Справа № 140/2195/18
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2019-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2019 року№ 857/2052/19
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Качмара В.Я.,

суддів - Курильця А.Р., Мікули О.І.,

при секретарі судового засідання - Пильо І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2018 року у справі №140/2195/18 (суддя Ксензюк А.Я., рішення ухвалене о 12/26 год м.Луцьк) за її позовом до Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Волинській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, - ОСОБА_2, про визнання протиправним та скасування наказу, визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Волинській області (далі - Регіональний центр) в якому просила:

визнати протиправним та скасувати наказ від 27.07.2018 №199, яким було затверджено «Порядок розподілу справ між адвокатами, які надають безоплатну вторинну правову допомогу, у Регіональному центрі», із врахуванням змін до вказаного Порядку, затверджених наказом від 27.10.2018 №272 (далі - Порядок розподілу справ між адвокатами; Наказ №199 відповідно),

визнати протиправними дії директора Регіонального центру щодо відмови у включенні позивача, як основного чергового адвоката до графіків цілодобового чергування адвокатів Волинської області, які надають безоплатну вторинну правову допомогу на постійній основі за контрактами, до Горохівського, Ківерцівського, Маневицького та Рожищенського районів (далі - Райони);

зобов'язати директора Регіонального центру при затвердженні графіків цілодобового чергування адвокатів Волинської області, які надають безоплатну вторинну правову допомогу на постійній основі за контрактом, включати ОСОБА_1, як основного чергового адвоката по м.Луцьку та Районах пропорційно з іншими адвокатами, що будуть надавати допомогу в зазначених адміністративно-територіальних одиницях.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, його оскаржила позивач, яка із покликанням на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

В доводах апеляційної скарги посилаючись на окремі обставини справи вказує, що директором Регіонального центру при затвердженні Порядку розподілу справ між адвокатами та при затвердженні графіків чергування адвокатів Волинської області (далі - Графік), які надають безоплатну вторинну правову допомогу на постійній основі за контрактом на серпень 2018 року, вересень 2018 року, жовтень 2018 року та листопада 2018 року в односторонньому порядку, без наявності на це поважних причин було внесено зміни у контракт від 23.01.2018 №20 (далі - Контракт), укладений між адвокатом ОСОБА_1 та Регіональним центром, чим одноособово звужено межі надання позивачем безоплатної вторинної правової допомоги за дорученням Регіонального центру. Порядок розподілу справ між адвокатами, на підставі якого протягом серпня, вересня, жовтня та листопада 2018 року затверджувалися відповідачем Графіки спричинили нерівні умови чергування для адвокатів, робоче місце яких зареєстроване у м.Луцьку чи Луцькому районі в порівнянні з адвокатами, робоче місце яких зареєстроване у інших районних центрах Волинської області та у м.Нововолинську. Вважає таке рішення відповідача явно упередженим та неправомірним, а також таким, яке свідчить про втручання посадової особи державної установи у цивільно-правові відносини позивача, що порушує її професійні права.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу заперечує вимоги такої, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційні скарги підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки наказом від 29.11.2018 №312 визнано таким, що втратив чинність наказ №199, то відсутні обставини, що слугували підставою для звернення до суду з даним позовом.

Такі висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з порушенням норм матеріального і процесуального права, з таких міркувань.

Судом апеляційної інстанції, з урахуванням встановленого судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 23.01.2018 між Регіональним центром та адвокатом ОСОБА_1, яка здійснює адвокатську діяльність на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю НОМЕР_1, виданого Волинською обласною кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури 13.12.2010 укладено Контракт з адвокатом, який надає безоплатну вторинну правову допомогу на постійній основі (т.1 а.с.12-16).

