Справа № 173/697/19
Суддя: Петрюк Т. М.
Дата ухвалення: 2019-05-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №173/697/19
Провадження №2-а/173/10/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2019 р. Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

У складі: головуючої - судді Петрюк Т.М.

при секретарі - Рудовій Л.В

за участю представника відповідача - Волкова В.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному провадженні в місті Верхньодніпровську адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Верхньодніпровського районного відділу Головного управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

25.03.2019 року до суду звернувся позивач ОСОБА_2 з адміністративним позовом до відповідача Верхньодніпровського РВ ГУДМС України в Дніпропетровській області про визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання вчинити дії.

Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 15.03.2019 року позивачу поновлено строк на звернення до суду з адміністративним позовом

Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 15.03.2019 року відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду в спрощеному провадженні з викликом сторін 25.03.2019 року.

25.03.2019 року розгляд справи відкладений в зв'язку з неявкою сторін в судове засідання. Справу призначено до розгляду на 01.04.2019 року.

01.04.2019 року розгляд справи відкладений за клопотанням позивача. Справу призначено до розгляду на 03.05.2019 року.

01.04.2019 року представником відповідача наданий відзив на позовну заяву не надав.

Учасникам розгляду справи роз'яснені права та обов'язки відповідно до 43, 44, 49 КАС України.

03.05.2019 року в судовому засіданні оголошена вступна та резолютивна частина рішення.

Згідно заявлених позовних вимог позивач просить скасувати постанову від 15.02.2019 року про накладення адміністративного стягнення у розмірі 1700 грн.. за ч.1 ст. 203 КУпАП, винесеної відносно нього, скасувати рішення Верхньодніпровського РВ ГУДМС України в Дніпропетровській області від 19.02.2019 року № 2/19 про примусове повернення з України позивача та зобов'язати відповідача продовжити йому строк перебування на території України.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: 24.12.2018 року через КПП Бориспіль, він прибув на територію України та в приватних справах з метою укладення шлюбу з громадянкою України.

04.01.2019 року між ним та гр. ОСОБА_3, був укладений шлюб, який зареєстрований у Верхньодніпровському районному відділі державного РАЦС ГТУЮ в Дніпропетровській області.

01.01. 2019 року у нього з'явились симптоми застуди у вигляді температури, нежиті, кашлю та болю в животі, проте не надавши їм значення позивач не став викликати швидку допомогу та звертатись до лікарні у зв'язку з тим, що його дружина хотіла лікувати його народними методами. Через що він розраховував на швидке одужання в зв'язку з призначенням весілля на 04.01.2019 року. Незважаючи на погіршення самопочуття він уклав шлюб з ОСОБА_3, та після шлюбної церемонії змушений був звернутись до Водянської амбулаторії у зв'язку з різким погіршенням самопочуття.

15.01.2019 року він разом з приймаючою стороною ОСОБА_4, звернувся до Верхньодніпровського РВ ГУДМС України в Дніпропетровській області з клопотання щодо продовження строку перебування на території України на 30 днів, але отримав усну відповідь про неможливість продовження строку перебування на території України. Так як строк для подання документів на продовження строку перебування на території України має бути не меншим ніж за три робочі дні. Проте не було взято до уваги його стан здоров'я, що на його думку є поважною причиною пропуску цього строку.

14.02.2019 року він повторно звернувся з ОСОБА_4,, до відповідача з метою продовження строку перебування на території України. Але відносно нього та ОСОБА_4, був складений адміністративний протокол за ч. 1 ст. 203 та ст. 205 КУпАП та винесенні постанови про накладення штрафу в розмір 1700 грн., та 340 грн,. відповідно. В нього були прийняті документи на продовження строку перебування на території України але 19.02.2019 року його було письмово повідомлено про відмову у продовженні строку перебування на території України, у його паспорті для виїзду за кордон йому було поставлено про примусове повернення зі строком для виїзду у 20 діб. Також 19.02.2019 року не дочекавшись спливу строку на оскарження постанови від 15.02.2019 року про накладення адміністративного стягнення було винесено рішення від 19.02.2019 року № 2/19 про примусове повернення за межі України. Він не згоден з даним рішенням та заявив про свій намір його оскаржити, проте відповідачем не було повідомлено про його намір центр надання правової допомоги, якщо іноземець самостійно не уклав угоду з адвокатом.

