Справа № 120/3886/18-а
Суддя: Загороднюк А.Г.
Дата ухвалення: 2019-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/3886/18-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Вільчинський О.В.

Суддя-доповідач - Загороднюк А.Г.

24 квітня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Загороднюка А.Г.

суддів: Курка О. П. Совгири Д. І. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Зозулі К.Т.,

представника позивача: Томчук М.А.,

представників відповідача: Басенка В.А., Качабської В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу квартирно-експлуатаційного відділу м. Вінниця на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 18 грудня 2018 року у справі за адміністративним позовом квартирно-експлуатаційного відділу м. Вінниця до управління Північного офісу Держаудитслужби у Вінницькій області про скасування вимоги про усунення виявлених порушень,

В С Т А Н О В И В :

в жовтні 2018 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до управління Північного офісу Держаудитслужби у Вінницькій області про скасування вимоги про усунення виявлених порушень.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 18 грудня 2018 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись із прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити постанову про задоволення адміністративного позову. В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування всіх обставин справи, що призвело до неправильного її вирішення.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт також зазначив про те, що орендна ставка була застосована вірно, відповідно розмір орендної плати також відповідає нормам чинного законодавства, що не дає підстав для твердження про недоотримання квартирно-експлуатаційним відділом м. Вінниця доходів.

Скориставшись правом подання відзиву на апеляційну скаргу, відповідач вказав, що доводи апеляційної скарги є безпідставними, а рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Представники відповідача в судовому засіданні заперечили проти доводів апеляційної скарги, у зв'язку з чим просили залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення у даній справі в межах доводів та вимог апеляційної скарги у відповідності до частини 1 статті 308 КАС України, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено з матеріалів справи, на виконання п.2.1.6.1 плану проведення заходів державного фінансового контролю Північного офісу Держаудитслужби на І квартал 2018 року, на підставі направлень на проведення ревізії від 19 лютого 2018 року №№ 118, 119, 120 від 23 лютого 2018 року № 125, від 01 березня 2018 року № 138, від 06 квітня 2018 року № 210, 211 виданих в.о. начальника управління Північного офісу Держаудитслужби у Вінницькій області, проведена ревізія окремих питань фінансово-господарської діяльності квартирно-експлуатаційного відділу м. Вінниця за період з 01 січня 2016 року по 01 лютий 2018 року.

За результатами проведеної ревізії складено акт ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності квартирно-експлуатаційного відділу м. Вінниця за період з 01 січня 2016 року по 01 лютого 2018 року № 08-30/4 від 23 квітня 2018 року.

На підставі відомостей, відображених в акті ревізії, управлінням Північного офісу Держаудитслужби у Вінницькій області сформовано та направлено на адресу позивача лист-вимогу № 26-02-08-14/2583 від 15 травня 2018 року.

Згідно з вказаною вимогою під час проведення перевірки державних закупівель встановлено порушення законодавства, зокрема зазначено, що в порушення пункту 9 Додатку 2 Методики № 786 укладено додаткову угоду від 31 грудня 2015 року № 3 до договору оренди від 19 жовтня 2010 року № 3/2010 між КЕВ м. Вінниця та ПП "Агронафтасервіс" для розміщення пункту заправки пальним із заниженою ставкою орендної плати, внаслідок чого КЕВ та МОУ недоотримано доходів на загальну суму 66188,28 грн. та завдано збитки на вказану суму.

Вважаючи зазначену вимогу управління Північного офісу Держаудитслужби у Вінницькій області протиправною, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" (далі - Закон № 2939) здійснення державного фінансового контролю забезпечує центральний орган виконавчої влади, уповноважений Кабінетом Міністрів України на реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю (далі - орган державного фінансового контролю).

Згідно з підпунктом 3 пункту 3 Положення про Державну аудиторську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 лютого 2016 року № 43, серед основних завдань Держаудитслужби вказано, зокрема, здійснення державного фінансового контролю, спрямованого на оцінку ефективного, законного, цільового, результативного використання та збереження державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, досягнення економії бюджетних коштів.

Відповідно до пункту 7 Положення про Державну аудиторську службу України Держаудитслужба здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку міжрегіональні територіальні органи.

Згідно з положеннями постанови Кабінету Міністрів України від 06 квітня 2016 року №266 "Про утворення міжрегіональних органів Державної аудиторської служби" до складу органів Державної аудиторської служби України входять Держаудитслужба та такі міжрегіональні територіальні органи: Північний офіс Держаудитслужби, Північно-східний офіс Держаудитслужби; Західний офіс Держаудитслужби та Східний офіс Держаудитслужби, які також наділені вищевказаними повноваженнями щодо вжиття в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб.

Відповідно до Положення про Північний офіс Держаудитслужби, затвердженого наказом Держаудитслужби від 02 червня 2016 року № 23, Північний офіс Держаудитслужби підпорядковується Держаудитслужбі та її міжрегіональним територіальним органом. У складі Офісу утворюються як структурні підрозділи управління у Вінницькій, Житомирській, Чернігівській областях.

