Справа № 240/5643/18
Суддя: Мацький Є.М.
Дата ухвалення: 2019-05-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/5643/18

Головуючий суддя 1-ої інстанції -Черняхович І.Е. Суддя-доповідач - Мацький Є.М.

02 травня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Мацького Є.М.

суддів: Охрімчук І.Г. Капустинського М.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 20 березня 2019 року (рішення прийнято у м. Житомирі, дату складання повного тексту рішення та час його прийняття не зазначено) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Житомирського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області, третьої особи на стороні відповідача Управління Держпраці в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов'язання здійснити перерахунок та виплату призначеної щомісячної страхової виплати,

В С Т А Н О В И В :

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

1. ОСОБА_1 / надалі -Апелянт/ 3 грудня 2018 року звернувся до суду з позовом до Житомирського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області (далі - відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Управління Держпраці в Житомирській області, в якому просив:

1.1. визнати протиправними дії Житомирського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області щодо врахування йому при призначенні щомісячної страхової виплати внаслідок професійного захворювання середньої заробітної плати на посаді електрозварника на автоматичних та напівавтоматичних машинах;

1.2. зобов'язати Житомирське відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області здійснити перерахунок та виплату призначеної йому щомісячної страхової виплати внаслідок професійного захворювання, врахувавши середню заробітну плату за період роботи на посаді металізатора, а саме з червня 2017 року по лютий 2018 року.

2. В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що протягом 20 років він працював на посаді газоелектрозварника в ТОВ "Житомиртепломаш", а в червні 2017 року був переведений з вищезазначеної посади на посаду металізатора. Центральною лікарсько-експертною комісією Державної установи "Інститут медицини праці імені Ю.І.Кундієва Національної академії медичних наук України" 12 червня 2018 року було зроблено висновок про наявність у нього захворювання - пневмоконіозу електрозварювальника та встановленого професійний характер зазначеного захворювання. В подальшому Житомирською обласною медико-соціальною експертною комісією позивачу, починаючи з 20.07.2018, було встановлено 25 % втрати професійної працездатності внаслідок професійного захворювання. У зв'язку з цим, Житомирським відділенням управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області було призначено ОСОБА_1 соціальну допомогу у зв'язку з професійною втратою працездатності. Однак, позивач зазначає, що при визначені розміру зазначеної допомоги відповідачем було порушено п. 13 Порядку обчислення середньомісячної заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.09.2001 № 1266 та неправомірно застосовано для розрахунку заробітну плату, яку він отримував на посаді газозварювальника, замість заробітної плати на посаді металізатора, перебуваючи на якій він отримав професійне захворювання. У зв'язку з цим, ОСОБА_1 звернувся до суду за захистом свої прав.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

3. Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 20 березня 2019 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

4. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України та наявними у матеріалах справи доведено правомірність своїх дій щодо визначення ОСОБА_1 розміру щомісячної страхової виплати у зв'язку з втратою професійної працездатності внаслідок професійного захворювання, з врахуванням для розрахунку середньої заробітної плати, отриманої ним під час роботи на посаді електрозварювальника на автоматичних та напівавтоматичних машинах

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ДОВОДІВ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

5. Апелянт, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення в частині задоволення позовних вимог та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

6. Апелянт зазначив, що при визначені розміру зазначеної страхової виплати відповідачем було застосовано для розрахунку заробітну плату, яку ОСОБА_1 отримував на посаді газозварювальника. Апелянт вважає, що такими діями відповідач порушив п. 13 Порядку обчислення середньомісячної заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.09.2001 № 1266. Просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення про задоволення його позовних вимог.

ІІ. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

7. ОСОБА_1 з 09.06.1999 по 30.09.2009 рік працював газоелектрозварювальником на підприємстві ВАТ "Агротепломаш". 01 жовтня 2009 року він був прийнятий на роботу до ТОВ "Житомиртепломаш" електрозварником на автоматичних та напівавтоматичних машинах по переведенню з ВАТ "Агротепломаш". На посаді електрозварника на автоматичних та напівавтоматичних машинах в ТОВ "Житомиртепломаш" ОСОБА_1 пропрацював до 07.06.2016, а з 08.006.2017 його було переведено на посаду металізатора 4 розряду. Зазначені обставини підтверджуються наявною у матеріалах справи копією трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 (а.с.19-21).

