Справа № 273/594/19
Суддя: Бєлкіна Д. С.
Дата ухвалення: 2019-05-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Баранівський районний суд Житомирської області
Справа № 273/594/19
Провадження № 2-а/273/16/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2019 року Баранівський районний суд Житомирської області в складі: головуючої судді Бєлкіної Д.С. секретаря судових засідань Стаднюк В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Баранівка справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до інспектора Головного управління Національної поліції України в Житомирській області Чуян Максима Ігоровича, Головного управління Національної поліції України в Житомирській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

01.04.2019 року до Баранівського районного суду Житомирської області надійшов адміністративний позов ОСОБА_2 до інспектора Головного управління Національної поліції України в Житомирській області Чуян Максима Ігоровича, Головного управління Національної поліції України в Житомирській області, в якому позивач просить ухвалити рішення про скасування постанови інспектора Головного управління Національної поліції України в Житомирській області Чуян Максима Ігоровича серія НК№ 175621 від 19.03.2019 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення на позивача адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 255,00 грн.

В обґрунтування позову зазначив, що 19.03.2019 року відповідач поліцейський Чуян М.І. - інспектор Головного управління Національної поліції України в Житомирській областівиніс постанову серія НК№ 175621 від 19.03.2019 року, згідно з якою позивач 19.03.2019 року близько 16:50 год. на Житомирському шосе в місті Баранівка Баранівського району Житомирської області керував трактором Беларус 892 та буксирував два причепи, чим порушив п. 23.1 Правил дорожнього руху України, позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого частиною 1 статті 122 КУпАП та накладення на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 255,00 грн.Вважає що вказана постановам є незаконною, оскільки в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 КУпАП, оскільки він не порушував правил буксирування транспортного засобу, фактично керував трактором з причепами, тобто автопоїздом (транспортним составом), тому просить задовольнити позов та скасувати постанову.

Позивач ОСОБА_2, відповідачі - інспектор Головного управління Національної поліції України в Житомирській області Чуян Максим Ігорович, Головне управління Національної поліції України в Житомирській області, про день час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується відповідним повідомленням (а.с. 12,13,14,15).

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників судового процесу не надходило.

Відповідач, є суб'єктом владних повноважень, без поважних причин у визначений судом строк відзиву на позовну заяву не надав, тому такі дії суд кваліфікує як визнання позову останнім.

В зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч.4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Оцінивши зібрані по справі докази в сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що постановою від 19.03.2019 року серія НК № 175621 на позивача накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 255,00 грн.

Згідно з постановою 19.03.2019 року близько 16:50 год. на Житомирському шосе в місті Баранівка Баранівського району Житомирської області керував трактором Беларус 892 та буксирував два причепи, чим порушив п. 23.1 Правил дорожнього руху України, позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого частиною 1 статті 122 КУпАП та накладення на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 255,00 грн.(а.с. 7).

Інші докази про вчинене адміністративне правопорушення відсутні.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви, щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні данні, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчинення та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці данні встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, що притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

Частиною 1 статті 122 КУпАП передбачена відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

У відповідності до п.1.10 абзац 8 ПДР буксирування - переміщення одним транспортним засобом іншого транспортного засобу, яке не належить до експлуатації транспортних составів на жорсткому чи гнучкому зчепленні або способом часткового навантаження на платформу чи на спеціальне опорне пристосування.

У відповідності до п.1.10 абзац 25 ПДР експлуатація транспортного состава - транспортування тягачем причепа згідно з інструкцією щодо його використання (відповідність причепа тягачу, наявність страхового з'єднання, єдиної системи сигналізації, освітлення тощо).

У відповідності до п. 23.10. ПДР буксирування забороняється: якщо загальна довжина зчеплених транспортних засобів перевищує 22 м (маршрутних транспортних засобів - 30 м).

У відповідності до п.23.11. ПДР експлуатація составів транспортних засобів у складі автомобіля, трактора або іншого тягача і причепа дозволяється лише за умови відповідності причепа тягачу та виконання вимог щодо їх експлуатації.

При цьому, на підтвердження вини позивача в порушенні правили буксирування, відповідачем не надано жодних доказів, зі змісту постанови встановлено, що позивач тягнув два причепи, а не здійснював буксирування іншого транспортного засобу.

Згідно ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Виходячи із норм викладених в п.1,2 ст. 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, суд приходить до переконання, що вина позивача об'єктивно не підтверджена доказами.

Відповідно до ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

На підставі викладеного, суд вважає, що в діях ОСОБА_2 відсутній склад правопорушення, передбачений частиною 1 статті 122 КУпАП, а тому постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності за цією статтею підлягає скасуванню, а провадження - закриттю.

Керуючись ст. ст. 2, 5-15, 73-77, 90, 159, 242-246, 293 КАС України, суд -

У Х В А Л И В :

Адміністративний позов ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову серія НК № 175621 від 19.03.2019 року, винесену інспектором Головного управління Національної поліції України в Житомирській області Чуян Максимом Ігоровичем, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за частиною 1 статті 122 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 255,00 грн. (двісті п'ятдесят п'ять гривень 00 копійок) визнати протиправною та скасувати.

Провадження у справі щодо ОСОБА_2 за частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити за відсутності в діях останнього складу правопорушення.

Рішення може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Д.С. Бєлкіна