Згідно умов контракту адвокат зобов'язується за дорученням Регіонального центу надавати безоплатну вторинну правову допомогу відповідно до Закону України «Про безоплатну правову допомогу» (далі - Закон №3460-VI) у межах м.Луцька та Районів, а також в інших адміністративно-територіальних одиницях у разі розгляду справи судами апеляційної та касаційної інстанції або зміни підсудності кримінального провадження, цивільної, адміністративної, господарської справи чи підслідності кримінального правопорушення, в інших випадках, визначених законодавством, а Регіональний центр - здійснювати оплату послуг адвоката та відшкодовувати його витрати, пов'язані з наданням ним безоплатної вторинної правової допомоги, в установленому порядку (з урахуванням обраної адвокатом організаційної форми адвокатської діяльності та дотримання строків подання актів з відповідними додатками визначеними у цьому контракті).Контракт було укладено строком на 1 рік, а саме: з 23.01.2018по 31.12.2018, що не заперечувалося сторонами.

Під час апеляційного розгляду справи позивач не перебуває у будь-яких відносинах з Регіональним центром.

27.07.2018 директором Регіонального центру видано Наказ №199, яким затверджено Порядок розподілу справ між адвокатами. Вказаний Порядком встановлює механізм видачі доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги адвокату з реєстру адвокатів, які надають таку допомогу, з якими укладено контракт на постійній основі.

Розподіл доручень здійснюється за Графіками адвокатів, які надають безоплатну вторинну правову допомогу на території Волинської області цілодобово за адміністративно територіальним розподілом районів та міста Нововолинськ. Графік складається з урахуванням; адреси робочого місця адвоката; рівномірності навантаження; дотримання умов контракту; спеціалізації; досвіду; складності.

Позивач зазначає, що складені за на підставі Порядку розподілу справ між адвокатами графіки за серпень, вересень, жовтень 2018 року не забезпечили рівномірного розподілу загальної кількості доручень між адвокатами.

06.09.2018 ОСОБА_1 звернулась до директора Регіонального центру із заявою в якій просила усунути перешкоди у здійсненні адвокатської діяльності, внести зміни у Графік шляхом включення її як основного адвоката по Районах, а також просила, щоб при затвердженні Графіків на жовтень 2018 року та на наступні місяці включити її, як основного адвоката по м.Луцьку та Районах (т.1 а.с.39-40).

У відповідь на вказане звернення 05.10.2018 директор Регіонального центру повідомила заявника про безпідставність її вимог та вказала, що при складанні Графіків відповідачем враховано умови укладеного з нею Контракту та забезпечено можливість виконання визначених у ньому зобов'язнань щодо надання безоплатної вторинної правової допомоги у визначених адміністративно-територіальних одиницях (т.1 а.с.41).

Вважаючи рішення директора Регіонального центру оформленим у вигляді Наказу №199 упередженим та неправомірним позивач звернулась до суду із цим позовом.

Відповідно до пунктів 1 та 2 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на час подання позову; далі - КАС) адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - це спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Пунктом 1 частини першої статті 19 КАС передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини 1 статті 4 КАС).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їх посадовою чи службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні публічно-владних управлінських функцій.

Частиною другою статті 5 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон №5076-VI) передбачено, що держава створює належні умови для діяльності адвокатури та забезпечує дотримання гарантій адвокатської діяльності.

Зміст права на безоплатну правову допомогу, порядок реалізації цього права, підстави та порядок надання безоплатної правової допомоги, державні гарантії щодо надання безоплатної правової допомоги визначає Закон №3460-VI (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин).

Відповідно до статті 15 Закону №3460-VI суб'єктами надання безоплатної вторинної правової допомоги в Україні є: 1) центри з надання безоплатної вторинної правової допомоги; 2) адвокати, включені до Реєстру адвокатів, які надають безоплатну вторинну правову допомогу.

Статтею 16 Закону №3460-VI встановлено, що Міністерство юстиції України утворює регіональні (республіканський (Автономної Республіки Крим), обласні, Київський та Севастопольський міські) та місцеві (районні, міжрайонні, міські, міськрайонні, міжрайонні та районні у містах) центри з надання безоплатної вторинної правової допомоги. Центри з надання безоплатної вторинної правової допомоги є територіальними відділеннями Координаційного центру з надання правової допомоги і утворюються з урахуванням потреб відповідної адміністративно-територіальної одиниці та забезпечення доступу осіб до безоплатної вторинної правової допомоги. Повноваження та порядок діяльності центрів з надання безоплатної вторинної правової допомоги встановлюються Положенням про центри з надання безоплатної вторинної правової допомоги, що затверджується Міністерством юстиції України. Діяльність Центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги поширюється на територію відповідної адміністративно-територіальної одиниці.

