Справа № 596/389/19
Суддя: Цвинтарна Т. М.
Дата ухвалення: 2019-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" травня 2019 р. Справа №596/389/19

Гусятинський районний суд Тернопільської області

в складі : головуючого судді Цвинтарної Т.М.

при секретарі Рудніцькій О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Гусятин справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до начальника сектору реагування патрульної поліції №2 Гусятинського відділення поліції Підволочиського відділу поліції ГУНП в Тернопільській області Шимчишина О.М. про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до начальника СРПП №2 Гусятинського відділення поліції ПВП ГУНП в Тернопільській області Шимчишина О.М. та просить скасувати постанову серії ДПО18 №232710 від 15.02.2019 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП у виді штрафу в розмірі 425,00 грн..

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 15.02.2019 року інспектором поліції було винесено постанову про накладання на нього адміністративного стягнення серії ДПО18 №232710, та накладено стягнення за ч.2 ст. 122 КУпАП у виді штрафу, за те що він 15.02.2019 року о 16 год. 30 хв. на відрізку дороги смт. Гусятин - с. Чабарівка, за межами населеного пункту керував автомобілем НОМЕР_1, із не увімкненими ближнім світлом фар або денними ходовими вогнями. Позивач вважає, що він не порушував ПДР України. Він насправді рухався у вказаний період часу у вказаному місці, на відстані 500-600 метрів від знаку кінець населеного пункту був зупинений працівниками поліції. Поліцейський повідомив йому, що він порушив п.9.8 ПДР України, так як рухався автомобілем без увімкненого ближнього світла фар. Після чого поліцейським винесено постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Вважає дану постанову незаконною з тих підстав, що користування зовнішніми освітлювальними приладами регулюється розділом 19 ПДР України, а користування попереджувальними сигналами розділом 9 ПДР України. Таким чином, за не увімкнений за межами населеного пункту з 01 жовтня до 01 травня денний ходовий вогонь або ближнє світло настає відповідальність за ст. 125 КУпАП.

В судове засідання позивач не з'явився, проте надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити.

Відповідач начальник сектору реагування патрульної поліції №2 Гусятинського відділення поліції Підволочиського відділу поліції ГУНП в Тернопільській області Шимчишин О.М. в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про день, час та місце слухання справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що 15.02.2019 року начальником сектору реагування патрульної поліції №2 Гусятинського відділення поліції Підволочиського відділу поліції ГУНП в Тернопільській області Шимчишиним О.М. відносно ОСОБА_1 винесена постанова серії ДПО18 №232710 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, в якій зазначено, що 15.02.2019 року о 16 год. 30 хв. на відрізку дороги смт. Гусятин - с. Чабарівка, за межами населеного пункту водій ОСОБА_3 керував автомобілем НОМЕР_1, із не увімкненими ближнім світлом фар або денними ходовими вогнями, вчинивши правопорушення передбачене ч.2 ст. 122 КУпАП, за що на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн..

Тобто, позивача згідно оскаржуваної постанови притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП.

Диспозицією ч. 2 ст. 122 КУпАП передбачено відповідальність зокрема за порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку.

Відповідно до п.9.1 (г) Правил дорожнього рухуУкраїни попереджувальними сигналами є увімкнення ближнього світла фар у світлу пору доби.

У відповідності до вимог п. 9.8 ПДР України передбачено, що з 1 жовтня по 1 травня на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами повинні бути ввімкнені денні ходові вогні, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу - ближнє світло фар.

Денні ходові вогні (ДХО), це зовнішні світлові прилади. З точки зору ПДР вони є поперед - жувальним сигналом. Вимоги до його ввімкнення містяться в розділі 9 ПДР «Попереджувальні сигнали», а не в розділі 19 ПДР «Користування зовнішніми світловими приладами».

Отже, користування зовнішніми освітлювальними приладами регулюється розділом 19ПДР, а користування попереджувальними сигналами розділом 9ПДР. Таким чином, за не ввімкнений за межами населеного пункту з 01 жовтня до 01 травня денний ходовий вогонь або ближнє світло настає відповідальність заст. 125 КУпАП.

З огляду на це суд вважає, що у діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП, оскільки, як зазначено у постанові у справі про адміністративне правопорушення, останній під час зупинки інспектором вже рухався по авто дорозі, а в розумінні ч.2 ст.122 КУпАП, відповідальність настає у разі порушення водіями транспортних засобів правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, що передбачено п.п.9.2, 9.7Правил дорожнього руху України.

Згідно ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до вимог ч.1, ч.2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Як роз'яснено в п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283, 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався порушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Встановлено, що відповідачем не з'ясовано всіх обставин відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, всупереч вимогам ст. 77 КУпАП, останнім в суді не доведено, що ОСОБА_1 вчинив вищевказане адміністративне правопорушення, оскільки відповідачем не зазначено обставин, які підтверджують наявність складу адміністративного правопорушення та спростовують доводи позивача з приводу заперечень на оскаржувану постанову.

З врахуванням вищезазначеного, опис відповідачем у оскаржуваній постанові складу адміністративного правопорушення не може бути належним доказом на підтвердження вчинення позивачем такого порушення, оскільки зазначене спростовується наданими позивачем до суду доказами на підтвердження невинуватості у вчиненні адміністративного правопорушення.

Крім того, у зв'язку з ненаданням відповідачем належних доказів, суд позбавлений можливості перевірити дотримання ним норм закону щодо процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення у відповідності до вимог КУпАП та інших нормативних актів.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, суд приходить до висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваної постанови з підстав викладених вище.

На підставі наведеного, керуючись постановою Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», ст. ст. 2, 5 - 9, 72 - 77, 90, 243 - 246, 250, 286 КАС України, ст. ст. 122, 251, 280 КУпАП, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2, жителя АДРЕСА_1 до начальника сектору реагування патрульної поліції №2 Гусятинського відділення поліції Підволочиського відділу поліції ГУНП в Тернопільській області Шимчишина О.М., адреса місцезнаходження: АДРЕСА_2 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності - задовольнити.

Скасувати постанову серії ДПО18 № 232710 від 15 лютого 2019 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесену начальником сектору реагування патрульної поліції №2 Гусятинського відділення поліції Підволочиського відділу поліції ГУНП в Тернопільській області Шимчишиним О.М. за ч. 2 ст. 122 КУпАП, у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Гусятинський районний суд Тернопільської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: підпис

З оригіналом вірно

Суддя Гусятинського районного суду Т.М. Цвинтарна