Справа № 420/22/19
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2019-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 квітня 2019 р.м.ОдесаСправа № 420/22/19

П'ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Коваля М.П.,

суддів - Димерлія О.О.,

- Єщенка О.В.,

за участю: секретар судового засідання - Уштаніт Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу Подільського міжрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду, яке прийнято 19 лютого 2019 року у складі суду судді: Соколенко О.М. в місті Одесі по справі за адміністративним позовом Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області до Подільського міжрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - державного навчального закладу «Котовський професійний ліцей» про визнання протиправним та скасування повідомлення і зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

03 березня 2019 року Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області звернулося до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Подільського міжрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, старшого державного виконавця Подільського міжрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Орєшиної В.Є., в якому просило:

- визнати протиправним та скасувати повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 21.08.2018 року, винесене старшим державним виконавцем Подільського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Орєшиною B.C.;

- зобов'язати Подільський міжрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області відкрити виконавче провадження за виконавчим листом №815/5676/17 від 25 липня 2018 року.

23 січня 2018 року за вх. №2563/19 до суду першої інстанції надійшла уточнена позовна заява Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області до Подільського міжрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, третя особа - державний заклад «Котовський професійний ліцей», в якій позивач просив:

- визнати протиправним та скасувати повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 21.08.2018 року, винесене старшим державним виконавцем Подільського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Орєшиною B.C.;

- зобов'язати Подільський міжрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області відкрити виконавче провадження за виконавчим листом №815/5676/17 від 25 липня 2018 року.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2019 року адміністративний позов Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області був задоволений частково. Визнано протиправним та скасовано прийняте старшим державним виконавцем Подільського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Орєшиною B.C. повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 21.08.2018 року, яке зареєстровано 21.08.2018 року №21395/3043/10. Зобов'язано Подільський міжрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області (ідентифікаційний код юридичної особи: 38701485, адреса: просп. Шевченка, 16, м. Подільськ, Одеська обл., 66300) відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», повторно розглянути заяву Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області про примусове виконання судового рішення по справі №815/5676/17 від 11.01.2018 року, яка зареєстрована за вх.7087/30-39 від 20.08.2018 року та прийняти рішення у відповідності до приписів Закону України «Про виконавче провадження», з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням суду першої інстанції, Подільський міжрайонний відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволені заявлених вимог повністю. В обґрунтування скарги апелянт зазначив, що судом першої інстанції порушені норми матеріального та процесуального права, неповно з'ясовано всі обставини, що мають значення для вирішення справи, що призвело до неправильного її вирішення.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що державним виконавцем відділу, у порядку вимог пункту 7 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження», винесено повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без виконання, у зв'язку з тим, що у вищевказаному виконавчому документі не передбачено заходів примусового виконання рішення, передбачених вимогами статті 10 Закону. В порушення норм Закону України «Про виконавче провадження» судом першої інстанції невірно застосовано норми ст. 10 Закону стосовно переліку заходів примусового виконання рішень Крім того, апелянт зазначає, що судом першої інстанції не вірно застосовано норми ст. 63 Закону України «Про виконавче проваджена розділі IX Інструкції з організації примусового виконання рішень, а саме: про порядок виконання рішень немайнового характеру.

Відзив (заперечення) на апеляційну скаргу позивачем не надано.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 11.01.2018 року в адміністративній справі №815/5676/17 (а.с. 18-23) було частково задоволено адміністративний позов Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області до державного навчального закладу «Котовський професійний ліцей», третя особа: Одеська обласна державна адміністрація, про вжиття заходів реагування у вигляді повного зупинення роботи. Застосовано до державного навчального закладу «Котовський професійний ліцей» (, що розташований за адресою: 66300, Одеська область, м. Подільськ, вул. Короленко, 1) заходи реагування у сфері державного нагляду (контролю) у вигляді повного зупинення роботи до усунення порушень вимог законодавства у сфері пожежної техногенної безпеки та у сфері цивільного захисту, вказаних в Акті перевірки №116 від 30.10.2017 року, а саме: обладнання приміщень системами протипожежного захисту (системою оповіщення про пожежу та управління евакуацією людей); обладнання приміщень системами протипожежного захисту (системою пожежної сигналізації); проведення вогнезахисної обробки дерев'яних конструкцій горищних приміщень всіх будівель та споруд. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

