Справа № 2040/5877/18
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2019-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий І інстанції: Зоркіна Ю.В.

25 квітня 2019 р.Справа № 2040/5877/18

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді - Мельнікової Л.В.,

суддів - Кононенко З.О. , Калитки О. М. ,

за участю секретаря судового засідання - Ковальчук А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду у місті Харкові справу за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2018 року по справі за адміністративним позовом фермерського господарства «ГРИНЬКО» до Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкового повідомлення-рішення, -

В с т а н о в и л а:

23.07.2018 року позивач фермерське господарство «ГРИНЬКО» (подалі - ФГ «ГРИНЬКО», підприємство) звернувся до суду з позовом, яким просить скасувати податкове повідомлення-рішення відповідача Головного управління ДФС у Харківській області (подалі - ГУ ДФС у Харківській області, контролюючий орган) від 10.05.2018 року № , яким підприємству застосовано штраф у розмірі 10% у сумі 172.708,33 грн. за затримку реєстрації податкових накладних/розрахунку коригування до податкових накладних на 15 і менше календарних днів на суму ПДВ 1.727.083,33 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що контролюючий орган під час прийняття спірного податкового повідомлення-рішення дійшов необґрунтованого висновку щодо порушення позивачем строків реєстрації податкових накладних, внаслідок відсутності вини позивача щодо несвоєчасної реєстрації податкових накладних, як передумови застосування штрафних санкцій.

Позивач, заперечуючи проти правомірності прийняття контролюючим органом спірного рішення, вказує, що станом на 12.01.2017 року відповідно до даних Витягу щодо суми податку, на яку платник податку на додану вартість має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригувань в Єдиному реєстрі податкових накладних, ФГ «Гринько» не мало достатньої суми для проведення реєстрації спірних податкових накладних.

Позивачем з метою збільшення реєстраційного ліміту для проведення своєчасної реєстрації податкових накладних здійснено перерахування грошових коштів з поточного рахунку на додатковий електронний рахунок в системі електронного адміністрування ПДВ (СЕА) на загальну суму 1.727.083,33 грн., що підтверджується відповідними платіжним дорученнями.

Кошти повинні були збільшити податковий ліміт для реєстрації податкових накладних в системі електронного адміністрування платників, однак, з незалежних від позивача причин, податковий ліміт не збільшився.

ФГ «Гринько» для своєчасної реєстрації вищевказаних податкових накладних були перераховані грошові кошти для збільшення суми реєстраційного ліміту. Казначейство, в свою чергу, повинно було передати таку інформацію ДФС, однак, інформацію про перерахування коштів надано із запізненням.

Платіжні доручення, якими здійснено перерахування коштів для поповнення рахунку для реєстрації податкових накладних в СЕА за грудень 2015 та грудень 2016 року, проведені банком, що підтверджує зарахування зазначених коштів на єдиний казначейський рахунок.

Крім того, позивач наголошує, що дана проблема з неможливістю у січні 2017 року поповнити рахунок для реєстрації податкових накладних в СЕА за грудень 2016 року носила загальнодержавний характер та була пов'язана з прийнятими змінами у законодавстві зі спірного питання.

Оскільки порушення ФГ «ГРИНЬКО» термінів реєстрації податкових накладних в Єдиному державному реєстрі податкових накладних не залежало від його волі і не з його вини, а товариством вжито всіх можливих заходів для своєчасної реєстрації податкових накладних, відтак, застосування контролюючим органом штрафних санкцій є безпідставним та протиправним.

Заперечуючи проти позову, у відзиві на позов ГУ ДФС у Харківській області зазначив, що встановлені контролюючим органом порушення, які покладені в основу оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, належним чином зафіксовано в акті перевірки. Відтак, під час проведеної камеральної перевірки встановлено порушення позивачем термінів реєстрації податкових накладних, що і слугувало підставою для застосування до підприємства штрафних санкцій відповідно до положень п.1201.1 ст.1201 ПК України. За таких обставин, позовні вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

У відповіді на відзив позивач підтвердив власну позицію, викладену ним у позові.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 07.12.2018 року (рішення у повному обсязі складено 12.12.2018 року) адміністративний позов ФГ «ГРИНЬКО» задоволений частково наступним чином.

Скасовано податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Харківській області № від 10.05.2018 року в частині застосування штрафних санкцій на суму 110.952,50 грн.