Він не бажає покидати територію України в зв'язку з тим, що має стійкі соціальні зв'язки, є єдиним чоловіком в сім'ї та відповідає за всю важку роботу. Його виїзд може значно фінансову ситуацію в сім'ї. Так як у разі його відсутності дружина та теща будуть відчувати моральну страждання через те, що не зможуть виконувати роботу, яка є необхідною для фінансового забезпечення сім'ї. його дружина є вагітною і у зв'язку постійним стресом та хвилюванням відносно ухваленого до нього рішення може втратити дитину або значно нашкодити стану свого здоров'я, що й стало підставою звернення до суду.

Позивач в судове засідання не з'явився подавши заяву про розгляд справи у його відсутність, згідно якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував пояснивши, що позивач перебував на території України з 18.09.2018 року по 01.12.2018 року та востаннє прибув на територію України 24.12.2018 року та з того часу з території України не виїжджав. Згідно чинного законодавства іноземці, які прибули на територію України на законних підставах можуть тимчасово перебувати на території України не більш як 90 днів. При першому зверненні позивача з проханням продовжити йому строк перебування на території України було встановлено, що термін його перебування на території України перевищив 8 днів. Надана ним медична довідка не відповідає вимогам, які ставляться законом до даного документу. Наданий документ на підтвердження наявного фінансового забезпечення, наданий ОСОБА_4, не надавав відповідних гарантій так як остання має заборгованість перед банком в сумі більше 20000 грн. Позивачу було відмовлено у продовжені строку перебування на території України та було повідомлено, що відносно нього буде складений адміністративний протокол за ч. 1 ст. 203 КУпАП. Також позивачу було повідомлено про невідповідність наданої медичної довідки вимогам МОЗ України та рекомендовано звернутись до КЗ « Верхньодніпровський центр первинної медико-санітарної допомоги», але позивач відмовився звертатись до даного закладу. Дане рішення позивачем не було оскаржене до вищестоящої організації. 14.02.2019 року позивач усвідомлюючи, що порушує правила перебування на території України повторно звернувся до відділу з письмовою заявою про продовження йому терміну перебування на території України, позивачу було відмовлено у продовженні терміну перебування на території України та складено адміністративний протокол за ухилення від виїзду з території України. В даному протоколі є підпис позивача про те, що він ознайомлений з його змістом та про те, що при складанні даного протоколу йому було роз'яснено його права та обов'язки, а також було винесено постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 203 КУпАП та було прийняте рішення про примусове повернення позивача з України та зобов'язано залишити територію України термін до 10 березня 2019 року. При цьому позивачем самостійно був укладений договір про надання правової допомоги. Та при зверненнях позивача, складання адміністративного протоколу, отриманні рішення про примусове повернення з України був присутній представник «Міжнародне юридичне бюро», з яким у позивача укладений договір.

Доказів наявності законних підстав подальшого перебування на території України позивачем не наводиться. При складанні адміністративного протоколу, та прийнятті інших рішень будь-якого психологічного примусу до позивача не застосовувалось. Всі рішення ухвалені процесуально правильно, тому підстави для задоволення позову відсутні. Тому просить відмовити у задоволенні позовних вимог .

Згідно ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим Кодексом, звернутись до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням дією або бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просить їх захистити.

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною радою України.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно - правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб. Прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єкта владних повноважень.

За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений даною статтею Кодексу адміністративного судочинства

При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, що виникає у сфері публічно-правових правовідносин, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред'явлений позов, тобто, законодавець пов'язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб'єктивних прав або законних інтересів позивача.