Таким чином, управління Північного офісу Днржаудитслужби у Вінницькій області є суб'єктом владних повноважень у складі міжрегіонального територіального органу Держаудитслужби - Північного офіс Держаудитслужби, який здійснює державний фінансовий контроль.

Відповідно до статті 4 Закону № 2939 ревізія є формою інспектування і полягає у документальній і фактичній перевірці певного комплексу або окремих питань фінансово-господарської діяльності підконтрольної установи, яка повинна забезпечувати виявлення наявних фактів порушення законодавства, встановлення винних у їх допущенні посадових і матеріально відповідальних осіб. Результати ревізії викладаються в акті.

Частиною 3 статті 2 Закону №2939 передбачено, що порядок проведення органом державного фінансового контролю державного фінансового аудиту, інспектування та перевірок державних закупівель установлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 2 Порядку проведення інспектування Державною фінансовою інспекцією, її територіальними органами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2006 року № 550 (далі - Порядок № 550) визначено, що інспектування полягає у документальній і фактичній перевірці певного комплексу або окремих питань фінансово-господарської діяльності об'єкта контролю і проводиться у формі ревізії, яка повинна забезпечувати виявлення фактів порушення законодавства, встановлення винних у їх допущенні посадових і матеріально відповідальних осіб.

Згідно з пунктом 35 Порядку № 550 результати ревізії оформляються актом. Виявлені допущені об'єктом контролю порушення законодавства, контроль за дотриманням якого віднесено до компетенції контролюючого органу, фіксуються в констатуючій частині акта ревізії з обов'язковим посиланням на норми законів чи інших нормативно-правових актів, які порушено, та зазначенням винних у їх допущенні осіб.

Відповідно до пункту 46 Порядку № 550 якщо вжитими в період ревізії заходами не забезпечено повне усунення виявлених порушень, органом державного фінансового контролю у строк не пізніше ніж 10 робочих днів після реєстрації акта ревізії, а у разі надходження заперечень (зауважень) до нього - не пізніше ніж 3 робочих дні після надіслання висновків на такі заперечення (зауваження) надсилається об'єкту контролю письмова вимога щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства із зазначенням строку зворотного інформування.

Згідно з пунктом 52 Порядку № 550 органи державного фінансового контролю здійснюють контроль за усуненням об'єктами контролю порушень законодавства за результатами аналізу їх зворотного інформування про вжиті заходи, а також під час наступних ревізій цих об'єктів контролю, систематично вивчають матеріали ревізій і на підставі їх узагальнення вносять відповідним органам державної влади та органам місцевого самоврядування пропозиції щодо перегляду нормативно-правових актів, усунення причин і умов, що сприяли порушенням законодавства.

Крім того, пунктом 7 статті 10 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" визначено право органу державного фінансового контролю пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства.

Згідно з частиною 2 статті 15 Закону № 2939 законні вимоги службових осіб органу державного фінансового контролю є обов'язковими для виконання службовими особами об'єктів, що контролюються.

Отже, органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджету підконтрольними установами та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

Колегією суддів встановлено, що між позивачем та приватним підприємством "Агронафтосервіс" укладений договір оренди № 3/2010 від 19 жовтня 2010 року нерухомого військового майна - нежитлових приміщень площею 4,2 кв. м. в будівлі № 34 (пункт заправки пальним), площею 54 кв. м. в будівлі № 37 (навіс пункт заправки пальним) та технічний майданчик (обслуговування пункт заправки пальним) площею 1799 кв. м. військового містечка № 92, що знаходиться на балансі КЕВ м. Вінниця, розташоване за адресою: Вінницька область, м. Бар, вул. Арсенальна, 1.

Нерухоме військове майно було передано орендарю з метою використання під розміщення пункту заправки пальним.

До вказаного договору оренди 31 грудня 2015 року укладена додаткова угода № 3, якою зокрема, викладено в новій редакції підпункт 3.1 пункту 3 договору щодо орендної плати.

Так, орендна плата встановлена без ПДВ за базовий місяць (серпень 2015 року) на рівні 9336,56 грн., з урахуванням конкурсної надбавки, але не нижче орендної плати, визначеної на підставі Методики № 786, яка становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку 9139,57 грн. Фактично встановлена орендна ставка, передбачена пунктом 29 Додатку 2 до Методики, а саме 15 % для розміщення пункту заправки пальним (як інше використання нерухомого майна).

Відносини щодо оренди державного та комунального майна регулюються спеціальним Законом України від 10 квітня 1992 року № 2269 "Про оренду державного та комунального майна" (далі - Закон № 2269).