У задоволенні іншої частини вимог позивачу відмовлено.

Судом проведений розподіл судових витрат, а саме: стягнуто на користь ФГ «ГРИНЬКО» за рахунок бюджетних асигнувань ГУДФС у Харківській області судовий збір у розмірі 1.664,29 грн.

Висновок суду вмотивований тим, що реєстрація податкових накладних з порушенням строків відбулася не з вини підприємства, отже адміністративний позов в частині позовних вимог про скасування податкового повідомлення-рішення № від 10.05.2018 року в частині застосування штрафних санкцій на суму 110.952.50 грн. є обґрунтованим, підтвердженим належними доказами та таким, що підлягає задоволенню..

Щодо податкових накладних від 30.12.2015 року, сума штрафних санкцій по яким складає 61.483,33 грн., суд зазначив, що матеріалами справи підтверджено, що позивачем по справі 14.01.2016 року подано на реєстрацію податкові накладні від 30.12.2015 року, які відповідно до квитанції № 1 не зареєстровані внаслідок відсутності достатньої кількості коштів на рахунку підприємства.

Обов'язок перерахувати потрібну суму коштів зі свого рахунку на рахунок в системі електронного адміністрування податку на додану вартість при їх недостатності для здійснення реєстрації податкових накладних покладено саме на платника податків, відповідно податковому органу надано право відмовити платникові у реєстрації таких накладних у випадку недостатності коштів на відповідному рахунку.

Відсутність реєстраційного ліміту не може бути обставиною, що звільняє платника від відповідальності за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних в ЄРПН.

Із долучених до матеріалів справи документів не встановлено наявності об'єктивних причин, які б заважали підприємству поповнити відповідний рахунок до граничної дати реєстрації податкових накладних чи то оскарження дій контролюючого органу щодо відмови у реєстрації податкових накладних, отже, суд вбачає підстави для задоволення позовних вимог в частині скасування податкового повідомлення рішення № від 10.05.2018 року в частині застосування штрафних санкцій на суму 61.483.33 грн.

В апеляційній скарзі позивач ГУ ДФС у Харківській області, посилаючись на прийняття судового рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, при неповному дослідженню доказів і встановлення обставин у справі, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.11.2018 року та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні вимог ФГ «ГРИНЬКО» у повному обсязі.

Аргументуючи вимоги апеляційної скарги, відповідач зазначає, що суд першої інстанції невірно застосував приписи ст. 2001 Податкового кодексу України.

ФГ «ГРИНЬКО» в 2016 році застосовував спеціальний режим оподаткування податком на додану вартість. 31.12.2016 року підприємству скасовано реєстрацію, як суб'єкта спецрежиму та переведено його на загальну систему оподаткування,

З метою реєстрації податкових накладних ФГ «ГРИНЬКО» на додатковий рахунок 2647 в системі електронного адміністрування ПДВ було направлено кошти у сумі 100 грн., але кошти казначейством повернуто з причини «уточніть реквізити отримувача 2647». При встановлені причини повернення коштів встановлено, що Державний казначейством України закрито додатковий електронний рахунок 2647.

Також у листі ФГ «ГРИНЬКО» № 03/11-17 від 01.11.2017 року вказано, що на протязі 05.01.2017-12.01.2017 не було більше спроб поповнити рахунок, а отже позиція суду щодо того, що позивач починаючи з 04.01.2018 року, задля реєстрації податкових накладних перераховувало на додатковий рахунок кошти достатні для реєстрації податкових накладних, при цьому спроби перерахування здійснювалось декілька разів, однак кошти зараховані не були і лише 13.01.2017 вказані кошти у розмірі 1 085 000.00 грн. перераховано, є такими, що не відповідають дійсності.

Судом не враховано, що для збільшення реєстраційного ліміту ФГ «ГРИНЬКО» необхідно було забезпечити збільшення одного із вказаних у п. 200 1.3 ст. 2001 Податкового кодексу України показників формули, в тому числі зарахування коштів на електронний рахунок, який функціонував на день здійснення такого зарахування.

Обов'язок перерахувати потрібну суму коштів із свого поточного рахунку на свій рахунок в системі електронного адміністрування податку на додану вартість при їх недостатності для здійснення реєстрації податкових накладних покладено на платника податків, а податковому органу надано право відмовити платнику податків у реєстрації таких накладних у випадку недостатності коштів на відповідному рахунку.

