Справа № 560/4476/18
Суддя: Сушко О.О.
Дата ухвалення: 2019-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/4476/18

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Ковальчук О.К.

Суддя-доповідач - Сушко О.О.

23 квітня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сушка О.О.

суддів: Залімського І. Г. Смілянця Е. С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу фермерського господарства "Золотий жайвір" на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 15 лютого 2019 року (м. Хмельницький, 20 лютого 2019 року) у справі за адміністративним позовом фермерського господарства "Золотий жайвір" до Головного управління державної фіскальної служби у Тернопільській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В :

позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 13.12.2018 р. №, №.

Відповідно до рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 15 лютого 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позов.

На обґрунтування апеляційної скарги представник позивача зазначив, що спірним податковим повідомленням-рішенням від 13 грудня 2018 року №, прийнятого на підставі акта №6322/19-00-53-05/35578504 від 26.11.2018 року, яким встановлено порушення строку сплати грошового зобов'язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг), визначеного пунктом 57.3 статті 57 ПК України, та на підставі пункту 126.1 статті 126 ПК України за затримку на 18 календарних днів сплати грошового зобов'язання в сумі 321271,00 грн., визначений штраф у розмірі 10% у сумі 32 127,10 грн. Податковим повідомленням-рішенням від 13 грудня 2018 року №, прийняте на підставі акта №6322/19-00-53-05/35578504 від 26.11.2018 року, яким встановлено порушення строку сплати грошового зобов'язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг), визначеного пунктом 57.3 статті 57 ПК України та на підставі пункту 126.1 статті 126 ПК України за затримку на 47 календарних днів сплати грошового зобов'язання в сумі 133163,05 грн, застосовано сплатити штраф у розмірі 20% у сумі 26632, 61 грн. Зазначає, що в акті про результати камеральної перевірки даних з податку на додану вартість №6322/19-00-53-05/35578504 від 26.11.2018 року, встановлене порушення позивачем терміну сплати податкового зобов'язання, визначеного податковим повідомленням-рішенням форми «Р» № від 20.11.2017 року граничний терміном сплати якого 03 жовтня 2018 року. Податковим повідомленням-рішенням від 20 листопада 2017 року № збільшена сума грошового зобов'язання позивача за платежем «Податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг)» на суму 394493,00 грн. та 98623,25 грн. штрафних (фінансових) санкцій. Для погашення податкового зобов'язання відповідач направив податкову вимогу №16229-17 від 07.12.2017 року на загальну суму податкового боргу 513867,67 грн. Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 18.01.2018 року по справі №819/2195/17 за позовом ФГ «Золотий жайвір» до ГУ ДФС у Тернопільській області про визнання протиправною та скасування податкової вимоги встановлено, що сума податкового боргу в сумі 513867,67 грн., яка міститься у податковій вимозі №16229-17 від 07.12.2017 року, самостійно погашена податковим органом, а тому ця податкова вимога є відкликаною. Таким чином, податкове зобов'язання, граничний строк сплати якого згідно з акту перевірки настав 03 жовтня 2018 року, був погашений 14 грудня 2017 року що встановлено судовим рішенням, а тому підстави для застосування штрафних (фінансових) санкцій, передбачених пунктом 126.1 статті 126 ПК України, відсутні. При цьому, за порушення терміну сплати податкового зобов'язання по податковому повідомленню-рішенню форми № від 20.11.2017 року вже застосовувалася фінансова відповідальність у виді пені. Застосування відповідачем до позивача фінансової відповідальності у вигляді пені та штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) суперечать положенням статті 61 Конституції України. Крім того, оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийняті 13 грудня 2018 року, поза межами строку для їх прийняття, визначеного пунктом 86.8 статті 86 ПК України. Вважає податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Тернопільській області від 13.12.2018 року № та № протиправними та таким, що підлягають скасуванню.

Представник позивача надіслав до суду клопотання про відкладення розгляду справи через його зайнятись у іншому судовому засіданні. Однак, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення клопотання, так як належних доказів участі представника позивача в іншому судовому засіданні надано не було.

Розглянувши матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції, дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що 20.11.2017 року Головне управління ДФС у Тернопільській області прийняло податкове повідомлення-рішення №, яким збільшило суму грошового зобов'язання ФГ «Золотий жайвір» за платежем «Податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг)» на суму 394 493 грн. та 98 623.25 грн. штрафних (фінансових) санкцій.

07.12.2017 року Головне управління ДФС у Тернопільській області винесло податкову вимогу №16229-17 на загальну суму податкового боргу 513 867,67 грн.

Ухвалою від 04 грудня 2017 року по справі № 819/2067/17 Тернопільський окружний адміністративний суд відкрив провадження у адміністративній справі за позовом фермерського господарства "Золотий Жайвір" до Головного управління ДФС у Тернопільській області про визнання податкового повідомлення-рішення нечинним.