Згідно із статтею 17 Закону №3460-VI Центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги:

приймає рішення про надання безоплатної вторинної правової допомоги або про відмову в наданні безоплатної вторинної правової допомоги;

укладає контракти з адвокатами, включеними до Реєстру адвокатів, які надають безоплатну вторинну правову допомогу, для надання такої допомоги на постійній основі;

укладає договори з адвокатами, включеними до Реєстру адвокатів, які надають безоплатну вторинну правову допомогу, для надання такої допомоги на тимчасовій основі (на підставі окремих договорів про надання послуг);

видає доручення для підтвердження повноважень захисника або повноважень адвоката для здійснення представництва інтересів особи в судах, органах державної влади, органах місцевого самоврядування, перед іншими особами;

приймає рішення про заміну адвоката відповідно до статті 24 цього Закону тощо.

«Положення про Регіональний центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Волинській області» затверджено наказом Координаційного центру з надання правової допомоги від 30.03.2015 №13(у редакції наказу Координаційного центру з надання правової допомоги від 08.10.2018; далі - Положення).

Приписами пункту 8 Положення передбачено, що Регіональний центр відповідно до покладених на нього завдань: укладає контракти/договори з адвокатами, включеними до Реєстру адвокатів, які надають безоплатну вторинну правову допомогу, відповідно до Порядку і умов укладення контрактів з адвокатами, які надають безоплатну вторинну правову допомогу на постійній основі, та договорів з адвокатами, які надають безоплатну вторинну правову допомогу на тимчасовій основі, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2012 №8; видає доручення адвокатам для надання безоплатної вторинної правової допомоги суб'єктам відповідного права, визначеним у пунктах 3 - 7 частини першої та частиною другою статті 14 Закону №3460-VI у разі необхідності скасовує їх в установленому порядку.

Пунктом 10 Положення визначено, що Регіональний центр очолює директор, який призначається на посаду і звільняється з посади директором Координаційного центру.

Директор Регіонального центру:

здійснює керівництво діяльністю Регіонального центру та координує діяльність місцевих центрів, відповідає за виконання покладених на них завдань, несе персональну відповідальність за організацію та результати діяльності регіонального центру, звітує перед Координаційним центром;

видає в межах компетенції накази організаційно-розпорядчого характеру, контролює їх виконання;

затверджує порядок розподілу справ між адвокатами, які надають безоплатну вторинну правову допомогу;

затверджує графік цілодобового чергування: працівників Регіонального центру

- для прийняття і реєстрації повідомлень про випадки затримання осіб для надання таким особам безоплатної вторинної правової допомоги з моменту їх затримання у встановленому порядку; адвокатів, з якими укладено контракт про надання безоплатної вторинної правової допомоги,

- для забезпечення надання безоплатної вторинної правовової допомоги кожній затриманій особі з моменту її затримання здійснює інші повноваження.

У статті 21 Закону №3460-VI закріплено, що після прийняття рішення про надання безоплатної вторинної правової допомоги Центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги призначає адвоката, який надає безоплатну вторинну правову допомогу на постійній основі за контрактом.

Під час призначення адвоката враховуються його спеціалізація, досвід роботи, навантаження, складність справ, у яких адвокат бере участь.

Повноваження адвоката підтверджуються дорученням Центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги та довіреністю відповідно до вимог процесуального законодавства.

Для здійснення представництва інтересів осіб, які мають право на безоплатну вторинну правову допомогу, в суді у спорах, що виникають з трудових відносин, спорах щодо захисту соціальних прав, щодо виборів та референдумів, у малозначних спорах, а також щодо представництва малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, або для складання документів процесуального характеру Центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги може уповноважити свого працівника.