З огляду на викладене, відсутність реєстраційного ліміту не може бути обставиною, яка звільняє платника податків від відповідальності за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Не врахування вказаних обставин свідчить про формальний підхід суду першої інстанції до з'ясування фактичних обставин даної справи, а судове рішення ґрунтується виключно на правовій позиції позивача без урахування доводів та пояснень, наданих представником відповідача.

У відзиві на апеляційну скаргу, позивач ФГ «ГРИНЬКО» наполягає на своїй позиції, та вказує, що посилання відповідача про те, що позивачем не було вчинено дій з поповнення власного електронного рахунку до 13.01.2017 року спростовується наданими копіями платіжних доручень за період з 04.01.2017 року до 06.01.2017 року - на загальну суму 2482060,00 грн., проте перераховані кошти не зараховані по незалежним від позивача причинам, та повернуті не були. Адже за загальновідомою інформацію - 05.01.2017 року Державною казначейською службою України рахунки були заблоковані, що в свою чергу унеможливило вчасно зареєструвати спірні податкові накладні.

Крім того, позивачем надані суду квитанції № 1, відповідно до яких, спірні податкові накладні не зареєстровані (вказано: «документ не прийнято», виявлені помилки - документ не може бути прийнятий - сума ПДВ в документі не може перевищувати суму ліміту на рахунку ПДВ продавця), що також підтверджує доводи позивача щодо вжиття ним всіх можливих заходів для своєчасної реєстрації податкових накладних, тому застосування контролюючим органом вказаних штрафних санкцій є безпідставним та протиправним.

Таким чином, позивач здійснив своєчасне поповнення електронного рахунку ПДВ для збільшення ліміту на рахунку ПДВ - а саме з 04.01.2017 року до 06.01.2017 року - на загальну суму 2482060,00 грн., що підтверджується відповідними платіжними дорученнями: № 12 від 04.01.2017 року, № 15 від 05.01.2017 року, №17 від 06.01.2017 року, кошти за якими на рахунок позивача не повертались.

За наведеного, просить залишити апеляційну скаргу ГУ ДФС у Харківській області без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

За приписами статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги (ч. 1 ст. 308).

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язкової підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 2 ст. 308).

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ФГ «ГРИНЬКО» задоволенню не підлягає, а судове рішення відповідно до положень ст. 316 КАС України слід залишити без змін, з наступних підстав.

Відповідно до п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України контролюючи органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові, виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 75.1.1. п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, та даних системного електронного адміністрування податку на додану вартість ( даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми ( грошового) зобов'язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Судом установлено, що фахівцем відділу адміністрування податків і зборів з юридичних осіб території обслуговування Лозівської ОДПІ ГУ ДФС у Харківській області проведено камеральну перевірку з питання дотримання граничних термінів реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних в ЄРПН за грудень 2015 року, грудень 2016 року ФГ «ГРИНЬКО».

За результатами перевірки складено Акт від 12.04.2018 року № 5238/20-40-12-12-09/39333615, яким встановлено порушення позивачем абз. 11 п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, а саме: порушення термінів реєстрації в ЄРПН податкових накладних за грудень 2015 року, грудень 2016 року на суму ПДВ - 172.708,33 грн. по 47 податковим накладним, перелік яких наведених у Акті перевірки /а.с. 23-28, т. 1/.

На підставі означеного Акту перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 10.05.2018 року № , яким підприємству застосовано штраф у розмірі 10% у сумі 172.708,33 грн. за затримку реєстрації податкових накладних/розрахунку коригування до податкових накладних на 15 і менше календарних днів на суму ПДВ 1.727.083,33 грн. /а.с. 22, т. 1/.

Погоджуючись із висновком суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України на дату виникнення податкових зобов'язань платник податку зобов'язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН) у встановлений цим Кодексом термін.

Починаючи з 01.02.2015 року, реєстрації в ЄРПН підлягають усі податкові накладні та розрахунки коригування до податкових накладних (у тому числі які не надаються покупцю, виписані за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування) незалежно від розміру податку на додану вартість в одній податковій | накладній/розрахунку коригування (пункт 11 підрозділу 2 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України).

