Справа № 462/7189/18
Суддя: Гудим Любомир Ярославович
Дата ухвалення: 2019-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2019 рокуЛьвів№ 857/3544/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Гудима Л.Я.,

суддів: Довгополова О.М., Святецького В.В.,

за участю секретаря судового засідання: Дідик Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2019 року, головуючий суддя - Карп»як О.О., ухвалене о 13:04 год. у м. Львові, повний текст якого складено 25.02.2019 року, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради про визнання дій протиправними,-

В С Т А Н О В И В:

В листопаді 2018 року позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Залізничної РА Львівської МР, в якому просив визнати протиправними дії Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради щодо відмови у задоволенні його заяви про переведення садового будинку, який розташований на земельній ділянці площею 0,0514 га за адресою: АДРЕСА_1 у жилий будинок, відповідно до Порядку переведення дачних і садових будинків, що відповідають державним будівельним нормам, у жилі будинки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №321 від 29.04.2015 року.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що цей будинок збудував разом зі своїм сином для проживання його сім»ї. З метою будівництва цього будинку син продав свою квартиру і машину та після завершення будівництва переїхав із сім»єю проживати в цей будинок, однак син, його дружина і їх неповнолітні діти не можуть зареєструвати своє місце проживання у цього будинку, так як для цього необхідно змінити статус будинку з садового на житловий. Вказував на те, що отримав відмову від Залізничної районної адміністрації №32-2329 від 22.05.2018 року про переведення садового будинку у жилий будинок.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2019 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку, який, покликаючись на неповне з»ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити.

Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що з урахуванням всіх обставин справи, відмова відповідача в задоволенні його заяви про переведення садового будинку у жилий є неправомірною та незаконною .

В судовому засіданні представник відповідача заперечив проти апеляційної скарги, вважає оскаржене рішення суду законним та обґрунтованим та просив апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 0,0514 га, за адресою: м. Львів, вул. Щирецька - Скнилівська с.к.т. «Садівник-Люкс», цільове призначення - ведення садівництва, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії АК № 122349 30.11.200 року,.

16.06.2014 року Директором департаменту містобудування А.Павлів було затверджено будівельний паспорт на будівництво садового будинку.

Інспекцією ДАБК у м. Львові 18.10.2017 року зареєстровано декларацію про готовність до експлуатації об»єкта, будівництво якого здійснено на підставі будівельного паспорта.

Позивач звернувся із заявою до Голови Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради, в якій просив надати дозвіл на переведення дачного (чи садового) будинку, який відповідає державним будівельним нормам, у жилий будинок за адресою: м. Львів, «Садівник - Люкс» садівниче кооперативне товариство, будинок 30.

Листом від 22.05.2018 року №32-2329 Залізнична районна адміністрація Львівської міської ради повідомила позивача, що Управління архітектури та урбаністики не вбачає підстав у переведенні даного садового будинку під житловий будинок з огляду на те, що це не передбачено затвердженою містобудівною документацією. Відповідно до проекту «Концепції схеми розвитку та схеми генерального плану аеропорту (детального плану території, прилеглої до ДП «Міжнародний аеропорт «Львів» імені Данила Галицького», схеми планування території МА «Львів»), затвердженого рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради від 14.09.2015 року №557, СКТ «Садівник - Люкс» розташований в межах зони обмеження забудови з умов безпеки польотів літаків та в межах зони шумового впливу від ДП «Міжнародний аеропорт «Львів» імені Данила Галицького».

Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що наведені відповідачем у листі від 22.05.2018 року № 32-2329 підстави у відмові в переведенні даного садового будинку під житловий будинок знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, що свідчить про правомірність прийнятого ним рішення

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи з огляду на наступне.

Як передбачено статтею 8-1 Житлового кодексу Української РСР громадяни відповідно до закону мають право на переведення дачних і садових будинків, що відповідають державним будівельним нормам, у жилі будинки в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Рішення про переведення дачних і садових будинків у жилі будинки приймається відповідними органами місцевого самоврядування.

Механізм переведення дачних і садових будинків, що відповідають державним будівельним нормам, у жилі будинки визначає Порядок переведення дачних і садових будинків, що відповідають державним будівельним нормам, у жилі будинки, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29.04.2015 року №321 (далі - Порядок).