Суд, з'ясувавши зміст позовних вимог, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 24.12.2018 року через КПП Бориспіль, він прибув на територію України та в приватних справах з метою укладення шлюбу з громадянкою України.

04.01.2019 року між ним та гр. ОСОБА_3, був укладений шлюб, який зареєстрований у Верхньодніпровському районному відділі державного РАЦС ГТУЮ в Дніпропетровській області, що підтверджується копіє свідоцтва про шлюб.

14.02.2019 року відносно позивача був складений адміністративний протокол за ч. 1 ст. 203 КУпАП, а 15.02.2019 року винесена постанови про застосування до позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмір 1700 грн.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення ПР МДН № 104202 від 14.02.2019 року встановлено, що 14.02.2019 року о 13:30 за адресою: м. Верхньодніпровськ, вул. О.Поля, в приміщенні Верхньодніпровського РВ виявлено громадянина республіки Азербайджан ОСОБА_2, який порушив правила перебування в Україні, проживає без реєстрації з 08.01.2019 року по даний час. Постановою ПН МДН № 104202 від 15.02.2019 року позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення та до нього застосоване стягнення у вигляді штрафу в сумі 1700.

Оскаржуючи дану постанову та протокол позивач посилається на те, що він хворів та потребував постійного нагляду лікаря. Позивачем надана довідка Водянської амбулаторії загальної практики сімейної медицини про те, що ОСОБА_2 хворів з 04.01.2019 року по 14.02.2019 року. Вказаний діагноз: ОРВІ, ускладнення о. траксобронхітом.

Відповідач заперечує проти даної довідки посилаючись на те, що вона не відповідає вимогам законодавства.

Так наказом МОЗ України від 13.11.2001 року № 455 затверджено Інструкцію про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян.

Відповідно до п. 1.1 вищезазначеної Інструкції передбачено, що тимчасова непрацездатність працівників засвідчується листком непрацездатності.

Відповідно до п. 1.13 Іноземцям, які тимчасово проживають на території України і не працюють на підприємствах, в установах, організаціях України, видається витяг з медичної карти амбулаторного чи стаціонарного хворого, де вказується термін тимчасової непрацездатності, якщо інше не передбачене міжнародними угодами.

Таким чином суд погоджується з доводами представника відповідача про те, що позивачем наданий не належно оформлений документ, що посвідчує його захворювання. Так як позивачем повинна була надана не довідка сільської амбулаторії, а витяг з амбулаторної картки, яка могла бути надана лише КЗ «Центр первинної медико-санітаної медицини». А позивач відмовився звернутись до даного закладу з метою отримати належний документ. Крім того термін хвороби позивача, зазначений в даній довідці перевищує 30 днів, що потребувало комісійного огляду хворого та висновку ЛКК відносно захворювання позивача, що передбачено п. 2.2, 2.3 вищезазначеної Інструкції. Тому дану довідку суд розцінює як неналежний доказ та не може визначити причини пропуску позивачем строку перебування в Україні поважними. В свою чергу позивач в період хвороби мав можливість укласти шлюб, з'явитись до відділення міграційної служби 15.01.2019 року, що зазначено самим позивачем в поданому позові. Таким чином у позивача була можливість своєчасно, за три робочих дні до закінчення строку перебування на території України, подати необхідні документи щодо продовження строку свого перебування на території України.

За даних обставин суд приходить до висновку про правомірність дій відповідача щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 203 КУпАП та не вбачає підстав для скасування постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Згідно п. 7 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території України на законних підставах - іноземці та особи без громадянства, які в установленому законодавством чи міжнародним договором України порядку в'їхали в Україну та постійно або тимчасово проживають на її території, або тимчасово перебувають в Україні.

Статтею 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено підстави та строк для перебування іноземців та осіб без громадянства на території України.

