Справа № 679/409/19
Суддя: Гавриленко О. М.
Дата ухвалення: 2019-05-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/679/48/2019
Справа № 679/409/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 травня 2019 року м. Нетішин

Нетішинський міський суд Хмельницької області в складі:

судді Гавриленко О.М.,

секретар судового засідання Василюк Л.С.,

номер справи 679/409/19,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1,

відповідач інспектор СРПП «б» Острозького ВП ГУНП в Рівненській області Поліщук О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Нетішин адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора СРПП «б» Острозького ВП ГУНП в Рівненській області Поліщука Ореста Олеговича про визнання неправомірними дій та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до інспектора СРПП «б» Острозького ВП ГУНП в Рівненській області Поліщука О.О. про визнання неправомірними його дій та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позову зазначив, що оскарженою постановою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 та ч. 1 ст. 126 КУпАП за те, що він 01 березня 2019 року о 17 год. 05 хв. на просп. Незалежності в м. Остріг, керуючи транспортним засобом, в порушення п. 3.3 та п. 2.1 Правил дорожнього руху України, здійснив рух в зоні дії знаку «Рух вантажних автомобілів заборонено» та не мав при собі полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. За вчинення вказаного правопорушення на нього було накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 425 гривень.

Мотивуючи свою невинуватість позивач зазначив, що не порушував Правил дорожнього руху України (далі ПДР України). Вказує на протиправність дій поліцейського при винесенні відносно нього постанови, оскільки останній виніс таку за відсутності доказів його винуватості та без врахування його пояснень, при цьому не дотримався вимог ст. 268 КУпАП, яка надає йому право на юридичну допомогу, збір і надання доказів.

Крім того ОСОБА_1, зазначив, що п. 3.3 "Рух вантажних автомобілів заборонено" розділу 33 ПДР України, вказує на заборону руху вантажних автомобілів і составів транспортних засобів з дозволеною максимальною масою понад 3,5 т (якщо на знакові не зазначена маса) або з такою, що перевищує зазначену на знакові, а також тракторів, самохідних машин і механізмів. Поряд з цим абз. 5 п.3, 43 розділу 33 ПДР України, передбачено, що дія знаку 3.3.- на транспортні засоби, що обслуговують громадян чи належать громадянам, які проживають або працюють у цій зоні, а також на транспортні засоби, що обслуговують підприємства, які розташовані у позначеній зоні. У таких випадках транспортні засоби повинні в'їжджати до позначеної зони і виїжджати з неї на найближчому перехресті до місця призначення. А оскільки, він обслуговує підприємство, яке розміщене на просп. Незалежності в зоні дії знаку «Рух вантажних автомобілів заборонено», то на його переконання, мав право здійснювати рух в такій зоні з врахуванням зазначених вимог ПДР України.

Щодо притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП, за те що він не мав при собі полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, то також з таким не погоджується, оскільки мав такий у фотокопії. Крім того, позивач вважає, що вимога поліцейського до нього про пред'явлення йому полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є протиправною, оскільки така вимога може бути пред'явлена поліцейським лише при складанні протоколів про порушення правил дорожнього руху та при оформленні матеріалів дорожньо-транспортної пригоди, що в даному випадку не мало місця.

За вказаних обставин позивач просить визнати дії відповідача неправомірними, скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ДПО18 №256585 від 01 березня 2019 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 та ч. 1 ст. 126 КУпАП, а справу закрити.

Відзив на позовну заяві із зазначенням заперечень щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову відповідачем до суду не подано.

ОСОБА_1 в поданій суду заяві свої позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд їх задовольнити та справу розглянути за його відсутності.

Будь-яких інших заяв та клопотань від учасників справи не надходило.

Ухвалою судді Нетішинського міського суду Хмельницької області від 12 березня 2019 року позовна заява прийнята до розгляду і відкрито провадження у справі, розгляд якої постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження.

Інші процесуальні дії у справі судом не здійснювалися.

Позивач в судове засідання не з'явився, згідно поданої заяви справу просив розглянути у його відсутності, позов підтримав повністю.

Представник відповідача, будучи належним чином повідомленим про час, місце та дату розгляду справи, про що в матеріалах справи наявне відповідне рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, в судове засідання не з'явився.

Суд, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтується вимоги позивача, дослідивши та оцінивши докази, вважає, що позов належить задовольнити частково зважаючи на таке.

Судом встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі ДПО18 №256585 від 01 березня 2019 ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 122 та ч. 1 ст. 126 КУпАП та застосоване до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 гривень (арк. спр. 5).

ОСОБА_1 категорично заперечуючи вчинення ним даних адміністративних правопорушень та вказуючи на протиправність дій відповідача, звернувся до суду з даним позовом за захистом свого порушеного права.

Таким чином, між сторонами виникли спірні правовідносини, з приводу оскарження рішення суб'єкта владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ч. 1 ст. 9 КУпАП).

Стаття 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оскаржуваною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, яка передбачає відповідальність, зокрема за порушення вимог знаку "Рух вантажних автомобілів заборонено" розділу 33 ПДР України, що вказує на заборону руху вантажних автомобілів і составів транспортних засобів з дозволеною максимальною масою понад 3,5 т (якщо на знакові не зазначена маса) або з такою, що перевищує зазначену на знакові, а також тракторів, самохідних машин і механізмів та за ч. 1 ст. 126 КУпАП, яка передбачає відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»).

