Справа № 173/699/19
Суддя: Петрюк Т. М.
Дата ухвалення: 2019-05-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №173/699/19
Провадження №2-а/173/11/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2019 р. Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

У складі: головуючої - судді Петрюк Т.М.

при секретарі - Рудовій Л.В

за участю представника відповідача - Волкова В.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному провадженні в місті Верхньодніпровську адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Верхньодніпровського районного відділу Головного управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними ,-

ВСТАНОВИВ:

25.03.2019 року до суду звернулася позивач ОСОБА_2, з адміністративним позовом до відповідача Верхньодніпровського РВ ГУДМС України в Дніпропетровській області про визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними

Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 15.03.2019 року позивачу поновлено строк на звернення до суду з адміністративним позовом

Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 15.03.2019 року відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду в спрощеному провадженні з викликом сторін 25.03.2019 року.

25.03.2019 року розгляд справи відкладений в зв'язку з неявкою сторін в судове засідання. Справу призначено до розгляду на 01.04.2019 року.

01.04.2019 року розгляд справи відкладений за клопотанням позивача. Справу призначено до розгляду на 03.05.2019 року.

01.04.2019 року представником відповідача наданий відзив на позовну заяву не надав.

Згідно заявлених позовних вимог позивач просить скасувати постанову від 15.02.2019 року про накладення адміністративного стягнення у розмірі 340.00 грн., за ст. 205 КУпАП, винесеної відносно неї.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: 24.12.2018 року через КПП Бориспіль, на територію України та в приватних справах з метою укладення шлюбу з громадянкою України прибув гр.. ОСОБА_3.

04.01.2019 року між ОСОБА_3 та її донькою гр. ОСОБА_4, був укладений шлюб, який зареєстрований у Верхньодніпровському районному відділі державного РАЦС ГТУЮ в Дніпропетровській області.

01.01. 2019 року у ОСОБА_3 з'явились симптоми застуди у вигляді температури, нежиті, кашлю та болю в животі, проте не надавши їм значення останній не став викликати швидку допомогу та звертатись до лікарні у зв'язку з тим, що його дружина хотіла лікувати його народними методами. Через що ОСОБА_3 розраховував на швидке одужання в зв'язку з призначенням весілля на 04.01.2019 року. Незважаючи на погіршення самопочуття ОСОБА_3 уклав шлюб з ОСОБА_4, та після шлюбної церемонії змушений був звернутись до Водянської амбулаторії у зв'язку з різким погіршенням самопочуття.

15.01.2019 року ОСОБА_3 разом з приймаючою стороною ОСОБА_2, звернувся до Верхньодніпровського РВ ГУДМС України в Дніпропетровській області з клопотання щодо продовження строку перебування на території України на 30 днів, але отримали усну відповідь про неможливість продовження строку перебування на території України. Так як строк для подання документів на продовження строку перебування на території України має бути не меншим ніж за три робочі дні. Проте не було взято до уваги його стан здоров'я, що на його думку є поважною причиною пропуску цього строку.

14.02.2019 року вони повторно звернулися до відповідача з метою продовження строку перебування на території України. Але відносно ОСОБА_3 та ОСОБА_2, були складені адміністративні протоколи за ч. 1 ст. 203 та ст. 205 КУпАП та винесенні постанови про накладення штрафу в розмір 1700 грн., та 340 грн,. відповідно.

Вона не бажає, щоб ОСОБА_3 покидав територію України так як останній має стійкі соціальні зв'язки, є єдиним чоловіком в сім'ї та відповідає за всю важку роботу. Його виїзд може значно фінансову ситуацію в сім'ї. Так як у разі його відсутності вона та її донька будуть відчувати моральну страждання через те, що не зможуть виконувати роботу, яка є необхідною для фінансового забезпечення сім'ї. Її донька є вагітною і у зв'язку постійним стресом та хвилюванням відносно ухваленого до нього рішення може втратити дитину або значно нашкодити стану свого здоров'я , що й стало підставою звернення до суду.

Позивач в судове засідання не з'явилася подавши заяву про розгляд справи у його відсутність, згідно якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував пояснивши, що ОСОБА_3 перебував на території України з 18.09.2018 року по 01.12.2018 року та востаннє прибув на територію України 24.12.2018 року та з того часу з території України не виїжджав. Згідно чинного законодавства іноземці, які прибули на територію України на законних підставах можуть тимчасово перебувати на території України не більш як 90 днів. При першому зверненні позивача з проханням продовжити ОСОБА_3 строк перебування на території України було встановлено, що термін його перебування на території України перевищив 8 днів. Надана ОСОБА_3 медична довідка не відповідає вимогам, які ставляться законом до даного документу. Наданий документ на підтвердження наявного фінансового забезпечення, наданий ОСОБА_2, не надавав відповідних гарантій так як остання має заборгованість перед банком в сумі більше 20000 грн.

