Справа № 813/3020/16
Суддя: Білоус О.В.
Дата ухвалення: 2019-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа №813/3020/16
судді Верховного Суду Білоуса О.В. у справі №813/3020/16 за позовом ОСОБА_1 до Державної прикордонної служби України, Білгород-Дністровського прикордонного загону Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України, за участю третьої особи - Чопський прикордонний загін Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України, про визнання протиправними та скасування наказів та розпорядження, поновлення на публічній службі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
У вересні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної прикордонної служби України, Білгород-Дністровського прикордонного загону Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України, третя особа - Чопський прикордонний загін Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України про визнання протиправними та скасування наказів та розпорядження, поновлення на публічній службі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 27 січня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 17 травня 2017 року, адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що під час вступу та звільнення з посади начальника ВПС «Великий Березний» позивачем не встановлено обставин відсутності лісових насаджень більше ніж на 5 метрів від лінії державного кордону. Крім того, календарні та тижневі плани оперативно-службової діяльності ВПС «Великий Березний» за період грудень 2015 року - березень 2016 року та аналіз здійснення моніторингу лінії державного кордону за період з 1 січня 2014 року по 7 квітня 2016 року свідчить про те, що за час перебування позивача на посаді патрулювання та моніторинг лінії державного кордону на відповідній ділянці відповідальності здійснювався належним чином.
Також судами попередніх інстанцій враховані об'єктивні причини неможливості встановлення позивачем факту рубки дерев через наявність за час його перебування на посаді в районі лінії державного кордону снігового покриву більше 30 см. При цьому суди звернули увагу, що відповідачами не встановлений конкретний час проведення незаконної рубки дерев.
Постановою Верховного Суду від 10 квітня 2018 року постанову Львівського окружного адміністративного суду від 27 січня 2017 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 17 травня 2017 року у цій справі скасовано та у задоволенні позову відмовлено.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд касаційної інстанції виходив з того, що відповідно до приписів пунктів 1, 3 наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України від 2 липня 2010 року №506 «Про організацію системи моніторингу державного кордону» та пунктів 377, 378, 379 частини І Інструкції з організації оперативно-службової діяльності відділу прикордонної служби Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 29 грудня 2009 року № 1040, контроль за користування лісами, які знаходяться вздовж державного кордону належить до сфери дотримання режиму державного кордону України.
Відповідальність начальника відділу за охорону визначеної ділянки державного кордону, його обов'язки щодо здійснення заходів такої охорони та обізнаність про стан справ у дорученому йому підрозділі визначені підпунктом 14 пункту 3 розділу ІІ, підпунктом 1 пункту 5 та підпунктами 2, 5 пункту 6 розділу ІІІ Положення про відділ прикордонної служби Державної прикордонної служби України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 15 квітня 2016 року №311, та пунктом 2 статті 59 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України.
Таким чином, Верховний Суд вважає безпідставними посилання позивача на те, що він не знав про факт вирубки лісу та порушення роботи державного кордону, оскільки обов'язок щодо особистого моніторингу начальником відділу прикордонної служби стану державного кордону та збереження природних ресурсів (зокрема і лісу) у межах визначеної ділянки державного кордону безпосередньо передбачено законодавством, його посадовими обов'язками. Отже, позивач був зобов'язаний контролювати дотримання порядку вирубки лісу на дорученій йому ділянці державного кордону.
Вважаю вказані висновки колегії суддів Верховного Суду передчасними з огляду на таке.
Відповідно до частин першої та другої статті 341 КАС України, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що наданими матеріалами ПТК АПС «Гарт-3/п» стверджується проведення протягом січня 2016 року моніторингу державного кордону, який здійснювали заступники начальника відділу прикордонної служби «Великий Березний» Деренівський В.А., Коломієць В.М., Рудницький Є.В.
Крім того, відповідно до наказу Чопського прикордонного загону від 11 травня 2016 року №169 «Про результат службового розслідування за фактом обставин, що можливо привели до правопорушень на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби» в ході службового розслідування неможливо встановити час здійснення вирубки лісу; факт незаконного переміщення деревини з України в Словацьку Республіку на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби «Великий Березний» ні підтвердити, ні спростувати не вбачається можливим.
На вказані обставини вказував і позивач зазначаючи, що за час його перебування на посаді начальника відділу прикордонної служби «Великий Березний» вирубку лісу на ділянці відділу не здійснював ні Чопський прикордонний загін, ні інші фізичні та юридичні особи.
Отже, ні службовим розслідуванням, ні судами попередніх інстанцій, не встановлено факту вирубки лісу під час перебування позивача на посаді начальника відділу прикордонної служби «Великий Березний».
Крім того, в касаційній скарзі Адміністрація Державної прикордонної служби України зазначає, що судом апеляційної інстанції допущено помилку під час дослідження доказів, а саме: на підставі дослідження Книги обліку результатів моніторингу державного кордону на ділянках відділів прикордонної служби «Великий Березний» було зараховано як факт здійснення позивачем моніторингу лінії державного кордону (ЛДК) його участь у прикордонному наряді по моніторингу рубежу основних інженерних споруд (РОІС).
Посилаючись на вказані обставин, відповідач вважає, що суди дійшли помилкового висновку про належне виконання позивачем своїх обов'язків, оскільки судом не встановлено дати такого моніторингу державного кордону.
Враховуючи, що за правилами статті 341 КАС України, суд касаційної інстанції позбавлений можливості переоцінити встановлені судами попередніх інстанцій обставини та встановити нові, вказані обставини у сукупності, на мою думку, свідчать про необхідність скасування рішень судів попередніх інстанцій та направлення справи до суду першої інстанції на новий розгляд для встановлення обставин, які б підтвердили або спростували належне виконання позивачем своїх повноважень на посаді начальника відділу прикордонної служби «Великий Березний» та факту вирубки лісу в цей період часу.
Суддя О.В. Білоус