Відповідно до п. 2 Порядку переведення дачних і садових будинків, що відповідають державним будівельним нормам, у жилі будинки здійснюється безоплатно органами місцевого самоврядування села, селища, міста, з якими відповідні дачні поселення та садівничі товариства пов»язані адміністративно або територіально.

Для переведення дачного чи садового будинку у жилий будинок громадянин, який є його власником, або уповноважена ним особа (далі - власник) подає до виконавчого органу сільської (селищної, міської) ради, а у разі, коли в сільській раді виконавчий орган не утворено, - сільському голові (далі - уповноважений орган) заяву за формою згідно з додатком 1, до якої додаються: копія документа про право власності на дачний чи садовий будинок, засвідчена в установленому порядку; письмова згода співвласників (за наявності) на переведення такого будинку в жилий; звіт про проведення технічного огляду дачного чи садового будинку з висновком про його відповідність державним будівельним нормам за формою згідно з додатком 2 (п. 3 Порядку).

Згідно із п. 4 Порядку за результатами розгляду заяви та доданих до неї документів уповноважений орган протягом місяця з дня їх надходження приймає рішення про переведення дачного чи садового будинку у жилий будинок або про відмову в такому переведенні.

Прийняття рішення про відмову в переведенні дачного чи садового будинку у жилий будинок допускається за наявності хоча б однієї з таких підстав: неподання документів, зазначених у пункті 3 цього Порядку; виявлення в поданих документах недостовірних відомостей; встановлення невідповідності дачного чи садового будинку вимогам державних будівельних норм, що зазначені у розділі I (обов»язковий) результатів технічного огляду звіту про проведення технічного огляду дачного чи садового будинку (додаток 2).

Підставою для відмови позивачу у задоволенні його заяви в листі від 22.05.2018 року № 32-2329 відповідачем зазначено: відповідно до проекту «Концепції схеми розвитку та схеми генерального плану аеропорту (детального плану території, прилеглої до ДП «Міжнародний аеропорт «Львів» імені Данила Галицького», схеми планування території МА «Львів»), затвердженого рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради від 14.09.2015 року № 557, СКТ «Садівник - Люкс» розташований в межах зони обмеження забудови з умов безпеки польотів літаків та в межах зони шумового впливу від ДП «Міжнародний аеропорт «Львів» імені Данила Галицького».

Відповідно до норм Земельного кодексу України, зокрема статті 35, земельні ділянки для садівництва можуть використовуватися для закладення багаторічних плодових насаджень, вирощування с/г культур, а також для зведення необхідних будинків, господарських споруд тощо.

Основним цільовим призначенням таких земельних ділянок є закладення та вирощування саду (деревних та кущових садових насаджень).

Також, згідно державного акта на право власності на земельну ділянку цільове призначення земельної ділянки зазначено - ведення садівництва.

Питання будівництва, обслуговування того чи іншого об»єкту нерухомого майна, нерозривно пов»язаний з земельною ділянкою на якій такий об»єкт розташований. Наявність того чи іншого об»єкту нерухомості повинен відповідати цільовому призначенню земельної ділянки та їй відповідати.

Також, колегія суддів зазначає, що в даному випадку не підлягають застосуванню норми Порядку переведення дачних і садових будинків, що відповідають державним будівельним нормам, оскільки норми Земельного кодексу України мають вищу юридичну силу, а до виключної компетенції органів місцевого самоврядування належить затвердження в установленому порядку місцевих містобудівних програм, генеральних планів забудови відповідних населених пунктів, іншої містобудівної документації.

Таким чином, враховуючи проект «Концепції схеми розвитку та схеми генерального плану аеропорту (детального плану території, прилеглої до ДП «Міжнародний аеропорт «Львів» імені Данила Галицького», схеми планування території МА «Львів»), затверджений рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради від 14.09.2015 року №557, відповідачем правомірно відмовлено позивачу в переведенні дачного чи садового будинку у жилий будинок, відтак в діях Залізничної РА Львівської МР відсутні ознаки протиправності, через що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Крім цього, згідно із ч. 2 ст. 6 КАС України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

Так, у п. 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов»язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов»язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов»язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов»язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З огляду на наведене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2019 року у справі №462/7189/18 - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня її проголошення, а у разі складення постанови в повному обсязі відповідно до ст. 243 КАС України - з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Л. Я. Гудим
судді О. М. Довгополов
В. В. Святецький

Повний текст постанови складено 26.04.2019 року.