Справа № 580/972/19
Суддя: В.В. Гаращенко
Дата ухвалення: 2019-05-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2019 року Справа № 580/972/19
м. Черкаси

Суддя Черкаського окружного адміністративного суду Гаращенко В.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Міністерства оборони України, в якій просить:

- визнати протиправними та скасувати рішення Міністерства оборони України п. 19 протоколу №133 від 21.12.2018 про відмову позивачу у призначенні одноразової грошової допомоги як інваліду ІІ групи внаслідок захворювання, пов`язаного із проходженням військової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС;

- зобов`язати Міністерство оборони України призначити позивачу одноразову грошову допомогу як інваліду ІІ групи внаслідок захворювання, пов`язаного із проходженням військової служби по ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС у відповідності до ст. 16 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядку призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №975 від 25.12.2013 та здійснити її виплату.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач в період із 27.04.1986 до 30.04.1986, із 14.05.1986 по 18.05.1986 та із 25.05.1986 по 04.06.1986 приймав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильскій АЕС під час проходження дійсної строкової служби, при цьому вказує на те, що 18.07.2018 при повторному огляді МСЕК встановлено ІІ групу інвалідності, у зв`язку із захворюванням пов`язаним із виконанням обов`язків військової служби по ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС, а тому має право на отримання грошової допомоги у зв`язку з настанням інвалідності ІІ групи внаслідок отриманого захворювання під час проходження строкової військової служби, проте відповідач відмовив йому у призначенні одноразової грошової допомоги.

Від відповідача у встановлений судом строк надійшов відзив на адміністративний позов, в якому останній не погодився з доводами позивача та просив в задоволенні позовних вимог відмовити повністю, аргументуючи свою позицію тим, що оскільки позивачу встановлено інвалідність в понад 3-х місячний термін, після звільнення із строкової служби, то підстав для отримання одноразової грошової допомоги за п. 6 ч. 2 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Крім того відповідач вказує на постанову Верховного Суду від 26.06.2018 у справі №750/5074/17, як на практику в спірних правовідносинах.

Відповідач також зазначив, що відповідно до п.4 ст. 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», у разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності в понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із змінами, що відбулися, не здійснюється.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 , проходив строкову військову службу із 27.04.1985 по 09.06.1987, вказане підтверджується копією військового білета НОМЕР_1 , військовим квитком позивача.

З довідки військової частини № НОМЕР_2 Національної гвардії України №88 вбачається, що позивач із 27.04.1986 до 30.04.1986, із 14.05.1986 по 18.05.198 та із 25.05.1986 по 04.06.1986 приймав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильскій АЕС.

Відповідно до довідки МСЕК серії 10 ААА №915113 від 12.10.2011 позивачу визначено ступінь втрати професійної здатності та встановлено ІІІ групу інвалідності з причиною: захворювання пов`язане з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС

В подальшому у відповідності до довідки МСЕК серії 12 ААБ №124823 від 18.07.2018, позивачеві встановлена ІІ група інвалідності (захворювання пов`язане з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС).

21.12.2018 пунктом 19 протоколу №133 відповідачу відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги відповідно до ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Не погоджуючись з останнім позивач звернувся до суду.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд вказує, що Законом України «Про внесення змін до деяких. законів України з питань соціального захисту військовослужбовців» від 04.07.2012 року №5040-УІ, який набрав чинності з 01.01.2014 року, статтю 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» викладено в новій редакції.

На виконання зазначеної редакції ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» Кабінетом Міністрів України було прийнято постанову від 25.12.2013р. №975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» , яка набрала чинності також з 01.01.2014 року.

Абзацом 3 п. 2 Постанови КМУ від 25.12.13 № 975 визначено, що особам, які до набрання чинності Порядком, затвердженим цією постановою, мають право на отримання одноразової грошової допомоги: допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.

Відповідно до абз. 3 п. З Порядку №975, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - є дата, що зазначена у довідці медико- соціальної експертної комісії.

Оскільки, як вбачається з матеріалів справи, позивачу первинно встановлено III групу інвалідності внаслідок захворювання пов`язане з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, - з 12.10.2011 року, а з 18.07.2018 року позивачу при повторному огляді з тих же підстав визначено II групу інвалідності, то при вирішенні питання щодо наявності права і щодо порядку виплати одноразової грошової допомоги позивачу необхідно керуватися законодавством, що діяло на день первинного встановлення йому інвалідності, а саме Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в редакції станом на 21.09.2011 та постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 №499 «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб».