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Виходячи із змісту оскарженої постанови, особою, яка її винесла, було встановлено що, ОСОБА_1 01 березня 2019 року о 17 год. 05 хв. на просп. Незалежності в м. Остріг, керуючи транспортним засобом марки «Mercedes Benz» номерний знак НОМЕР_1, в порушення п. 3.3 та п. 2.1 «ґ» ПДР України, здійснив рух в зоні дії знаку «Рух вантажних автомобілів заборонено» та не мав при собі полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Разом з тим, суд не може вважати вказані обставини доведеними належними та допустимими доказами в розумінні ст. 251 КУпАП, оскільки такі в матеріалах справи відсутні.

При цьому, суд погоджується з твердження позивача про те, що останній мав право здійснювати рух транспортним засобом в зоні дії знаку «Рух вантажних автомобілів заборонено», що передбачено абз. 5 підпункту 3 пункту 43 розділу 33 ПДР України, оскільки обслуговує підприємство, яке розміщене на просп. Незалежності в м. Острог, що підтверджується наданими ним товарно - транспортною накладною №РВ0000058 від 01 березня 2019 року та палетувальним листом №РВ0000285 від 01 березня 2019 року (арк. спр. 6-10). Також з даної товарно - транспортною накладною №РВ0000058 від 01 березня 2019 року вбачається, що транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 має меншу ніж дозволену максимальну масу понад 3,5 т, а саме 3,006 т.

Також, на переконання суду, обгрунтованими є доводи ОСОБА_1 про те, що він на вимогу поліцейського надав поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, шляхом пред"явлення його фотокопії. При цьому суд враховує, що підпункт «ґ» п. 2.1 ПДР України передбачає, що водій повинен мати при собі чинний страховий поліс (страховий сертифікат "Зелена картка") про укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, однак не містить застережень щодо наявності саме оригіналу чи копії такого полісу. Зокрема, з наданої позивачем копії полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АО/0027631 від 28 березня 2019 року вбачається, що поліс на момент зупинки ОСОБА_1 був наявний та чинний (арк.спр. 11-14). Відповідач протилежного не довів, хоча мав таку можливість.

В свою чергу, ухвалою суду (арк. спр. 21) відповідачу було запропоновано подати відзив на позов, а тому у зв'язку із його ненаданням у встановлений строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами (частина шоста статті 162 КАС).

Правовими положеннями ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь- які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суд звертає увагу, що вищезазначена правова норма визначає ряд фактичних даних на основі яких посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення та знаходить, що за обставинами справи копія постанови про притягнення до адміністративної відповідальності не може бути визнана належним доказом по даній справі відповідно до положень статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою вона не є самостійним беззаперечним доказом, являє собою рішення про притягнення до адміністративної відповідальності і обставини викладені в ній повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Згідно із ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Проте, відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, не доведено правомірності своїх дій та не надано обґрунтованих доводів прийняття оскаржуваної постанови відповідно до норм КУпАП.

Що стосується вимоги позивача про визнання дій поліцейського щодо винесення оскаржуваної постанови неправомірними, суд прийшов висновку, що в задоволенні такої слід відмовити зважаючи на відсутність такого права у суду згідно приписів ч. 3 ст. 286 КАС України, яка містить виключний перелік рішень, які має право прийняти суд за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Враховуючи наведене вище, суд прийшов переконання, що порушене право позивача підлягає захисту шляхом часткового задоволення позову.

Разом із тим, суд застосовує спеціальні норми права, які містяться у ст.ст. 9, 122, 126, 251, 280 КУпАП, з урахуванням норм права, що містяться у ч. 2 ст. 19 Конституції України, та на окремі з яких вірно посилався позивач у позовній заяві.

Вирішуючи питання судових витрат, суд прийшов наступного.

Відповідно до абз. 2 ч. 5 ст. 139 КАС України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України у порядку, встановленому Кабінет Міністрів України. За подання заяви про перегляд постанови по справі про адміністративне правопорушення судовий збір не справляється у відповідності до ст. 297-4 КУпАП.

Враховуючи приписи наведених норм закону та зважаючи на відсутність інших осіб, які понесли судові витрати, суд прийшов висновку, що такі необхідно компенсувати за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України у порядку, встановленому Кабінет Міністрів України.

Керуючись ст.ст. 9, 10, 77, 90, 243-246, 250, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до інспектора СРПП «б» Острозького ВП ГУНП в Рівненській області Поліщука Ореста Олеговича про визнання неправомірними дій та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення задовольнити частково.

Скасувати постанову інспектора СРПП «б» Острозького ВП ГУНП в Рівненській області Поліщука Ореста Олеговича серії ДПО18 №256585 від 01 березня 2019 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

В позові ОСОБА_1 до інспектора СРПП «б» Острозького ВП ГУНП в Рівненській області Поліщука Ореста Олеговича про визнання дій неправомірними - відмовити.

Судові витрати компенсувати за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України у порядку, встановленому Кабінет Міністрів України

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сьомого апеляційного адміністративного суду або через Нетішинський міський суд Хмельницької області (відповідно до п.п. 15.5 п. 5 ч. 1 Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону №2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року) протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було врученоу день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач ОСОБА_1, місце проживання: 30100, АДРЕСА_1, паспорт серія НОМЕР_2, виданий Нетішинським МВ УМВС України в Хмельницькій області 21 травня 1997 року.

Відповідач інспектор СРПП «б» Острозького ВП ГУНП в Рівненській області Поліщук Орест Олегович, місце перебування: 35800, Рівненська область, м. Острог, просп. Незалежності, 89.

Повне рішення суду складено 02 травня 2019 року.

Суддя О.М. Гавриленко