У зв'язку з оскарженням податкового повідомлення-рішення № Головне управління ДФС у Тернопільській області 14 грудня 2017 року внесло до інтегрованої картки платника ФГ «Золотий жайвір» з податку на додану вартість за 2017 рік зміни, шляхом виключення з обліку попередньо нараховану суму податкового зобов'язання у розмірі 513867,67 грн.

Постановою від 19 червня 2018 року по справі №876/2827/18 Львівський апеляційний адміністративний суд скасував рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 13 березня 2018 року в частині часткового скасування податкового повідомлення-рішення від 20 листопада 2017 року № на суму 227500 гривень основного платежу по податку на додатну вартість, а також на суму 56875 гривень штрафних фінансових санкцій, та прийняв нову постанову, якою в задоволенні позову відмовив.

22 жовтня 2018 року позивач подав декларацію з додатку на додану вартість № за вересень 2018 року, 20 листопада 2018 року позивач подав декларацію з додатку на додану вартість N за жовтень 2018 року в яких задекларував у рядку 20.1 зменшення суми податкового боргу.

25.10.2018 року Головне управління ДФС у Тернопільській області винесло податкову вимогу №268-53.

Актом камеральної перевірки Головного управління ДФС у Тернопільській області від 26.11.2018 року №6322/19-00-53-05/35578504 встановлено порушення ФГ «Золотий жайвір» терміну сплати податкового зобов'язання, визначеного контролюючим органом, протягом строків, визначених пунктом 57.3 статті 57 Податкового кодексу України по узгодженому податковому зобов'язанню з податку на додану вартість згідно з постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 19.06.2018 року №876/2827/18 (ППР форми «Р» від 20.11.2017 року №).

На підставі акта про результати камеральної перевірки даних з податку на додану вартість №6322/19-00-53-05/35578504 від 26.11.2018 року відповідач прийняв податкові повідомлення-рішення від 13 грудня 2018 року №, яким застосував відповідальність у вигляді 10 % штрафу за затримку на 18 календарних днів сплати грошового зобов'язання у сумі 321271,00 грн. (32127,10 грн. - сума штрафу) та №, яким застосував відповідальність у вигляді 20 % штрафу за затримку на 47 календарних днів сплати грошового зобов'язання у сумі 133163,05 грн. (26632,61 грн. - сума штрафу).

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач діяв на підставі, в межах та у спосіб, що передбаченні Конституцією та законами України.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, згідно пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 ПК України платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

За змістом п. 36.1 ст. 36 ПК України податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

У відповідності до пп. 14.1.39. п. 14.1 ст. 14 ПК України, грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

В силу пп. 14.1.157 п. 14.1 ст. 14 ПК України податкове повідомлення-рішення - письмове повідомлення контролюючого органу (рішення) про обов'язок платника податків сплатити суму грошового зобов'язання, визначену контролюючим органом у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, або внести відповідні зміни до податкової звітності.

Підпунктом 14.1.175. п. 14.1 ст. 14 ПК України визначено, що податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Вимогами п. 59.1 ст. 59 ПК України встановлено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Строки сплати податкового зобов'язання встановлені ст. 57 ПК України, відповідно до п. 57.3 якої передбачено, що у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у пп. 54.3.1 - 54.3.6 п. 54.3 ст. 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов'язання платник податків зобов'язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Згідно з п. 56.18 статті 56 ПК України при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов'язання вважається не узгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Якщо рішення контролюючого органу про нарахування грошових зобов'язань за результатами судового оскарження не було скасовано і є чинним, такі зобов'язання вважаються узгодженими.

Грошове зобов'язання в сумі 512867,67 грн, визначене податковим повідомленням рішенням форми «Р» від 20.11.2017 року № набуло статусу узгодженого у зв'язку з прийняттям постанови Львівським апеляційним адміністративним судом по справі №876/2827/18 від 19.06.2018 року.

За правилами п. 57.3 ст. 57 ПК України граничний термін сплати зазначеного узгодженого грошового зобов'язання 03.10.2018 року.

Водночас, встановлено, що 22 жовтня 2018 року позивач подав декларацію № за вересень 2018 року, де в рядку 20.1 «Сума від'ємного значення, яка зараховується у зменшення суми податкового боргу з податку на додану вартість» вказав суму 321271,00 грн, в інтегрованій картці платника 22.10.2018 року відображено зменшення боргу по основному платежу на 321271,00 грн. Таким чином, узгоджену сума грошового зобов'язання в розмірі 321271,00 грн, визначену податковим повідомленням рішенням форми «Р» від 20.11.2017 року № позивач сплати 22.10.2018 року, з порушенням 10 денного строку визначеного пунктом 57.3 статті 57 Податкового кодексу України.