Згідно з частиною 1 статті 2 Закону № 2269 орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Відповідно до частини 2 статті 19 Закону № 2269 методика розрахунку орендної плати та пропорції її розподілу між відповідним бюджетом, орендодавцем і балансоутримувачем визначаються для об'єктів, що перебувають у державній власності, Кабінетом Міністрів України.

Методику №786 розроблено та затверджено з метою створення єдиного організаційно-економічного механізму справляння плати за оренду цілісного майнового комплексу державного підприємства, організації, їх структурних підрозділів (філії, цеху, дільниці) та окремого індивідуально визначеного майна державного підприємства, організації, закріпленого за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил, інших військових формувань, органами, підрозділами, закладами та установами Держспецзв'язку, рухомого та нерухомого військового майна (за винятком озброєння, боєприпасів, бойової та спеціальної техніки), а також майна, що не ввійшло до статутного фонду господарського товариства, створеного у процесі приватизації (корпоратизації).

Методика №786 не містить вичерпного переліку можливих видів діяльності, однак містить низку орендних ставок, які передбачають реалізацію непродовольчих товарів (пункт 9 Додатку 2 Методики № 786).

При цьому, відповідно до класифікації товарів паливно-мастильні матеріали відносяться до непродовольчих товарів, оскільки клас "Непродовольчі товари" виділяє окрему групу, а саме: паливно-мастильні матеріали та запасні частини до транспортних засобів.

Пунктом 5 частини 1 статті 4 Закону України "Про Фонд державного майна України" від 09 грудня 2011 року № 4107-VI передбачено, що до основних завдань Фонду державного майна, серед інших, належить здійснення контролю у сфері передачі державного майна в оренду та користування.

Згідно з роз'ясненням Фонду державного майна України від 02 квітня 2018 року № 10-16-6474 "Щодо визначення орендної ставки" при передачі в строкове платне користування приватному підприємству нерухомого майна - нежитлових приміщень для розміщення пункту заправки пальним розмір орендної плати визначається згідно Додатку 2 Методики №786.

При цьому, для розміщення автозаправних станцій у Методиці №786 окрема орендна ставка відсутня.

У зв'язку з цим, з метою реалізації непродовольчих товарів, для яких не передбачено окремої орендної ставки, доцільно застосувати узагальнену орендну ставку, передбачену пунктом 9 Додатку 2 до Методики № 786.

Таким чином, з метою розміщення пункту заправки пальним має застосовуватися орендна ставка, визначена пунктом 9 Додатку 2 до Методики, для розміщення торговельних об'єктів з продажу непродовольчих товарів у розмірі 18 %.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що розміщення пункту заправки пальним із заниженою ставкою орендної плати призвело недоотриманя доходів КЕВ та МОУ на загальну суму 66188,28 грн. та завдано збитки на вказану суму.

Також колегія суддів вважає, що посилання апелянта на роз'яснення регіонального відділення Фонду по Вінницькій області є необґрунтованим з огляду на наступне.

Відповідно до статті 6 Закону України "Про Фонд державного майна України" Фонд державного майна України здійснює свої повноваження безпосередньо і через регіональні відділення в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві і Севастополі та представництва у районах та містах, створених Фондом державного майна України, у разі необхідності. Фонд державного майна України здійснює контроль за діяльністю регіональних відділень та представництв.

Відповідно до підпунктів 1, 3 Положення про регіональне відділення Фонду державного майна України", затвердженого наказом Фонду державного майна України від 15 травня 2012 року № 678, регіональне відділення Фонду державного майна України (далі - регіональне відділення) утворюється в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі і є територіальним органом Фонду державного майна України (далі - Фонд), що реалізує державну політику у сфері приватизації, оренди, оцінки, використання та відчуження державного майна, управління об'єктами державної власності, у тому числі корпоративними правами держави щодо об'єктів державної власності, що належать до сфери його управління.

Регіональні відділення підпорядковуються Фонду. Фонд, регіональні відділення та представництва становлять єдину систему державних органів приватизації.

Завданням регіонального відділення є реалізація повноважень Фонду, зокрема державної політики у сфері приватизації, оренди, використання та відчуження державного майна, управління об'єктами державної власності, у тому числі корпоративними правами держави щодо об'єктів державної власності, що належать до сфери його управління, а також у сфері державного регулювання оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності.

Роз'яснення РФ ФДМ України по Вінницькій області від 11-0911352 від 18 квітня 2018 року, який підпорядковується Фонду державного майна України, суперечить його офіційній позиції, а тому в даному випадку до уваги потрібно брати саме роз'яснення Фонду державного майна України від 02 квітня 2018 року № 10-16-6474.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю спростовуються встановленими у справі обставинами.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 315, статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі вищевикладеного колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а відтак рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 18 грудня 2018 року слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу квартирно-експлуатаційного відділу м. Вінниця залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 18 грудня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 26 квітня 2019 року.

Головуючий Загороднюк А.Г.

Судді Курко О. П. Совгира Д. І.