25.07.2018 року Одеським окружним адміністративним судом позивачу видано виконавчий лист на вказане рішення суду від 11.01.2018 року по справі №815/5676/17, в якому зазначається: «Застосувати до державного навчального закладу «Котовський професійний ліцей» (, що розташований за адресою: 66300, Одеська область, м. Подільськ, вул. Короленко, 1) заходи реагування у сфері державного нагляду (контролю) у вигляді повного зупинення роботи до усунення порушень вимог законодавства у сфері пожежної техногенної безпеки та у сфері цивільного захисту, вказаних в Акті перевірки №116 від 30.10.2017 року, а саме:

- обладнання приміщень системами протипожежного захисту (системою оповіщення про пожежу та управління евакуацією людей);

- обладнання приміщень системами протипожежного захисту (системою пожежної сигналізації);

- проведення вогнезахисної обробки дерев'яних конструкцій горищних приміщень всіх будівель та споруд» (а.с. 24).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до Подільського міжрайонного виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області із заявою від 08 серпня 2018 року про примусове виконання судового рішення, в якій Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області просило розпочати примусове виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду по справі №815/5676/17 від 11.01.2018 року (а.с. 23).

В переліку додатків до вказаної заяви позивачем зазначено:

- оригінал виконавчого листа по справі №815/5676/17;

- копія рішення суду від 815/5676/17 від 11.01.2018 року;

- копія довіреності №54 від 19.12.2017 року.

З наданої з боку відповідача копії вказаної заяви вбачається, що вона зареєстрована у Подільському міжрайонному відділі Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області 20.08.2018 року за вх. №7087/30-39, про що свідчить відтиск штампу відповідача у її правому нижньому куті.

Судом першої інстанції встановлено, що 21.08.2018 року за результатом розгляду заяви про примусове виконання виконавчого документа - виконавчого листа №815/5676/17 від 25.07.2018 року, виданого Одеським окружним адміністративним судом, старшим державним виконавцем Подільського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Орєшиною В.Є., згідно з п. 7 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» складено повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання, яке зареєстроване 21.08.2018 року за №21395/3043/10 (а.с. 25).

У вказаному повідомленні зазначено, що виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень, зазначених у ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження» та вказано, що воно може бути оскаржено в порядку та строки, встановлені Законом України «Про виконавче провадження».

24 вересня 2018 року Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області подано до начальника Подільського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області скаргу на дії державного виконавця, в якій позивач просив скасувати повідомлення від 21.08.2018 року про повернення виконавчого документу №815/5676/17 стягувачу без прийняття до виконання та розпочати примусове виконання судового рішення - виконавчого листа №815/5676/17 від 25.07.2018 року (а.с. 26).

Судом першої інстанції встановлено, що за результатом розгляду вказаної скарги, 10.10.2018 року за вих. №25957/3043/10 за підписом начальника Подільського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Яворського Г.В. позивачу надано відповідь, в якій зазначено, що Закон України «Про виконавче провадження» не передбачає норми, що регламентують виконавчу дію, зазначену у резолютивній частині виконавчого документа, а саме: «застосувати заходи реагування», а тому відсутні правові підстави для скасування повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 21.08.2018 року та прийняття до виконання виконавчого листа №815/5676/17 від 11.10.2018 року, виданого Одеським окружним адміністративним судом про застосування до державного навчального закладу «Котовський професійний ліцей» заходів реагування у сфері державного нагляду (контролю) у вигляді повного зупинення роботи до усунення порушень вимог законодавства у сфері пожежної техногенної безпеки та у сфері цивільного захисту, вказаних в акті перевірки №116 від 30.10.2017 року (а.с. 27).