Пунктом 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України визначено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в ЄРПН та надати покупцю за його вимогою.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у ЄРПН має бути здійснена протягом 15 календарних днів, наступних за датою виникнення податкових зобов'язань, відображених у відповідних податкових накладних та/або розрахунках коригування. У разі порушення цього терміну застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

Отже, Податковим кодексом України чітко визначений термін, протягом якого податкові накладні та/або розрахунки коригування до податкових накладних мають бути зареєстровані в ЄРПН -15 календарних днів, наступних за датою їх складання.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у ЄРПН в інші терміни, ніж встановлено статтею 201 Податкового кодексу України, є порушенням порядку їх реєстрації в ЄРПН.

Так, згідно з п. 120-1.1 ст. 120-1 Податкового кодексу України порушення платниками податку на додану вартість граничних термінів реєстрації податкових накладних, що підлягають наданню покупцям - платникам податку на додану вартість, та розрахунків коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, встановлених статтею 201 цього Кодексу, тягнуть за собою накладення на платників податку на до чану вартість, на яких відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов'язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі:

10 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових . накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення терміну реєстрації до 15 календарних днів.

Відповідно до вимог п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, платник податку має право зареєструвати податкову накладну та/або розрахунок коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, в якій загальна сума податку не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу.

Якщо сума, визначена відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу, є меншою, ніж сума податку в податковій накладній та/або розрахунок коригування, які платник повинен зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних, то платник зобов'язаний перерахувати потрібну суму коштів із свого поточного рахунку на свій рахунок в системі електронного адміністрування податку на додану вартість.

Тобто, платник податку мав право зареєструвати податкові накладні у ЄРПН за умови і наявності достатньої суми коштів на електронному рахунку платника в системі електронного адміністрування ПДВ, в тому числі спеціального, в даному випадку яка б відповідала загальній сумі податку за відповідною податковою накладною.

Пунктом 200-1.4 ст. 200-1 Податкового кодексу України визначено, що на рахунок у системі електронного адміністрування податку на додану вартість платника зараховуються кошти, в тому числі, з власного поточного рахунку платника в сумах, необхідних для збільшення розміру суми, що обчислюється відповідно до п. 200-1.3 ст. 200-1 Податкового кодексу України.

Згідно з абз. 13 п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, якщо сума, визначена відповідно до п. 200-1.3 ст. 200-1 цього Кодексу, є меншою, ніж сума податку в податковій накладній та/або розрахунок коригування, які платник повинен зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних, то платник зобов'язаний перерахувати потрібну суму коштів із свого поточного рахунку на свій рахунок в системі електронного адміністрування податку на додану вартість.

Механізм відкриття та закриття рахунків у системі електронного адміністрування і податку на додану вартість (далі - податок), особливості складення податкових накладних та розрахунків коригування кількісних і вартісних показників до податкових накладних (далі - розрахунки коригування) у такій системі, а також механізм проведення розрахунків з бюджетом з використанням зазначених рахунків регулює Порядок електронного адміністрування податку на додану вартість, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16.10.2014 року № 569 «Деякі питання електронного адміністрування податку та додану вартість» (подалі - Порядок № 569 в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Пунктом 2 Порядку № 569, визначено, що рахунок у системі електронного адміністрування податку - рахунок, відкритий платнику податку в казначействі, на який таким платником перераховуються кошти у сумі, необхідній для досягнення розміру суми податку, на яку платник податку має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в ЄРПН, а також у сумі, необхідній для сплати узгоджених податкових зобов'язань з податку;

спеціальний рахунок - рахунок, відкритий у банку та/або органі казначейства сільськогосподарськими підприємствами - суб'єктами спеціального режиму оподаткування діяльності у сфері сільського та лісового господарства, а також рибальства, передбаченого ст. 209 Податкового кодексу України, для акумулювання сум податку, що нараховуються на вартість поставлених/наданих ними сільськогосподарських товарів/послуг.

Пунктом 12 Порядку № 569 визначено, що якщо сума, обчислена відповідно до пункту 9 Цього Порядку, є меншою, ніж сума податку в податковій накладній, яку платник податку повинен зареєструвати в Реєстрі, такий платник перераховує необхідну суму коштів з поточного рахунка на електронний рахунок (в тому числі на додаткові електронні рахунки).

На електронні рахунки (в тому числі додаткові електронні рахунки) не можуть перераховуватися кошти із спеціальних рахунків.

