підтвердження або непідтвердження здатності судді (кандидата на посаду судді) здійснювати правосуддя у відповідному суді. Якщо Громадська рада доброчесності у своєму висновку встановила, що суддя (кандидат на посаду судді) не відповідає критеріям професійної етики та доброчесності, то Вища кваліфікаційна комісія суддів України може ухвалити рішення про підтвердження здатності такого судді (кандидата на посаду судді) здійснювати правосуддя у відповідному суді лише у разі, якщо таке рішення підтримане не менше ніж одинадцятьма її членами. Суддя (кандидат на посаду судді), який не згодний із рішенням Вищої кваліфікаційної комісії суддів України щодо його кваліфікаційного оцінювання, може оскаржити це рішення в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України.

За положеннями Регламенту Громадської ради доброчесності, схваленого рішенням від 23.11.2016 № 1/2016, завданням Громадської ради доброчесності як інструменту громадськості, що встановлений Законом України Про судоустрій і статус суддів, є утвердження доброчесності та високих стандартів професійної етики у суддівському корпусі. З цією метою Рада сприяє Вищій кваліфікаційній комісії суддів України у встановленні відповідності судді (кандидата на посаду судді) критеріям професійної етики та доброчесності для цілей кваліфікаційного оцінювання шляхом надання інформації про них або висновків про невідповідність судді (кандидата на посаду судді) цим критеріям.

Частиною п'ятою ст. 83 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" передбачено, що порядок та методологія кваліфікаційного оцінювання, показники відповідності критеріям кваліфікаційного оцінювання та засоби їх встановлення затверджуються Комісією.

Так, на виконання вказаних норм Закону рішенням Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 03.11.2016 року № 143/зп-16 затверджено Положення про порядок та методологію кваліфікаційного оцінювання, показники відповідності критеріям кваліфікаційного оцінювання та засоби їх встановлення.

Згідно з п. 1 зазначеного Положення кваліфікаційне оцінювання це встановлена законом та цим Положенням процедура визначення Вищою кваліфікаційною комісією суддів України здатності судді (кандидата на посаду судді) здійснювати правосуддя у відповідному суді або оцінювання відповідності судді займаній посаді за визначеними законом критеріями.

Відповідно до п. 12 гл. 2 розд. ІІ Положення відповідність судді критерію доброчесності оцінюється (встановлюється) за такими показниками: відповідність витрат і майна судді та членів його сімї задекларованим доходам; відповідність способу життя судді та членів його сімї задекларованим доходам; відповідність поведінки судді іншим вимогам законодавства у сфері запобігання корупції; наявність обставин, передбачених підпунктами 9 12, 15 19 частини першої статті 106 Закону; наявність фактів притягнення судді до відповідальності за вчинення проступків або правопорушень, які свідчать про недоброчесність судді; наявність незабезпечених зобов'язань майнового характеру, які можуть мати істотний вплив на здійснення правосуддя суддею. Показники, передбачені пунктами 12.1 12.6 цієї глави, оцінюються за результатами співбесіди та дослідження інформації, яка міститься у суддівському досьє, зокрема: 1) інформації, наданої центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, який забезпечує формування та реалізує державну антикорупційну політику, органом державного фінансового контролю в Україні, іншими органами державної влади; 2) декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування; 3) результатів повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (за наявності); 4) декларації родинних звязків судді та декларації доброчесності судді; 5) результатів регулярного оцінювання; 6) результатів перевірки декларації родинних звязків судді та декларації доброчесності судді (за наявності); 7) висновків Громадської ради доброчесності (за наявності); 8) іншої інформації, що включена до суддівського досьє.

У той же час Законом України від 06.07.2010 № 2438-VI ратифіковано Конвенцію про захист осіб у зв'язку з автоматизованою обробкою персональних даних від 21.01.1981. Статтею 5 названої Конвенції передбачено, що персональні дані, що піддаються автоматизованій обробці, повинні: a) отримуватися та оброблятися сумлінно та законно; b) зберігатися для визначених і законних цілей та не використовуватися в спосіб, не сумісний із цими цілями; c) бути адекватними, відповідними та ненадмірними стосовно цілей, для яких вони зберігаються; d) бути точними та в разі необхідності оновлюватися; e) зберігатись у формі, яка дозволяє ідентифікацію суб'єктів даних не довше, ніж це необхідно для мети, для якої такі дані зберігаються.

