Справа № 824/1281/18-а
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2019-05-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 824/1281/18-а Головуючий суддя 1-ої інстанції - Анісімов Олег Валерійович

Суддя-доповідач - Капустинський М.М.

02 травня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Капустинського М.М.

суддів: Моніча Б.С. Охрімчук І.Г. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 21 січня 2019 року (рішення ухвалено у м.Чернівці) у справі за адміністративним позовом Головного управління Державної фіскальної служби у Чернівецькій області до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення податкового боргу,

В С Т А Н О В И В :

20.12.2018 року Головне управління ДФС в Чернівецькій області звернулось до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 податковий борг по орендній платі з фізичних осіб у сумі 77613 грн. 85 коп. до місцевого бюджету та по рентній платі за спеціальне використання води у сумі 617 грн. 45 коп. до Державного бюджету України.

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 21 січня 2019 року адміністративний позов Головного управління Державної фіскальної служби у Чернівецькій області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення податкового боргу - задоволено повністю.

Стягнуто з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 податковий борг по орендній платі з фізичних осіб у сумі 77613 (сімдесят сім тисяч шістсот тринадцять) грн. 85 коп. до місцевого бюджету та по рентній платі за спеціальне використання води у сумі 617 (шістсот сімнадцять) грн. 45 коп. до державного бюджету.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням суду першої інстанції, Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на наявність порушень норм матеріального та процесуального права, просить суд скасувати вказане рішення та ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог. В апеляційній скарзі зазначає, що податкове зобов'язання по орендній платі за землю по податкових повідомленнях-рішеннях на сьогоднішній день не є узгодженим, оскільки справа №824/2281/15-а перебуває на розгляді в суді касаційної інстанції, стягненню підлягала значно менша сума податкового боргу, суд першої інстанції не врахував того, що відповідач після подачі позову сплачував податок по орендній платі за землю.

У відзиві на апеляційну каргу Головне управління Державної фіскальної служби у Чернівецькій області просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. Зазначає, що у зв'язку з наявністю податкового боргу станом на 02.06.2014р. за узгодженими податковими зобов'язаннями у сумі 5748,26грн. ОСОБА_2 було виставлену податкову вимогу форми "Ф" від 03.06.2014р. №376-25, яку було надіслано платнику засобами поштового зв'язку рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Вручено платнику 01.08.2014р.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено, що Позивач зареєстрований як фізична особа - підприємець 17.01.2004 року, Кіцманською районною державною адміністрацією та взятий на облік у Кіцманській ОДПІ ГУ ДФС у Чернівецькій області 01.03.2004 року за адресою - 59314, Чернівецька область, Кіцманський район, вул. Трибушна, буд.32. Основний вид діяльності - прісноводне рибництво (аквакультура) (а.с. 8-9).

Згідно розрахунку заборгованості ФОП ОСОБА_2 має податковий борг у сумі 78 231,30 грн., в тому числі: 77 613,85 грн. по орендній платі з фізичних осіб та 617,45 грн. по рентній платі за спеціальне використання води (а.с. 7).

Структура податкового боргу наступна:

Орендна плата з фізичних осіб - 77 613,85 грн.

а) несплати податкових зобов'язань самостійно визначених у податковій декларації з плати за землю за 2017 рік від 20.02.2017 року (а.с.25-26) у сумі 57 763,52 грн., а саме:

* по строку сплати 30.09.2017 року в сумі 11552,70 грн.;

* по строку сплати 30.10.2017 року в сумі 11552,70 грн.;

* по строку сплати 30.11.2017 року в сумі 11552,70 грн.;

* по строку сплати 30.12,2017 року в сумі 11552,70 грн.;

* по строку сплати 30.01.2018 року в сумі 11552,72 грн.;

б) несплати податкових зобов'язань самостійно визначених у податковій декларації з плати за землю за 2018 рік від 15.02.2018 року (а.с.27-28) у сумі 9 272,43 грн., а саме:

*по строку сплати 02.03.2018 року в сумі 1030,27грн.;

*по строку сплати 30.03.2018 року в сумі 1030,27 грн.;

*по строку сплати 30.04.2018 року в сумі 1030,27 грн.;

*по строку сплати 30.05.2018 року в сумі 1030,27 грн.;

*по строку сплати 30.06.2018 року в сумі 1030,27 грн.;

*по строку сплати 30.07.2018 року в сумі 1030,27 грн.;

*по строку сплати 30.08.2018 року в сумі 1030,27 грн.;

* по строку сплати 30.09,2018 року в сумі 1030,27 грн.;

* по строку сплати 30.10.2018 року в сумі 1030,27 грн.;

в) грошове зобов'язання визначене податковим повідомленням-рішенням від 19.10.2018 року № (а.с.17) на суму 3 910,91 грн. (штраф у розмірі 20%), яке складене на підставі акту камеральної перевірки своєчасності сплати орендної плати за землю від 08.10.2018 року № 1338/2413-51-02/ (а.с.14), у зв'язку з порушенням відповідачем пункту 287.4 статті 287 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року, №2755-VI (далі - ПК України), а саме несплату (неперахування) сум орендної плати за землю;

г) пеня, яка нарахована за несвоєчасну сплату узгодженого податкового зобов'язання по орендній платі з фізичних осіб відповідно до підпункту 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 ПК України пеня у сумі 6 666, 99 грн.

Рентна плата за спеціальне використання води - 617,45 грн.

а) залишок несплаченого податкового зобов'язання самостійно визначеного у податковій декларації з рентної плати за 2 квартал 2017 року від 01.08.2017 року у сумі 43.09 грн. (а.с.19-20);

б) несплачене податкове зобов'язання самостійно визначено у податковій декларації з рентної плати за 2 квартал 2018 року від 23.07.2018 року у сумі 574,36 грн. (а.с.22-23).