Також, судом першої інстанції встановлено, що представником Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області була подана скарга від 02.11.2018 року на дії державного виконавця та начальника Подільського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області на ім'я заступника начальника Головного територіального управління юстиції з питань державної виконавчої служби - начальника Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, в якій позивач просив скасувати повідомлення від 21.08.2018 року про повернення виконавчого документу №815/5676/17 стягувачу без прийняття до виконання та розпочати примусове виконання судового рішення - виконавчого листа №815/5676/17 від 25.07.2018 року (а.с. 28-29).

Як вбачається з матеріалів справи, за результатом розгляду вказаної скарги заступником начальника Головного територіального управління юстиції з питань державної виконавчої служби - начальником Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Гумуржи Д.М. надано позивачу відповідь від 29.11.2018 року №09.2-10765 щодо розгляду скарги, в якій зазначено, що під час перевірки виконавчого документа на відповідність його вимогам ч. 1 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що резолютивна частина рішення суду не передбачає заходів примусового виконання рішень, визначених цим законом. Крім того, у відповіді на скаргу додатково роз'яснено право Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області оскаржити рішення, дії чи бездіяльність виконавця до суду, який видав виконавчий документ (а.с. 30).

Вважаючи, що повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 21.08.2018 року, винесене старшим державним виконавцем Подільського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Орєшиною B.C. є протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.

Вирішуючи спірне питання та частково задовольняючи позовні вимоги Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що примусове виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду по справі №815/5676/17 від 11.01.2018 року на підставі виконавчого листа №815/5676/17, виданого 25.07.2018 року Одеським окружним адміністративним судом, покладається саме на відповідний орган державної виконавчої служби.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, та надаючи правову оцінку його висновкам і встановленим обставинам справи, виходить з наступного.

Дані правовідносини врегульовані, зокрема, але не виключно Законом України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 2 червня 2016 року (далі - Закон №1404-VIII), Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року №512/5 та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2012 року за №489/20802 (далі - Інструкція №512/5), в редакціях, чинних на момент винесення оскаржуваного повідомлення.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону №1404-VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, як виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Згідно з ч. 4 ст. 4 Закону №1404-VIII, виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред'явлення, якщо зокрема виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень.

При цьому, зі змісту ст. 4 Закону №1404-VIII вбачається, що встановлення вимог до виконавчого документа повинно перш за все сприяти державному виконавцю у своєчасному та належному виконанні, у тому числі, й рішення суду, а судовий захист має відповідати вимогам ефективності та не носити лише декларативний характер.

Частиною 1 ст. 5 Закону №1404-VIII визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Як вбачається з оскаржуваного повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, виконавчий лист №815/5676/17, виданий Одеським окружним адміністративним судом 25.07.2018 року повернуто стягувану без виконання з підстав, визначених п. 7 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень, зазначених у ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження».

Щодо доводу апелянта про те, що в поданому ГУ Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області про примусове виконання виконавчому документі відсутні заходи примусового виконання, які визначені ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження», колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, судове рішення є обов'язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Частиною 1 статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України, визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 2 ст. 372 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Згідно з ч. 1 ст. 373 Кодексу адміністративного судочинства України, виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Частиною 3 статті 373 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що виконавчий лист, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами. Виконавчий лист, ухвала мають відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом.

Пунктом 5 частини 1 статті 4 Закону №1404-VIII визначено, що у виконавчому документі зазначається зокрема резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень.

Колегія суддів зазначає, що у виконавчому листі №815/5676/17, який виданий Одеським окружним адміністративним судом 25.07.2018 року на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11.01.2018 року зазначена резолютивна частина рішення, а саме: «Застосувати до державного навчального закладу «Котовський професійний ліцей» (, що розташований за адресою: 66300, Одеська область, м. Подільськ, вул. Короленко, 1) заходи реагування у сфері державного нагляду (контролю) у вигляді повного зупинення роботи до усунення порушень вимог законодавства у сфері пожежної техногенної безпеки та у сфері цивільного захисту, вказаних в акті перевірки №116 від 30.10.2017 року, а саме: обладнання приміщень системами протипожежного захисту (системою оповіщення про пожежу та управління евакуацією людей); обладнання приміщень системами протипожежного захисту (системою пожежної сигналізації);проведення вогнезахисної обробки дерев'яних конструкцій горищних приміщень всіх будівель та споруд».