20 листопада 2018 року позивач подав декларацію № за жовтень 2018 року, в якій в рядку 20.1 «Сума від'ємного значення, яка зараховується у зменшення суми податкового боргу з податку на додану вартість» вказав суму 180682,00 грн, в інтегрованій картці платника 22.10.2018 року відображено зменшення боргу по основному платежу на 34540,00 грн та зменшення боргу по штрафній санкції на 98623,05 грн. Разом погашено залишок грошового зобов'язання визначеного в податковому повідомленні-рішенні № в сумі 133163,05 грн.

Отже, узгоджену сума грошового зобов'язання в розмірі 180682,00 грн грн, визначену податковим повідомленням рішенням форми «Р» від 20.11.2017 року №, позивач сплатив 20.11.2018 року, з порушенням 10 денного строку визначеного п. 57.3 ст. 57 ПК України.

Положеннями п. 126.1 ст. 126 ПК України передбачено, що у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання (крім випадків, передбачених п. 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Враховуючи порушення позивачем строку сплати узгодженої суми грошового зобов'язання, визначеного податковим повідомленням-рішенням від 20.11.2017 року №, відповідач правомірно застосував до позивача штрафні (фінансові) санкції, передбачені пунктом 126.1 статті 126 Податкового кодексу України.

В свою чергу, доводи позивача щодо відсутності податкового боргу в сумі 513867,67 грн, у зв'язку з відкликанням податкової вимоги №16229-17 від 07.12.2017 року, та самостійним погашенням боргу відповідачем, що встановлено ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 18.01.2018 року по справі №819/2195/17, є необґрунтованими, оскільки зміни до інтегрованої картки в частині розміру грошового зобов'язання в сумі 513867,67 грн внесені відповідачем на підставі п. 60.2 ст. 60 ПК України, у зв'язку з оскарженням податкового повідомлення-рішення від 20.11.2017 року №, яким визначена сума вказаного грошового зобов'язання, а не у зв'язку із погашенням податкового боргу.

Крім того, є безпідставним посилання позивача на порушення ст. 61 Конституції України у зв'язку з тим, що за порушення терміну сплати податкового зобов'язання по податковому повідомленню-рішенню № від 20.11.2017 року відповідач двічі застосовував фінансову відповідальність, пеню та штраф.

Так, п. 14.1.162. ст. 14 ПК України визначено, що пеня - сума коштів у вигляді відсотків, нарахована на суми грошових зобов'язань у встановлених цим Кодексом випадках та не сплачена у встановлені законодавством строки.

Відповідно до п. 14.1.265. ст. 14 ПК України штрафна санкція (фінансова санкція, штраф) - плата у вигляді фіксованої суми та/або відсотків, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи, а також штрафні санкції за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Тобто, нарахування відповідачем пені згідно з пп. 129.1.1 п. 129.1 ст. 129 ПК України та застосування штрафу відповідно до п. 126.1 cт. 126 ПК України є різними видами фінансової відповідальності, застосування яких не суперечить вимогам ст. 61 Конституції України.

Також є безпідставним посилання позивача на порушення відповідачем п. 86.8 ст. 86 ПК України, як на підставу для визнання рішень протиправними.

Пунктом 86.8 ст. 86 ПК України передбачено, що податкове повідомлення-рішення приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акта перевірки у порядку, передбаченому ст. 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень, а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки та/або додаткових документів, поданих у порядку, визначеному п. 44.7 ст. 44 цього Кодексу, приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень та/або додаткових документів і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.

При цьому, з матеріалів справи встановлено, що акт про результати камеральної перевірки даних з податку на додану вартість №6322/19- 00-53-05/35578504 від 26.11.2018 року позивач отримав засобами поштового зв'язку 28 листопада 2018 року. Оскаржені податкові повідомлення-рішення прийняті 13 грудня 2018 року, із затримкою строку для їх прийняття на один день.

Відтак, порушення відповідачем строку прийняття оскаржених рішень на один день не може слугувати підставою для скасування податкових повідомлень-рішень № та №, оскільки не є перешкодою для реалізації наданого платнику податків права на їх оскарження.

Водночас, слід врахувати, що предметом спору у справі є обґрунтованість застосування до позивача штрафних санкцій спірними податковими повідомленнями-рішеннями, а не правомірність дій посадових осіб контролюючого органу під час проведення перевірки та оформлення її результатів, а зазначені позивачем обставини не визначаються законом як підстави для скасування податкових повідомлень-рішень контролюючого органу.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю спростовуються встановленими у справі обставинами.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу фермерського господарства "Золотий жайвір" залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 15 лютого 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Сушко О.О.

Судді Залімський І. Г. Смілянець Е. С.