У зв'язку із наявністю податкового боргу станом на 02.06.2014 року за узгодженими податковими зобов'язанням у сумі 5748,26 грн., відповідачу надіслану податкову вимогу форми "Ф" від 03.06.2014 року №376-25, яку останній отримав 01.08.2014 року (а.с.10). На день подання позовної заяви у цій справі до суду, податкова вимога є невідкликаною.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що на день розгляду справи у суді загальний розмір податкового боргу ФОП ОСОБА_2 складає 78231,30 грн., з них по орендній платі з фізичних осіб у сумі 77613,85 грн., по рентній платі за спеціальне використання води у сумі 617,45 грн.

Розглядаючи питання про законність та обґрунтованість судового рішення, яким позов задоволено, суд апеляційної інстанції враховує наступне.

Згідно з ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 67 Конституції України визначено, що кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платники податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства врегульовані Податковим кодексом України від 02.12.2010 р. № 2755- IV (далі - ПК України, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до п.п.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Підпункт 16.1.4. п. 16.1 ст. 16 ПК України передбачає, що платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Пункт 31.1 статті 31 ПК України визначає, що строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов'язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.

Згідно з пунктом 49.2. статті 49 ПК України платник податків зобов'язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають об'єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є. Цей абзац застосовується до всіх платників податків, в тому числі платників, які перебувають на спрощеній системі оподаткування обліку та звітності.

Пунктом 59.1 статті 59 ПК України встановлено, що у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.

Податкова вимога не надсилається (не вручається), якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує шістдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, контролюючий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків.

Пунктом 59.5 статті 59 ПК України передбачено, що у разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений у повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Згідно п. 57.1 ст.57 ПК України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно п.54.1 ст.54 ПК України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Відповідно до п.56.11 ст.56 ПК України не підлягає оскарженню грошове зобов'язання, самостійно визначене платником податків.

Згідно п.56.1 ст.56 ПК України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

Приписами пункту 286.2 статті 286 ПК України передбачено, що платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов'язку подання щомісячних декларацій.

Податкове зобов'язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік відповідно до пункту 287.3 статті 287 ПК України, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Як встановлено судом першої інстанції, ФОП ОСОБА_2 подано декларації з плати за землю за 2017 та 2018 роки, якими фактично узгоджено суму податкового зобов'язання за платежем орендна плата. Однак, всупереч положень пункту 287.3 статті 287 ПК України зазначені податкові зобов'язання відповідачем не сплачено внаслідок чого у нього утворився податковий борг на суму 67035,95 грн., структуру якого наведено у пункті 11 цього рішення.

Крім цього, позивачем проведено перевірку ФОП ОСОБА_2, якою виявлено порушення останнім пункту 287.4 статті 287 ПК України, а саме несплату (неперахування) сум орендної плати за землю, що стало підставою для складення на надіслання податкового повідомленням-рішенням від 19.10.2018 року № на суму 3 910,91 грн. (штраф у розмірі 20%), яке вручено відповідачеві 12.10.2018 року (а.с.15).

Згідно підпункту 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 ПК України, при нарахуванні суми грошового зобов'язання, визначеного контролюючим органом за результатами податкової перевірки нарахування пені розпочинається починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків податкового зобов'язання, визначеного цим Кодексом (у тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження), а відповідно до підпунктом 129.1.3 пункту 129.1 цієї ж статті ПК України при нарахуванні суми податкового зобов'язання, визначеного платником податків нарахування пені розпочинається після спливу 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати податкового зобов'язання.

Оскільки відповідачем визначені контролюючим органом суми грошового зобов'язання своєчасно не були сплачені, а також не сплачені податкові зобов'язання визначені ним самостійно, йому нараховано пеню загальний розмір якої складає 6666,99 грн. (а.с.7, 12,13).

Крім цього, відповідач відповідно до пункту 255.1 статті 255 ПК України є платником рентної плати за спеціальне використання води, оскільки використовує воду для потреб рибництва.

Водокористувачі самостійно обчислюють рентну плату за спеціальне використання води та за спеціальне використання води для потреб гідроенергетики і рибництва щокварталу наростаючим підсумком з початку року (підпункт 255.11.1 пункту 255.11 статті 255 ПК України).

Відповідно до пункту 257.1 статті 257 ПК України, базовий податковий (звітний) період для рентної плати дорівнює календарному кварталу, а відповідно до пункту 257.2 статті 257 ПК України, платники рентної плати самостійно обчислюють суму податкових зобов'язань з рентної плати.

Платник рентної плати до закінчення визначеного розділом П цього Кодексу граничного строку подання податкових декларацій за податковий звітний період, визначений цією статтею, подає до відповідного контролюючого органу за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, податкову декларацію (п.257.3 ст.257 ПК України), при цьому сума податкових зобов'язань з рентної плати, визначена у податковій декларації за податковий (звітний) період, сплачується платником до бюджету протягом 10 календарних днів після закінчення граничного строку подання такої податкової декларації (п.257.5 ст.257 ПК України).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач подав податкові декларації з рентної плати за ІІ квартали 2017 та 2018 року, однак суму податкового зобов'язання визначеного в них, в повному обсязі не сплатив, внаслідок чого несплачена сума зобов'язання, яка складає 617,45 грн., набула статусу податкового боргу.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що загальний розмір податкового боргу ФОП ОСОБА_2 складає 78231,30 грн., з них по орендній платі з фізичних осіб у сумі 77613,85 грн., по рентній платі за спеціальне використання води у сумі 617,45 грн.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з ч.1 ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 21 січня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 02 травня 2019 року.

Головуючий Капустинський М.М.

Судді Моніч Б.С. Охрімчук І.Г.