Отже, у виконавчому листі, виданому 25.07.2018 року Одеським окружним адміністративним судом на виконання рішення суду від 11.01.2018 року у справі №815/5676/17, відтворено резолютивну частину рішення суду.

При цьому, відповідно до ст. 10 Закону №1404-VIII, заходами примусового виконання рішень є:

1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об'єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;

2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;

4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов'язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;

5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 4 Закону України «Про основні засади державного нагляду» від 05.04.2007 №877, серед загальних вимог до здійснення державного нагляду (контролю) передбачено, що повне або часткове зупинення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг допускається виключно за рішенням суду.

Частиною 7 статті 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» визначено, що на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду.

Отже, колегія суддів дійшла висновку, що у відповідача були відсутні підстави для прийняття повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання.

Крім того, колегія суддів зазначає, що зі змісту резолютивної частини вищенаведеного судом рішення у справі №815/5676/17 випливає, що по своїй суті дане рішення є рішенням немайнового характеру, яке зобов'язує боржника вчинити певні дії, а саме: повністю зупинити роботу на установі боржника до усунення певних порушень.

Тобто, резолютивна частина рішення містить чітке зобов'язання, яке необхідно вчинити боржнику.

Таким чином, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11.01.2018 року по справі №815/5676/17 є рішенням немайнового характеру, яким відповідача фактично зобов'язано повністю зупинити роботу закладу відповідача до усунення порушень, зазначених у рішенні суду.

Водночас, у виконавчому листі визначений боржник, на якого покладається обов'язок щодо виконання цього рішення немайнового характеру, а саме - державний навчальний заклад «Котовський професійний ліцей».

Також судом першої інстанції вірно зазначено, що виконавчий лист має всі заповнені реквізити, відповідає вимогам чинного законодавства, зокрема Закону України «Про виконавче провадження» та оформлений належним чином.

Порядок виконання рішень немайнового характеру, за якими боржник зобов'язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення визначений розділом VIII Закону України «Про виконавче провадження» та розділом IX Інструкції з організації примусового виконання рішень, яка затверджена наказом Міністерства юстиції України за №512/5 від 02.04.2012 р. (в редакції наказу Міністерства юстиції України №2832/5 від 29.09.2016 р.), зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 р. за №489/20802 (далі - Інструкція №512/5).

Зміст виконавчого листа №815/5676/17 дає підстави для висновку, що даний виконавчий лист відповідає вимогам до виконавчого документа, встановленим статтею 4 Закону, оскільки у ньому чітко вказано ті дії, які боржника зобов'язано вчинити та спосіб їх виконання, а порядок виконання рішень такого характеру встановлено статтею 63 Закону №1404-VIII.

Отже, з огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи апелянта про те, що виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень, зазначених у ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження» є помилковими та безпідставними, оскільки в резолютивній частині рішення прямо визначено спосіб його виконання, виконавчий лист містить чітке визначення дій для вчинення боржником, а відтак, правові підстави для повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п. 7 ч. 4 ст. 4 Закону №1404-VIII у відповідача були відсутні.

Окрім того, судом першої інстанції вірно зазначено обставину, що за рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 11.01.2018 року у справі №815/5676/17 видано виконавчий лист, вже свідчить про те, що це судове рішення за своїм змістом характеризуються реалізованістю та передбачає застосування заходів примусового виконання рішення.

Частиною 1 статті 372 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у разі необхідності спосіб, строки і порядок виконання можуть бути визначені у самому судовому рішенні. Так само на відповідних суб'єктів владних повноважень можуть бути покладені обов'язки щодо забезпечення виконання рішення.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» (частина 1 статті 5 Закону), водночас пункт 3 статті 6 Закону встановлено, що у випадках, передбачених законом, рішення можуть виконуватися іншими органами.