ДФС автоматично обчислює суму податку, на яку платник податку має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Реєстрі. Платник податку має право отримувати у ДФС інформацію про стан свого електронного рахунка (в тому числі додаткових електронних рахунків), а також суму податку, на яку він має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Реєстрі (пункт 13 Порядку № 569).

Казначейство подає ДФС в розрізі платників податку інформацію про суми поповнення електронних рахунків (в тому числі додаткових електронних рахунків) та залишків на таких рахунках (пункт 14 Порядку № 569).

Стаття 209 Податкового кодексу України (яка була чинна до 01.01.2017 року) передбачала спеціальний режим оподаткування діяльності у сфері сільського та лісового господарства, а також рибальства.

Відповідно до п. 209.1 ст. 209 Податкового кодексу України резидент, який провадить підприємницьку діяльність у сфері сільського і лісового господарства та рибальства та відповідає критеріям, встановленим у пункті 209.6 цієї статті, може обрати спеціальний режим оподаткування.

Відповідно до п. 209.2.1 сільськогосподарські підприємства для забезпечення перерахування, зазначеного у:

а) підпункті "а" пункту 209.2 цієї статті, зараховують кошти на власні рахунки в системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкриті для перерахування коштів до державного бюджету та на спеціальні рахунки, відкриті в установах банків та/або в органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів для здійснення операцій з сільськогосподарськими товарами/послугами (крім операцій із зерновими і технічними культурами та операцій з продукцією тваринництва)

б) підпункті "б" пункту 209.2 цієї статті, зараховують кошти на власні рахунки в системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкриті для перерахування коштів до державного бюджету та на спеціальні рахунки, відкриті в установах банків та/або в органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, для здійснення операцій з постачання зернових і технічних культур;

в) підпункті "в" пункту 209.2 цієї статті, зараховують кошти на власні рахунки в системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкриті для перерахування коштів до державного бюджету та на спеціальні рахунки, відкриті в установах банків та/або в органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, для здійснення операцій із продукцією тваринництва.

Відповідно до пп. 4 п. 2 розділу XIX Податкового кодексу України втратила чинність з 01.01.2017 року стаття 209 розділу V Кодексу, яка регламентувала спеціальний режим оподаткування діяльності у сфері сільського та лісового господарства, а також рибальства, у тому числі встановлює порядок реєстрації сільськогосподарських підприємств як суб'єктів спеціального режиму оподаткування податком на додану вартість.

В зв'язку з чим, ДФС здійснено заходи щодо внесення до реєстру платників ПДВ записів про реєстрацію таких підприємств у зв'язку із їх переведенням на загальні умови оподаткування ПДВ починаючи з 01.01.2017 року.

На виконання вказаних норм рішенням Лозівської ОДПІ ГУ ДФС у Харківській області № 2 від 29.12.2016 року позивача, як сільськогосподарське підприємство, виключено з реєстру суб'єктів спеціального режиму оподаткування /а.с. 24-25, т. 2/.

Згідно з пунктом 49 підрозділу 2 розділу ХХ "Перехідні положення" Кодексу (з урахуванням внесених змін) реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у ЄРПН, складених сільгоспвиробниками за операціями з постачання сільськогосподарських товарів/послуг, визначених відповідно до пункту 209.7 статті 209 Кодексу, має бути здійснена не пізніше 15.01.2017 року. Реєстрація таких податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних не може здійснюватися з порушенням вказаного терміну.

Таким чином, усі податкові накладні/розрахунки коригування, складені сільгоспвиробниками за операціями з постачання сільськогосподарської продукції у межах спеціального режиму оподаткування, мали бути зареєстровані лише до 15.01.2017 року включно. Починаючи з 16.01.2017 року реєстрація таких податкових накладних та розрахунків коригування не проводиться.

Пунктом 48 підрозділу 2 розділу ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу України визначено, що додаткові електронні рахунки закриваються з дня, наступного за граничним терміном сплати податкових зобов'язань за грудень 2016 року, а для платників, які обрали квартальний податковий період, - за ІV квартал 2016 року.

Отже, додаткові електронні рахунки мали бути закриті після проведення розрахунків з бюджетом за деклараціями з ПДВ із позначками 0121 - 0123, за результатами останнього звітного періоду 2016 року: для сільськогосподарських товаровиробників, які застосовують місячний податковий період, - починаючи з 31 січня 2017 року; для сільськогосподарських товаровиробників, які застосовують квартальний податковий період, - починаючи з 20.02.2017 року.