За невжиття позивачем, яка запросила в Україну іноземця в приватних справах і надала йому житлову площу, заходів забезпечення в установленому порядку його своєчасної реєстрації 15.02.2019 року стосовно позивача було складено адміністративний протокол та винесенні постанова про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.. 205 КУпАП та застосоване стягнення у вигляді штрафу. Дану постанову позивач отримала та розписалась у її отриманні., таким чином відповідач діяв в межах передбачених повноважень та у спосіб передбачений Конституцією та законами України. Тому просить відмовити у задоволенні позовних вимог .

Згідно ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим Кодексом, звернутись до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням дією або бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просить їх захистити.

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною радою України.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно - правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб. Прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єкта владних повноважень.

За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений даною статтею Кодексу адміністративного судочинства

При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, що виникає у сфері публічно-правових правовідносин, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред'явлений позов, тобто, законодавець пов'язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб'єктивних прав або законних інтересів позивача.

Суд, з'ясувавши зміст позовних вимог, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини

Судом встановлено, що постановою по справі про адміністративне правопорушення від 15.02.2019 року серії ПН МДН № 105870 позивача було притягнено до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ст. 205 КУпАП та накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 340.00 грн.

В оскаржуваній постанові зазначено, що 14.02.2019 року о 13:45 за адресою: м. Верхньодніпровськ, вул.. О.Поля, в приміщенні Верхньодніпровського РВ встановлено громадянку України ОСОБА_2. яка запросила в Україну гр. ОСОБА_6 ОСОБА_3., в приватних справах та надала йому своє житло за адресою: АДРЕСА_1, але після закінчення терміну перебування не вжила заходів для виїзду за межі України

Відповідно до ст. 205 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за Невжиття громадянами, які запросили в Україну іноземців і осіб без громадянства в приватних справах і надали їм жилу площу, заходів до забезпечення у встановленому порядку їх своєчасної реєстрації.

Правомірність своїх дій позивач обґрунтовує тим, що ОСОБА_3,. захворів та не зміг покинути територію України

Проте надану позивачем медичну довідку про хворобу ОСОБА_3,. суд вважає неналежним доказом, оскільки остання не відповідає вимогам законодавства.

Так наказом МОЗ України від 13.11.2001 року № 455 затверджено Інструкцію про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян.

Відповідно до п. 1.1 вищезазначеної Інструкції передбачено, що тимчасова непрацездатність працівників засвідчується листком непрацездатності.

Відповідно до п. 1.13 Іноземцям, які тимчасово проживають на території України і не працюють на підприємствах, в установах, організаціях України, видається витяг з медичної карти амбулаторного чи стаціонарного хворого, де вказується термін тимчасової непрацездатності, якщо інше не передбачене міжнародними угодами.

Таким чином на підтвердження хвороби ОСОБА_3., повинна була надана не довідка сільської амбулаторії, а витяг з амбулаторної картки, яка могла бути надана лише КЗ «Центр первинної медико-санітаної медицини». Крім того термін хвороби позивача, зазначений в даній довідці перевищує 30 днів, що потребувало комісійного огляду хворого та висновку ЛКК відносно захворювання позивача, що передбачено п. 2.2, 2.3 вищезазначеної Інструкції. В свою чергу в період хвороби гр. ОСОБА_3., одружувався, звернувся в січні місяці до міграційної служби. Тобто міг вжити належних заходів щодо продовження терміну свого перебування на території України. Відповідно дана обставина не звільняє позивача від відповідальності, передбаченої ст.. 205 КУпАП України.

В свою чергу, навіть якщо в силу хвороби гр. ОСОБА_3., не міг своєчасно вжити заходів щодо належного продовження свого перебування на території України чи виїзду за її межі, то у позивача не було будь-яких поважних причин щодо невиконання приписів ст. 205 КУпАП щодо забезпечення у встановленому порядку їх своєчасної реєстрації.

Відповідно до ч. 2 ст. 73 КАС України Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.1ст. 77 КАС України - Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адмінстративного правопорушення, винність данної особи у його вчинені та інші обставини. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи. яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта та інш.

Судом встановлено, що відповідачем, як посадовою особою, суб'єкта владних повноважень рішення якого оскаржуються, надані докази, які підтверджують правомірність його дій.

А позивачем будь-яких доказів на підтвердження правомірності своїх дій не надано.

За наведених вище обставин позовні вимоги не підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст. 9, 90, 86, 139, 243-246 255, 286 КАС України , - суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог за позовом ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт НОМЕР_1, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 до Верхньодніпровського районного відділу Головного управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області ( юридична адреса: 51600 м. Верхньодніпровськ пр. О. Поля, 8 Дніпропетровської області) про скасування постанови від 15.02.2019 року про накладення адміністративного стягнення у розмірі 340 грн., відносно ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 - відмовити

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до/або через відповідні місцеві суди

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У випадку подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Повний текст рішення виготовлений: 06.05.2019 року.

Суддя Петрюк Т.М.

Зареєстроване: 06.05.2019 року

Оприлюднене: 06.05.2019 року

Дата набрання законної сили: 14.05.2019 року