Крім того, колегія суддів вважає за можливе зазначити, що у спірних правовідносинах саме на Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області не покладено обов'язок виконувати рішення суду, оскільки згідно ст. 8 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», не передбачено таке право як примусове виконання рішення суду, та не входить до повноваження та обов'язків органу державного нагляду (контролю).

Відповідно Положення, затвердженого наказом Державної служби України з надзвичайних ситуацій 04.02.2013 №3 (у редакції наказу Державної служби України з надзвичайних ситуацій 12.11.2018 №661), Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області, відповідно до покладених на нього завдань, на відповідній території здійснює безпосередньо та через підпорядковані підрозділи нагляд (контроль) за додержанням і виконанням вимог законодавства у сферах пожежної і техногенної безпеки та цивільного захисту місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, іншими суб'єктами господарювання, а також громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а тому воно наділене повноваженнями здійснювати державний нагляд (контролю) за додержанням та виконанням вимог законодавства у сферах пожежної і техногенної безпеки і звертатись до суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, експлуатації будівель, об'єктів, споруд, цехів, дільниць, а також машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, зупинення проведення робіт, у тому числі будівельно-монтажних, випуску і реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту, надання послуг, якщо ці порушення створюють загрозу життю та/або здоров'ю людей.

Згідно п. 35 Положення (у редакції наказу Державної служби України з надзвичайних ситуацій 12.11.2018 №661), Головне управління відповідно до покладених на нього завдань на відповідній території: складає акти перевірок, видає приписи, постанови, розпорядження про усунення порушень вимог законодавства у сфері цивільного захисту, пожежної та техногенної безпеки, а в разі встановлення порушень, що створюють загрозу життю та здоров'ю людей, звертається до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері цивільного захисту, пожежної та техногенної безпеки роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, об'єктів, споруд, цехів, дільниць, окремих приміщень, а також машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, зупинення проведення робіт, у тому числі будівельно-монтажних, випуску та реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту;

З урахуванням викладеного колегія суддів дійшла висновку, так як в силу вимог ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження», яка регулює питання виконання рішень іншими органами та установами, не визначено іншого органу, окрім органів державної виконавчої служби, який мав би повноваження виконувати зазначене рішення суду. Не визначено такого органу, й іншими нормативно-правовими актами, які регулюють діяльність органів державного нагляду (контролю), а також самим рішенням суду.

Відтак колегія суддів наголошує, що примусове виконання вищезазначеного рішення на підставі виконавчого листа №815/5676/17, виданого 25.07.2018 року Одеським окружним адміністративним судом, покладається саме на відповідний орган державної виконавчої служби.

З урахуванням вищевикладеного, оскільки судом першої інстанції встановлено, що рішення суду, на підставі якого видано виконавчий лист №815/5676/17 від 25.07.2018 року, передбачає застосування заходів примусового виконання рішення, виконавчий лист оформлено у відповідності до вимог ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», та є виконавчим документом, що підлягає примусовому виконанню органом державної виконавчої служби, колегія суддів дійшла висновку, що державним виконавцем безпідставно повернуто виконавчий документ стягувачу без прийняття до виконання, оскільки у державного виконавця не було передбачених Законом підстав для повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття його до виконання та для направлення стягувачу відповідного повідомлення.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про про наявність підстав для задоволення позовної вимоги про визнання протиправним та скасування повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 21.08.2018 року, яке зареєстровано 21.08.2018 року №21395/3043/10, винесеного старшим державним виконавцем Подільського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Орєшиною B.C.

Щодо позовної вимоги про зобов'язання Подільського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області відкрити виконавче провадження за виконавчим листом №815/5676/17 від 25 липня 2018 року, суд першої інстанції виходив з наступного, з чим погоджується апеляційний суд.

Відповідно до положень частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, діяльність органів державної влади регулюють закони та підзаконні акти, які дають суб'єктам владних повноважень можливість користування певною свободою розсуду при вирішенні питань і встановлюють лише межі такої свободи, тобто наділяють їх дискреційними повноваженнями.