Як установлено судовим розглядом, з метою поповнення рахунку в системі електронного адміністрування ПДВ ФГ «ГРИНЬКО», починаючи з 04.01.2017 року, задля реєстрації податкових накладних, декілька разів перераховувало на спеціальний рахунок кошти достатні для реєстрації податкових накладних, втім, кошти зараховані не були.

Як посвідчується матеріалами справи, 13.01.2017 року кошти у розмірі 1.085.000.00 грн. перераховано, 14.01.2017 року кошти надійшли на рахунок підприємства та 15.01.2018 року зареєстровані спірні податкові накладні від 27.12.2016 року (за переліком, що наведений у Акті перевірки) /а.с. 24-27, т. 1/.

Нормою п. 120.1. ст. 120 Податкового кодексу України умовою відповідальності платника податків встановлене вчинення порушення саме таким платником, тобто наявність вини платника у вчиненому порушенні.

З урахуванням тієї обставини, що позивачем вчинялися заходи щодо вчинення дій для реєстрації спірних податкових накладних в ЄРПН, колегія суддів, погоджуючись із висновком суду першої інстанції, вважає, що реєстрація податкових накладних з порушенням строків відбулася не з вини підприємства, отже позовні вимоги ФГ «ГРИНЬКО» про скасування податкового повідомлення-рішення № від 10.05.2018 року в частині застосування штрафних санкцій на суму 110952.50 грн. обґрунтованими, підтвердженими належними доказами та такими, що підлягають задоволенню.

Стосовно податкових накладних від 30.12.2015 року, які не зареєстровані контролюючим органом внаслідок відсутності коштів на рахунку підприємства, сума штрафних санкцій по яким складає 61483,33 грн., колегія суддів зазначає наступне.

Згідно абз.2 п.1, п.7 Порядку ведення ЄРПН затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 року № 1246 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) подання податкової накладної та/або розрахунку коригування ДФС в електронній формі здійснюється відповідно до Порядку підготовки і подання податкових документів в електронній формі засобами телекомунікаційного зв'язку, затвердженого в установленому порядку. Після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронній формі до ДФС здійснюється їх розшифрування, перевіряється електронний цифровий підпис, визначається відповідність електронного документа формату (стандарту), затвердженому в установленому порядку, та у разі відсутності причин для відмови проводиться їх реєстрація.

Однією з підстав відмови у реєстрації податкової накладної відповідно до п. 9 Порядку є порушення вимог щодо наявності суми податку, обчисленої відповідно до пункту 200-1.3 статті 200 -1 Податкового кодексу України (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 01.07.2015 року).

Таким чином, обов'язок перерахувати потрібну суму коштів зі свого рахунку на рахунок в системі електронного адміністрування податку на додану вартість при їх недостатності для здійснення реєстрації податкових накладних покладено саме на платника податків, відповідно податковому органу надано право відмовити платникові у реєстрації таких накладних у випадку недостатності коштів на відповідному рахунку.

Відповідно, відсутність реєстраційного ліміту не може бути обставиною, що звільняє платника від відповідальності за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних в ЄРПН.

Погоджуючись із висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні вимог підприємства про скасування податкового повідомлення рішення № від 10.05.2018 року в частині застосування штрафних санкцій на суму 61.483.33 грн., колегія суддів зазначає, що судовим розглядом не установлено наявності об'єктивних причин, які б заважали підприємству поповнити відповідний рахунок до граничної дати реєстрації податкових накладних чи то оскарження дій податкового органу щодо відмови у реєстрації податкових накладних. Доказів зворотного судам першої та апеляційної інстанції позивачем не надано.

Інші доводи учасників справи на висновки колегії суддів не впливають.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки колегія суддів залишає в силі рішення суду першої інстанції, то відповідно до ч. 6 ст. 139 КАС України понесені сторонами судові витрати новому розподілу не підлягають.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 292, 293, 308, 310, 313, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Харківській області залишити без задоволення, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2018 року, - без змін.

Постанова Другого апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття. Учасники справи, а також особи, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених Кодексом адміністративного судочинства України. Касаційна скарга на судове рішення подається безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя (підпис)Л.В. Мельнікова
Судді(підпис) (підпис) З.О. Кононенко О.М. Калитка
Постанова у повному обсязі складена і підписана 03 травня 2019 року.