8. 12 червня 2018 року Центральною лікарсько-експертною комісією Державної установи "Інститут медицини праці імені Ю.І.Кундієва Національної академії медичних наук України" було проведено медичне обстеження позивача та складено висновок №24/524 (а.с.13) про наявність у ОСОБА_1 захворювання - пневмоконіозу електрозварювальника та встановленого, що зазначене захворювання має професійний характер.

9. Комісією Управління Держпраці у Житомирській області було проведено розслідування причин виникнення у ОСОБА_1 хронічного професійного захворювання - пневмоконіозу електрозварювальника, за наслідками якого було встановлено, що обставинами за яких виникло професійне захворювання стали недосконалість технології, механізмів, робочого інструменту, неефективність засобів індивідуального захисту, натомість причиною виникнення професійного захворювання стало знаходження ОСОБА_1 на протязі 23,5 років роботи під впливом виробничого шуму, аерозолей хімічних речовин сполуки марганцю, металевого пилу, які супроводжують газозварювальні процеси. Зазначені висновки розслідування були зафіксовані в акті від 27.06.2018 (а.с.15-17).

10. В подальшому Житомирською обласною медико-соціальною експертною комісією ОСОБА_1, починаючи з 20.07.2018, було встановлено 25 % втрати професійної працездатності внаслідок професійного захворювання, що підтверджується довідкою про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках серії 12ААА №019795 від 21.08.2018 (а.с.18).

11. З жовтня 2018 року ОСОБА_1 у зв'язку з професійним захворюванням, що спричинило втрату працездатності отримує щомісячні страхові виплати в розмірі 2144,95 гривень у Житомирському відділенні управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області (а.с.26).

12. При визначені розміру зазначеної страхової виплати відповідачем було застосовано для розрахунку заробітну плату, яку ОСОБА_1 отримував на посаді газозварювальника. Позивач вважає, що такими діями відповідач порушив п. 13 Порядку обчислення середньомісячної заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.09.2001 № 1266, а тому він 11 вересня 2018 року звернувся до Житомирського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області із заявою, в якій просив застосувати для розрахунку страхові виплати заробітну плату, яку він отримував за останньою посадою, тобто на посаді металізатора, перебуваючи на якій він отримав йому встановлено втрату працездатності у зв'язку з професійним захворюванням.

13. Однак, Житомирське відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області листом від 20.09.2018 №15.3-10-1494 повідомило ОСОБА_1, що згідно до п. 13 Порядку обчислення середньомісячної заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, затвердженого Постановою КМУ від 26.09.2001р. №1266 - середня заробітна плата обчислюється за тією професією (посадою, розрядом, роботою) на підприємстві (в цеху, на дільниці, ділянці), за якою застрахована особа працювала до моменту ушкодження здоров'я і за якою МСЕК їй встановило стійку втрату професійної працездатності. Оскільки, погіршення здоров'я ОСОБА_1 сталось по професії електрозварника, по якій він працював понад 10 років і з яким пов'язано професійне захворювання та в акті розслідування причин виникнення професійного захворювання вказана одна й та сама професія - електрозварник на автоматичних та напівавтоматичних машинах, то відповідач зазначив, що заробітна плата для визначення розміру щомісячної страхової виплати буде братись за період з червеня 2016 року по травень 2017 року, до переведення позивача на посаду металізатора (а.с.24-25).

14. Зазначені дії відповідача, щодо розрахунку ОСОБА_1 страхової виплати із заробітної плати, яку позивач отримував на посаді електрозварника, стали підставою для звернення позивача з даним позовом до суду.