Повноваження працівника Центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги як представника суб'єкта права на безоплатну вторинну правову допомогу підтверджуються наказом Центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги та довіреністю відповідно до вимог процесуального законодавства.

Враховуючи вищенаведені положення, апеляційний суд вважає, що розглядувані у цій справі відносини щодо оскарження Наказу №199, визнання дій директора Регіонального центру, що вчинялися ним у зв'язку із прийняттям цього Наказу протиправними та зобов'язання до вчинення дій виникли через виконання Регіональним центром та його директором дій щодо забезпечення внутрішньої діяльності відповідача з метою забезпечення реалізації основного завдання центру у вигляді надання безоплатної первинної правової допомоги і безоплатної вторинної правової допомоги.

Відносини, які виникають між адвокатом та Регіональним центром після укладення

Контракту щодо надання безоплатної вторинної правової допомоги на постійній основі носять приватно правовий характер, оскільки по суті позивач доводить, що з прийняттям Наказу №199 порушенні її права на належні та справедливі умови праці, рівномірний розподіл доручень між адвокатами, належний розмір оплати праці, що вказані Контрактом, вимагає усунути обставини, що на її думку перешкоджають реалізації договірних відносин, що виникли між нею та відповідачем.

Регіональний центр у даному спорі відносно скаржника бере участь, як роботодавець з оскаржуваним Рішенням якого не погоджується позивач, оскільки вважає, що приймаючи таке відбувається втручання посадової особи державної установи у цивільно-правові відносини позивача, що порушує її професійні права та умови Контракту.

Як суб'єкт владних повноважень Регіональний центр виступає щодо суб'єктів права на безоплатну вторинну правову допомогу визначених статтею 14 Закону №3460-VI у разі, якщо вони оскаржують відмову Регіонального центру у наданні правової допомоги або у разі оскарження дій та бездіяльність посадових і службових осіб Регіонального центру, які порушують порядок та строки розгляду звернень про надання безоплатної правової допомоги, надання неякісної правової допомоги тощо.

Водночас, зі змісту Контракту видно, що для належного виконання покладених на адвоката обов'язків Регіональний центр зобов'язується надавати доручення для підтвердження повноважень адвоката, а адвокат, в свою чергу зобов'язується надавати безоплатну правову допомогу у визначені строки протягом дії доручення; чергувати згідно з Графіком тощо.

Однак, для забезпечення обов'язків сторін передбачених Контрактом та належної організації роботи адвоката, що виступає його працівником директор Регіонального центру видає накази; затверджує порядок розподілу справ між адвокатами, які надають безоплатну вторинну правову допомогу; затверджує графіки, видає доручення, тобто вчиняє дії на регулювання внутрішніх організаційних (робочих) процесів.

На думку, апеляційного суду Порядок розподілу справ між адвокатами? затверджений Наказом №199 спрямований на внутрішню організацію роботи Регіонального центру під час розподілу справ між адвокатами та видання у зв'язку з цим доручень.

Таким чином, Наказ №199 є організаційно-розпорядчим документом, який забезпечує реалізацію виконання сторонами за Контрактом своїх зобов'язань.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у параграфі 24 рішення від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» (заяви №№29458/04 та 29465/04) зазначив, що фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Беручи до уваги те, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі і обов'язок суб'єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні частини першої статті 6 Конвенції.

У відповідності до пункту 1 частини першої статті 238 КАС суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

При цьому частина перша статті 319 КАС визначає, що судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених статтею 238 цього Кодексу.

Порушення правил юрисдикції адміністративних судів, встановлених статтею 19 КАС, є обов'язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів апеляційної скарги.

Такі обставини є безсумнівною підставою для скасування рішення суду першої інстанції та прийняття постанови про закриття провадження у цій справі.

Керуючись статтями 308, 310, 315, 319, 321, 322, 325, 328, 329 КАС, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2018 року скасувати та закрити провадження у цій справі.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В. Я. Качмар
судді А. Р. Курилець
О. І. Мікула
Повне судове рішення складено 26 квітня 2019 року.