В силу ч. 1 ст. 6 Закону України "Про захист персональних даних" мета обробки персональних даних має бути сформульована в законах, інших нормативно-правових актах, положеннях, установчих чи інших документах, які регулюють діяльність володільця персональних даних, та відповідати законодавству про захист персональних даних.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 6 Закону України "Про захист персональних даних" у разі зміни визначеної мети обробки персональних даних на нову мету, яка є несумісною з попередньою, для подальшої обробки даних володілець персональних даних повинен отримати згоду суб'єкта персональних даних на обробку його даних відповідно до зміненої мети, якщо інше не передбачено законом.

Згідно з ч.ч. 5, 8 ст. 6 Закону України "Про захист персональних даних" обробка персональних даних здійснюється для конкретних і законних цілей, визначених за згодою суб'єкта персональних даних, або у випадках, передбачених законами України, у порядку, встановленому законодавством. Персональні дані обробляються у формі, що допускає ідентифікацію фізичної особи, якої вони стосуються, не довше, ніж це необхідно для законних цілей, у яких вони збиралися або надалі оброблялися.

Пунктом 1.1 Порядку формування і ведення досьє кандидата на посаду судді, затвердженого Рішенням Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 15.11.2016 № 150/зп-16 визначено, що досьє формується і ведеться з метою використання інформації стосовно кандидата на посаду судді відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Слід вказати, що участь Громадської ради доброчесності у процедурах конкурсного оцінювання кандидатів на посаду судді та кваліфікаційного оцінювання судді є інструментом забезпечення участі громадськості у таких процедурах.

Так, до повноважень Громадської ради доброчесності, окрім іншого, віднесено надання, за наявності відповідних підстав, Вищій кваліфікаційній комісії суддів України висновку про невідповідність кандидата на посаду судді критеріям професійної етики та доброчесності, який долучається до матеріалів досьє кандидата на посаду судді, є його складовою частиною та не може бути використаний в інших цілях в силу положень Закону України "Про захист персональних даних".

Висновки Громадської ради доброчесності, затверджені відповідним рішенням, як одностороннє владне волевиявлення, є обов'язковими для розгляду іншим суб'єктом, зокрема, Вищою кваліфікаційною комісією суддів України, та є правовим актом індивідуальної дії, на підставі якого виникають публічно-правові відносини.

У свою чергу, правовий акт індивідуальної дії - виданий суб'єктом владних повноважень документ, прийнятий з метою реалізації положень нормативно-правового акта (актів) щодо конкретної життєвої ситуації, що не містить загальнообов'язкових правил поведінки та стосується прав і обов'язків чітко визначеного суб'єкта (суб'єктів), якому (яким) він адресований.

Відповідно до п. 19 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України, індивідуальний акт - акт (рішення) суб'єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Із урахуванням процедури проведення конкурсу висновок Громадської ради доброчесності про невідповідність кандидата на посаду судді критеріям професійної етики та доброчесності за своєю природою є ненормативним індивідуальним актом, є джерелом інформації неправового характеру, одержаної з відкритих джерел, а оцінка такої інформації віднесена до повноважень Вищої кваліфікаційної комісії суддів України.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Підставою для звернення до суду із даним адміністративним позовом позивачем визначено, що інформація, викладена у оскаржуваному висновку Громадської ради доброчесності стала підставою для ухвалення Вищою кваліфікаційною комісією суддів України рішення про визнання ОСОБА_1 таким, що не підтвердив здатності здійснювати правосуддя у Касаційному кримінальному суді у складі Верховного Суду, та в подальшому останній впливатиме на оцінювання позивача в рамках проведення Вищою кваліфікаційною комісією суддів України кваліфікаційного оцінювання судді на відповідність займаній посаді.

Стосовно оскаржуваного висновку як підстави для рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про визнання позивача таким, що не підтвердив здатності здійснювати правосуддя у Касаційному кримінальному суді у складі Верховного Суду, колегія суддів зазначає, що зазначений висновок від 03.05.2017 є одним із джерел, за результатами розгляду якого Вищою кваліфікаційною комісією суддів України встановлюється відповідність кандидата на посаду судді критерію доброчесності.