Відповідно до п. 8 Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України - Заяви про продовження строку перебування на території України (далі - заяви) подаються іноземцями та особами без громадянства і приймаючою стороною не раніше ніж за десять та не пізніше ніж за три робочі дні до закінчення такого строку до територіальних органів або підрозділів ДМС за місцем проживання. Зразок заяви та порядок її розгляду затверджуються МВС.

Відповідно до п.п. 6,7 п. 10 Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України - Рішення про відмову в продовженні строку перебування іноземця та особи без громадянства на території України приймається в разі коли є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець та особа без громадянства мають інші, ніж заявлені у заяві, підстави та мету перебування в Україні або вони не подали відповідного підтвердження;

відсутності в іноземця та особи без громадянства достатнього фінансового забезпечення на період перебування або відповідних гарантій приймаючої сторони.

Як вбачається з наданих суду доказів, позивач перевищив строки перебування на території України без поважних причин, що підтверджується наданими результатами розрахунку.

Таким чином відповідачем прийняте обґрунтоване та законне рішення № 2/19 від 19.02.2019 року про примусове повернення позивача з України. Доводи позивача про те, що відповідачем було порушено п.10 розділу 1 спільного Наказу Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації державної прикордонної служби України, Служби безпеки України № 353/271/150 від 23.04.2012 року «Про затвердження Інструкції про примусове поверненні примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства» в частині того, що відповідачем не було повідомлено центр правової допомоги, так як позивач висловив намір оскаржити дане рішення, суд вважає безпідставним. Так як позивачем наданий договір про надання юридичних послуг з ПП «Міжнародне юридичне бюро» № 27121181 від 27.12.2018 року, тобто позивачем самостійно укладено угоду про надання йому юридичних послуг, яка була чинною на час винесення рішення про примусове повернення з України.

Оскарження позивачем постанови про притягнення його до адміністративної в відповідальності за ч. 1 ст. 203 КУпАП ніким чином не впливає на рішення № 2/19 від 19.02.2019 року про примусове повернення позивача з України, так як позивач перевищив строки перебування на території України.

За даних обставин підстав для скасування даного рішення судом не встановлено, тому в задоволенні позовних вимого в цій частині суд також вважає за можливе відмовити.

Не підлягають задоволенню і вимоги позивача щодо продовження йому строку перебування в Україні на 30 днів, так як належного обґрунтування такої необхідності позивачем не надано та не підтверджено будь-якими доказами. А також позивачем не надано доказів наявності законних підстав подальшого перебування позивача на території України.

Бажання позивача перебувати разом зі своєю дружиною та її сім'єю та надавати допомогу по господарству може бути реалізоване позивачем шляхом належного оформлення в'їзду та перебування на території України.

Керуючись ст. 9, 90, 86, 139, 243-246 255, 286 КАС України , - суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог за позовом ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина Республіки Азербайджан, паспорт НОМЕР_1, виданий Міністерством внутрішніх справ Республіки Азербайджан, 15.01.2018 року, тимчасово проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 до Верхньодніпровського районного відділу Головного управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області ( юридична адреса: 51600 м. Верхньодніпровськ пр. О. Поля, 8 Дніпропетровської області) про скасування постанови від 15.02.2019 року про накладення адміністративного стягнення у сумі 1700 грн., відносно ОСОБА_2, скасування рішення Верхньодніпровського РВ ГУДМВС України в Дніпропетровській області від 19.02.2019 року № 2/19 про примусове повернення з України ОСОБА_2 та зобов'язання працівників Верхньодніпровського РВ ГУДМВС України в Дніпропетровській області продовжити строк перебування на території України ОСОБА_2 на 30 днів - відмовити

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до/або через відповідні місцеві суди

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У випадку подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Повний текст рішення виготовлений: 06.05.2019 року

Суддя Петрюк Т.М.

Зареєстроване: 06.05.2019 року

Оприлюднене: 06.05.2019 року

Дата набрання законної сили: 14.05.2019 року