Більше того п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 №499 імперативно встановлено, що призначення і виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, що сталися після 1 січня 2007 року, здійснюється згідно з Порядком, затвердженим цією постановою.

До того ж, викладена вище правова позиція підтверджується рішенням Конституційного Суду України від 09.02.1999 №1-рп/99, а саме, згідно пункту 2 рішення Конституційного Суду України від 09.02.1999 №1-рп/99 (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) до події, факту застосовується той закон або нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали чи мали місце.

Крім того, згідно п. 8 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 №1317, датою встановлення інвалідності та ступеня втрати професійної працездатності потерпілому від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання у відсотках вважається день надходження до комісії документів, зазначених у пункті 3 цього Положення.

Відповідно до п. 3 цього Положення, медико-соціальна експертиза проводиться з метою встановлення інвалідності хворим, що досягли повноліття, потерпілим від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, інвалідам за направленням відповідного лікувально-профілактичного закладу охорони здоров`я після проведення діагностичних, лікувальних і реабілітаційних заходів за наявності документів, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлене захворюваннями наслідками травм або вродженими вадами, які спричиняють обмеження нормальної життєдіяльності особи.

Отже, з викладеного вбачається, що законодавець чітко визначає подію, з настанням якої у особи виникає право на призначення одноразової грошової допомоги, а саме - дата встановлення (а не дата, підвищення) особі інвалідності та саме цією датою визначається законодавство та його редакція, якими необхідно керуватися при вирішенні питання щодо наявності права та щодо порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги.

Повторний огляд особи та підвищення групи інвалідності у даному випадку не являється моментом виникнення у особи права на отримання одноразової грошової допомоги.

Таким чином, датою (днем), якою повинно визначатись законодавство (його редакція) для розгляду спірних правовідносин та вирішуватись питання щодо наявності або відсутності права позивача на отримання одноразової грошової допомоги, є саме дата встановлення (а не дата підвищення) позивачу при первинному огляді III групи інвалідності у зв`язку захворюванням, що пов`язане з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, тобто - 12.10.2011.

Викладена вище правова позиція з зазначеного питання співпадає з правовою позицією Верховного Суду, яка висловлена у Постанові від 26.06.2018 року у справі №750/5074/17.

Відповідно до п. б ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції, чинній на день встановлення позивачу інвалідності 12.10.2011 року) - у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю строкової військової служби під час проходження військової служби, а також інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мати місце в період проходження служби, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі, що визначається у відсотках від загальної суми допомоги на випадок загибелі (смерті), встановленої п. 5 цієї статті.

Згідно із пп. 4 п. 2 зазначеної постанови Кабінету Міністрів України №499, одноразова грошова допомога виплачується військовослужбовцям строкової служби у разі поранення (контузії, травми або каліцтва) без встановлення групи інвалідності, заподіяного їм під час проходження військової служби, чи в разі настання інвалідності під час проходження військової служби та особам, звільненим із строкової військової служби, у разі настання інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення з такої служби внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період її проходження, залежно від ступеня втрати працездатності - у розмірі, що визначається у відсотках десятирічного грошового забезпечення.

Отже, оскільки, III група інвалідності первинно була встановлена позивачу в 2011 ропі, тобто в рази більше ніж через три місяці після звільнення у 1987 році зі строкової військової служби, то право на отримання одноразової грошової допомоги у позивача відсутнє.

Іншими словами, на момент встановлення позивачу інвалідності у 2011 році, чинне законодавство України не передбачало виплату одноразової грошової допомоги звільненим військовослужбовцям строкової військової служби у разі настання інвалідності після спливу трьохмісячного строку після звільнення зі служби.

Таким чином, виходячи також з вказаних підстав, суд приходить до висновку , що відмова позивачу в призначенні одноразової грошової допомоги є правомірною.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України приходить до висновку, що підстави для задоволення адміністративного позов відсутні.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст. 2, 5, 6, 14, 77, 134, 241-246, 255, 263, 295 КАС України суд, -

ВИРІШИВ:
В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його підписання суддею, однак апеляційну скарга на рішення суду може бути подано до Шостого апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його підписання суддею.

Суддя В.В. Гаращенко