Крім того, з ухваленням Вищою кваліфікаційною комісією суддів України рішення від 15.05.2017 №74/вс-17 оскаржуваний висновок є фактично реалізованим, з огляду на що вичерпав свою дію.

На підставі викладеного, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що скасування висновку Громадської ради доброчесності від 03.05.2017 не призведе до відновлення прав позивача та не сприятиме їх ефективному захисту.

Щодо доводів позивача стосовно можливого використання відомостей, наведених у висновку Громадської ради доброчесності від 03.05.2017, при проведенні інших процедур кваліфікаційного оцінювання, колегія суддів зазначає наступне.

Положеннями Закону України "Про судоустрій і статус суддів" визначено наступні процедури кваліфікаційного оцінювання: 1) кваліфікаційне оцінювання судді на відповідність займаній посаді, що проводиться Вищою кваліфікаційною комісією суддів України у відповідності до пп. 4 п. 161 розд. XV "Перехідні положення" Конституції України; 2) кваліфікаційне оцінювання кандидата на посаду судді у разі подання ним заяви про участь у конкурсі; 3) кваліфікаційне оцінювання судді у зв'язку із застосуванням до такого судді дисциплінарного стягнення у виді подання про тимчасове (від одного до шести місяців) відсторонення від здійснення правосуддя - з позбавленням права на отримання доплат до посадового окладу судді та обов'язковим направленням судді до Національної школи суддів України для проходження курсу підвищення кваліфікації, визначеного органом, що здійснює дисциплінарне провадження щодо суддів, та подальшим кваліфікаційним оцінюванням для підтвердження здатності судді здійснювати правосуддя у відповідному суді.

Так, спірні правовідносини виникли з приводу проведення кваліфікаційного оцінювання ОСОБА_1 в рамках участі у конкурсі на зайняття вакантних посад суддів касаційних судів у складі Верховного Суду, та висновок Громадської ради доброчесності від 03.05.2017 наданий саме стосовно невідповідності позивача критеріям доброчесності та професійної етики саме як кандидата на посаду судді Верховного Суду, про що безпосередньо зазначено у оскаржуваному висновку.

Слід вказати, що у процесі проведення конкурсу на заняття вакантних посад у новоствореному Верховному Суді та проведенні кваліфікаційного оцінювання судді на відповідність займаній посаді Комісією формується два різних досьє. У першому випадку формується досьє кандидата на посаду судді, у другому випадку досьє судді. При цьому, порядок формування таких досьє є різним і регулюється різними Положеннями.

Обробка персональних даних це будь-яка дія або сукупність дій, таких як збирання, реєстрація, накопичення, зберігання, адаптування, зміна, поновлення, використання і поширення (розповсюдження, реалізація, передача), знеособлення, знищення персональних даних, у тому числі з використанням інформаційних (автоматизованих) систем.

Таким чином, зібрана Громадською радою доброчесності інформація стосовно позивача може бути використана лише з метою, з якою таку інформацію зібрано, а саме проведення кваліфікаційного оцінювання у межах конкурсу на посади суддів Верховного Суду.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що оскаржуваний висновок Громадської ради доброчесності від 03.05.2017 є фактично реалізованим шляхом ухвалення Вищою кваліфікаційною комісією суддів України рішення від 15.05.2017 № 74/вс-17, вичерпав свою дію, з огляду на що підстави для його скасування відсутні.

У той же час і позовні вимоги щодо визнання неправомірним та скасування рішення Громадської ради доброчесності, оформленого у вигляді Протоколу зборів від 03.05.2017 № 13, про затвердження висновку про невідповідність позивача, як кандидата на посаду судді Верховного Суду, критеріям професійної етики та доброчесності, є безпідставними, оскільки такий протокол є формою документування діяльності Громадської ради доброчесності, та містить виключно інформацію про результати голосування.

Отже, суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив докази по справі, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 28.11.2018 по справі № 816/2307/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач І.М. Ральченко
Судді Г.Є. Бершов В.В. Катунов