ІІІ. ДОВОДИ СТОРІН

15. Апелянт зазначив, що при визначені розміру зазначеної страхової виплати відповідачем було застосовано для розрахунку заробітну плату, яку ОСОБА_1 отримував на посаді газозварювальника. Апелянт вважає, що такими діями відповідач порушив п. 13 Порядку обчислення середньомісячної заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.09.2001 № 1266

16. Відповідач на підтвердження своєї правової позиції вказав, що нарахування та виплата позивачу щомісячних страхових виплат здійснюється Житомирським відділенням управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області у відповідності до діючого законодавства, а саме: п. 13 Порядку обчислення середньомісячної заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.09.2001 № 1266, відповідно до якого для розрахунку береться заробітна плата за посадою електрозварника, так як професійне захворювання та втрата професійної працездатності була встановлена позивачу саме за цією посадою, підтвердженням чого є документи медичних закладів та акт розслідування. З огляду на зазначене, відповідач вказав, що твердження позивача щодо того що відповідач самостійно вирішив, що стан здоров'я погіршився на посаді електрозварювальника є неправдивими та хибними, натомість відповідач обчислюючи розмір соціальної допомоги у зв'язку з професійною втратою працездатності діяв правомірно.

ІV. ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

17. Частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

18. Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов'язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров'я визначені Законом України від 23.09.1999 № 1105-XIV "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування" (далі - Закон № 1105-XIV).

19. Пунктом 3 частини 1 статті 1 Закону № 1105-XIV визначено, що загальнообов'язкове державне соціальне страхування це система прав, обов'язків і гарантій, яка передбачає матеріальне забезпечення, страхові виплати та надання соціальних послуг застрахованим особам за рахунок коштів Фонду соціального страхування України.

20. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 16 Закону № 1105-XIV застраховані особи мають право на отримання у разі настання страхового випадку матеріального забезпечення, страхових виплат та соціальних послуг, передбачених цим Законом;

21. Відповідно до ст. 36 Закону № 1105-XIV страховими виплатами є грошові суми, які Фонд виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку.

22. Факт нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання розслідується в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України, відповідно до Закону України "Про охорону праці".

23. Підставою для оплати потерпілому витрат на медичну допомогу, проведення медичної, професійної та соціальної реабілітації, а також страхових виплат є акт розслідування нещасного випадку або акт розслідування професійного захворювання (отруєння) за встановленими формами.

24. Перелік обставин, за яких настає страховий випадок, та перелік професійних захворювань визначаються Кабінетом Міністрів України.

25. Пунктом 1 частини 7 статті 36 Закону № 1105-XIV визначено, що страхові виплати складаються, зокрема, із страхової виплати втраченого заробітку (або відповідної його частини) залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності (далі - щомісячна страхова виплата).

26. При цьому, згідно з п. 7 ч. 1 ст. 1 Закону № 1105-XIV професійне захворювання - захворювання, що виникло внаслідок професійної діяльності застрахованого та зумовлюється виключно або переважно впливом шкідливих речовин і певних видів робіт та інших факторів, пов'язаних з роботою.

27. Відповідно до ч. 1 ст. 42 Закону № 1105-XIV сума щомісячної страхової виплати встановлюється відповідно до ступеня втрати професійної працездатності та середньомісячного заробітку, що потерпілий мав до ушкодження здоров'я.

28. Водночас, ч. 9 ст. 42 Закону № 1105-XIV передбачає, що середньомісячний заробіток для обчислення суми страхових виплат потерпілому у зв'язку із втраченим ним заробітком (або відповідної його частини) визначається згідно з порядком обчислення середньої заробітної плати для виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, що затверджується Кабінетом Міністрів України.

29. Так, Порядок обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 26 вересня 2001 року № 1266 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 26 червня 2015 року №439) (далі - Порядок № 1266). Згідно з п. 1 Порядку № 1266 цей порядок визначає механізм обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням на випадок безробіття, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності (далі - страхові виплати), у разі настання страхового випадку, а також оплати перших п'яти днів тимчасової непрацездатності за рахунок коштів підприємства, установи, організації або фізичної особи, яка використовує працю найманих працівників (далі - роботодавці).