Як вбачається зі змісту Рекомендації №R (80) 2 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо виконання дискреційних повноважень адміністративними органами від 11 березня 1980 року під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Відповідач, як суб'єкт владних повноважень, наділений дискреційними повноваженнями, тобто повноваженнями з певним ступенем свободи адміністративного органу при прийнятті рішення, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибрати один з кількох варіантів рішення. Суди не мають право втручатися в дискреційні функції органів владних повноважень. Завдання правосуддя полягає в гарантуванні дотримання вимог права та контролю за легітимністю прийняття рішень.

Як вбачається з матеріалів справи, виконавчий лист №815/5676/17 від 25.07.2018 року відповідає вимогам ч. 1 ст. 4 Закону №1404-VIII (а.с. 24).

При цьому, як вже було колегією суддів встановлено, підставою для повернення виконавчого листа №815/5676/17 від 25.07.2018 року слугував висновок державного виконавця про те, що виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень, зазначених у ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження», а тому, на думку відповідача, виконавчий лист не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби.

Водночас, колегія суддів наголошує на тому, що при прийнятті вказаного повідомлення, відповідачем не було встановлено інших підстав для повернення виконавчого документа стягувачу, визначених ч. 4 ст. 4 Закону №1404-VIII.

Пунктом 5 розділу ІІІ Інструкції №512/5 передбачено, що у разі відсутності підстав для повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття його до виконання виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Отже, прийняття до виконання виконавчого листа здійснюється шляхом винесення виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження. Водночас, таку постанову виконавець виносить на підставі виконавчого документу, поданого стягувачем разом з заявою про примусове виконання рішення. (п. 1 ч. 1, ч. 5 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження»).

Як свідчать матеріали справи, виконавчий лист №815/5676/17 від 25.07.2018 року повернутий позивачу згідно оскаржуваного повідомлення, яке судом у цій справі визнано протиправним та скасовано.

За правилами частин 3, 4 статті 245 КАС України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов'язати суб'єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Суд може зобов'язати відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб'єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб'єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов'язує суб'єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

У спірних правовідносин обов'язок відповідача відкрити виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа залежить від умови пред'явлення цього виконавчого листа до виконання позивачем як стягувачем.

Судом першої інстанції також вірно зазначено, що відповідач не може прийняти рішення, яке по суті повторює рішення, що визнане судом у даній справі протиправним, з аналогічних підстав, що перевірялись у межах розгляду даної справи, оскільки це буде вважатись неналежним виконанням судового рішення, та повинен прийняти рішення у відповідності до приписів Закону України «Про виконавче провадження», з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні.

Разом з тим, з метою належного захисту та відновлення порушеного права позивача, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, у відповідності до ч. 2 ст. 9 КАС України зобов'язав відповідача відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», повторно розглянути заяву позивача про примусове виконання судового рішення по справі №815/5676/17 від 11.01.2018 року, яка зареєстрована за вх. 7087/30-39 від 20.08.2018 року та прийняти рішення у відповідності до приписів Закону України «Про виконавче провадження», з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні.

Колегія суддів вважає за можливе зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N303-A, п. 29).

Згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з того, що судом першої інстанції було надано належну правову оцінку доводам, викладеним у позовній заяві, а також наведеним сторонами під час судового розгляду справи. Жодних нових доводів, які б доводили порушення норм матеріального або процесуального права при винесенні оскаржуваних судових рішень, в апеляційній скарзі не зазначено.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області.

Враховуючи викладені обставини та з огляду на наведені положення законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 292, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Подільського міжрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду, яке прийнято 19 лютого 2019 року - залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду, яке прийнято 19 лютого 2019 року по справі за адміністративним позовом Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області до Подільського міжрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - державного навчального закладу «Котовський професійний ліцей» про визнання протиправним та скасування повідомлення і зобов'язання вчинити певні дії - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий суддя: М.П. Коваль

Суддя: О.О. Димерлій

Суддя: О.В. Єщенко