30. Особливості обчислення середньої заробітної плати для розрахунку виплат за страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, визначені п. 11-24 Порядку № 1266.

31. Згідно з п. 11 Порядку № 1266 розрахунковим періодом, за який обчислюється середня заробітна плата, є 12 календарних місяців за місцем роботи, де стався страховий випадок, починаючи з місяця, що передує місяцю настання страхового випадку.

32. Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 1 Закону № 1105-XIV страховим випадком за соціальним страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності є подія, з настанням якої виникає право застрахованої особи, членів її сім'ї або іншої особи на отримання відповідно до цього Закону матеріального забезпечення або соціальних послуг.

33. Водночас, п. 13 Порядку № 1266 визначено, що середня заробітна плата обчислюється за тією професією (посадою, розрядом, роботою) на підприємстві (в цеху, на дільниці, ділянці), за якою застрахована особа працювала до моменту ушкодження здоров'я і за якою медико-соціальною експертною комісією їй встановлено стійку втрату професійної працездатності.

V. ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

34. Апеляційний суд зазначає, що двома обов'язковими умовами за одночасної наявності яких визначається професія (посада, робота) на підприємстві, за якою обчислюється середня заробітна плата при визначені розміру страхової виплати у зв'язку з професійним захворюванням, що спричинило втрату працездатності є:

- це має бути професія (посада, робота), за якою особа працювала до моменту ушкодження здоров'я;

- саме за цією професією (посадою, роботою) медико-соціальна експертна комісія встановила особі стійку втрату професійної працездатності.

35. З наявних у матеріалах справи та досліджених судом документів вбачається, що відповідно до висновку Центральної лікарсько-експертної комісії Державної установи "Інститут медицини праці імені Ю.І.Кундієва Національної академії медичних наук України" від 12 червня 2018 року №24/524 (а.с.13) у ОСОБА_1 було встановлено наявність захворювання - пневмоконіозу електрозварювальника, яке має професійний характер.

36. Згідно з актом розслідування причин виникнення у ОСОБА_1 хронічного професійного захворювання - пневмоконіозу електрозварювальника від 27.06.2018, причиною виникнення професійного захворювання позивача стало його знаходження на протязі 23,5 років роботи під впливом виробничого шуму, аерозолей хімічних речовин сполуки марганцю, металевого пилу, які супроводжують газозварювальні процеси (а.с.15-17).

37. В подальшому Житомирською обласною медико-соціальною експертною комісією позивачу було встановлено 25 % втрати професійної працездатності внаслідок професійного захворювання - пневмоконіозу електрозварювальника, що підтверджується довідкою про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках серії 12ААА №019795 від 21.08.2018 (а.с.18).

38. З огляду на зазначене суд першої інстанції дійшов до правильного висновку, що саме у зв'язку з роботою на посаді електрозварника у апелянта виникло захворювання пневмоконіозу електрозварювальника, і саме у зв'язку із цим захворюванням, що виникло через роботу позивача на посаді електрозварювальника, медико-соціальною експертною комісією було встановлено ОСОБА_1 стійку втрату професійної працездатності.

39. Таким чином, Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що під визначення розміру щомісячної страхової виплати у зв'язку з втратою професійної працездатності внаслідок професійного захворювання, що підлягає виплаті ОСОБА_1, відповідачем було правомірно взято для розрахунку середню заробітну плату отриману ним під час роботи на посаді електрозварювальника на автоматичних та напівавтоматичних машинах.

40. Таким чином, дії відповідача є правомірними та вчиненими на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги колегія суддів не вбачає.

VІ. ВИСНОВКИ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ.

41. Згідно зі ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

42. Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

43. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

44. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

45. Зазначеним вимогам закону судове рішення відповідає.

46. Переглянувши судове рішення в межах апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, Апеляційний Суд дійшов висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення, суд першої інстанції не допустив неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які б були б підставою для скасування судового рішення, а тому апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 20 березня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий Мацький Є.М.

Судді Охрімчук І.Г. Капустинський М.М.