Справа № 300/743/19
Суддя: Кафарський В.В.
Дата ухвалення: 2019-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"07" травня 2019 р. справа № 300/743/19
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Кафарського В.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Калуського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій, -
В С Т А Н О В И В:
04.04.2019 ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся в суд з адміністративним позовом до Калуського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області (далі відповідач) про визнання протиправними дій відповідача щодо відмови здійснити перерахунок пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати за 2016 та 2017 роки та з урахуванням довідки від 23.04.2018 за №4/1286 Калуського об`єднаного міського військового комісаріату, а також зобов`язання відповідача здійснити з 17.04.2018 перерахунок та виплату пенсії позивачу із застосуванням показника середньої заробітної плати за 2016 та 2017 роки та з урахуванням довідки від 23.04.2018 за №4/1286 Калуського об`єднаного міського військового комісаріату, та виплатити недоотримані суми пенсії, з урахуванням проведених виплат.
Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем протиправно не призначено пенсію за віком з урахуванням положень частини 2 статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а протиправно переведено з пенсії за вислугу років на пенсію за віком. Із переведенням ОСОБА_1 відповідачем з пенсії за вислугою років, яку було призначено відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2016 в розмірі 3 764,40 грн. позивач не погоджується, вважає таке переведення незаконним, оскільки він має право на призначення (перерахунок) пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та із застосуванням показника середньої заробітної плати, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки. Окрім того, позивач вказує на те, що відповідачем протиправно відмовлено здійснити перерахунок стажу із врахуванням довідки від 23.04.2018 за №4/1286 Калуського об`єднаного міського військового комісаріату.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 08.04.2019 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду 22.04.2019. Представник відповідача проти заявлених позовних вимог заперечив з підстав, наведених у відзиві від 18.04.2019 за №5355/06-к, який міститься в матеріалах справи (а.с. 27-28). Просив суд в задоволенні позову відмовити, вказавши, що відповідно до поданої заяви 17.04.2018 позивач виявив бажання перейти на пенсію за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». При цьому, представник відповідача зазначив, що законодавством (частина 3 статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування») передбачено тільки один випадок при якому може застосовуватись показник середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки за три календарних роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Оскільки позивач отримував пенсію за вислугу років, а не пенсію по інвалідності, то переведення з одного виду пенсії на інший здійснено з дня звернення 17.04.2018 р. із застосуванням середньої заробітної плати за матеріалами пенсійної справи, тобто за 2014, 2015, 2016 роки (3 764,40 грн.). Щодо зарахування стажу роботи згідно довідки від 23.04.2018 за №4/1286 Калуського об`єднаного міського військового комісаріату в пільговому обчисленні, відповідачем відмічено, що позивачу призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», яким на сьогоднішній день не передбачено зарахування в пільговому обчисленні періоду проходження військової служби в армії.
Суд, розглянувши у відповідності до вимог статті 263 КАС України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та заперечення на позов, встановив наступне.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 17.04.2018 отримував пенсію за вислугу років згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Після досягнення 60-річного пенсійного віку, 17.04.2018 ОСОБА_1 звернувся до Калуського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області із заявою про призначення/перерахунок пенсії, згідно якої виявив бажання перейти на пенсію за віком (а.с. 29).
Згідно розпорядження відповідача №1059 від 18.05.2018 позивачу призначено з 17.04.2018 пенсію за віком на загальних умовах згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати за 2016 рік в сумі 3 764,40 грн. (а.с. 14).
03.01.2019 позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії за віком з 17.04.2018 із застосуванням показника середньої заробітної плати з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки та згідно довідки від 23.04.2018 за №4/1286 Калуського об`єднаного міського військового комісаріату (а.с. 16).
Відповідач листом від 17.01.2019 за №3/К-15 відмовив позивачу в перерахунку пенсії та повідомив, що питання зміни показника середньої заробітної плати, що застосовується при обчисленні пенсії, визначено частиною 3 статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», тобто у випадку, коли особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати та набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі, при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена частиною 2 статті 40 цього Закону для призначення пенсії. Іншим чинним законодавством не передбачено, а тому підстави для проведення перерахунку пенсії позивачу із 17.04.2018 відповідно до абзацу 4 частини 2 статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та із застосуванням показника середньої заробітної плати з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки відсутні (а.с. 18).
Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.
Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає наступне.
Частиною 1 статті 46 Конституції України передбачено, що громадяни України мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості та інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно частини 1статті 64 Конституції України, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.
Спірні правовідносини, які виникли між сторонами регулюються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 за №1058-IV (далі Закон №1058-IV) та Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 за №2262-ХІІ (далі Закон №2262-ХІІ).
Так, принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, а також призначення, перерахунку, виплати пенсії тощо, врегульовано Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Статтею 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що пенсія щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.
Згідно статті 5 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.
У частині 1 статті 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 2) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Відповідно до частини 1 статті 10 Закону №1058-IV, особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.
Тобто, даною нормою встановлено вичерпний перелік пенсій, на які поширюється правове регулювання Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Згідно статті 7 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених із військової служби, та деяких інших осіб», військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей, які одночасно мають право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором. У разі якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до цього Закону та Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», призначається одна пенсія за її вибором. При цьому різниця між розміром пенсії, на який особа має право відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», і розміром пенсії із солідарної системи відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», яка визначається в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, фінансується за рахунок коштів державного бюджету.
Тому, виходячи з системного аналізу вищевикладених норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», суд дійшов висновку, що виплата пенсії за вислугою років не входять до правового регулювання даного Закону, а регулюється виключно Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених із військової служби, та деяких інших осіб» і є спеціальною пенсією для конкретно визначеного кола осіб.
Таким чином, отримуючи пенсію за вислугою років позивач не користувався жодним із видів передбачених пенсій, встановлених Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», тому звернувшись до відповідача із заявою про призначення йому пенсії за віком 17.04.2018, позивач використав право на призначення пенсії в солідарній системі відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» вперше.
З огляду на зазначене, суд дійшов переконання, що відповідач безпідставно застосував до спірних правовідносин норми, які регулюють виключно перерахунок пенсії при переході із одного виду пенсії на інший, що передбачено частиною 3 статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки такого переходу в розумінні цього Закону не відбулося, а пенсія відповідно до положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» була призначена позивачу вперше.
Крім того, згідно статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року.
Відповідно до частини 2 статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», в редакції, чинній на момент звернення позивача із заявою про призначення пенсії за віком, заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою:
Зп = Зс х (Ск : К), де:
Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях;
Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Тимчасово, з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, заробітна плата (дохід) для призначення пенсії визначається із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки;
Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1 + Кз2 + Кз3 + ... + Кзn);
К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.
У разі відсутності на день призначення пенсії даних про заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, для визначення середньої заробітної плати (доходу) враховується наявна заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, з наступним перерахунком заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії після отримання даних про заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії.
Частиною 3 статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.
При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині 1 статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що частиною 3 статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії на інший, призначеного саме за цим Законом. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Судом встановлено, що ОСОБА_1 до 17.04.2018 виплачувалась пенсія відповідно до Закону «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», котрий передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії.
Зокрема, при призначенні пенсії за вислугу років показник середньої заробітної плати (доходу) при її розрахунку не застосовується в силу вимог зазначеного Закону, адже основою доходу у цьому разі є грошове забезпечення.
Крім того, після призначення пенсії за вислугу років, позивач продовжував працювати та сплачував у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.
У випадку, коли особі було призначено пенсію за вислугу років за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», котрий передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії ніж Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у подальшому при розрахунку пенсії за віком за Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» такій особі показник середньої заробітної плати має враховуватися за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії, оскільки пенсія за віком передбачені іншим законом, ніж пенсія за вислугу років.
При цьому у спірних правовідносинах підлягає застосуванню частина 2 статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», в редакції, чинній на момент звернення позивача у 2018 році із заявою про призначення пенсії за віком, яка передбачає, як уже зазначалось судом, що тимчасово, з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, що заробітна плата (дохід) для призначення пенсії визначається із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки.
Зазначеної позиції дотримується Верховний Суд, про що свідчить постанова у справі №521/4655/17 від 15.03.18.
Суд, виходячи із положень частини 5 статті 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, враховує висновки щодо застосування норм права, викладені у вказаних вище постановах Верховного Суду.
Як наслідок, суд зазначає, що чинним законодавством не передбачено переводу пенсіонера, який отримує пенсію за вислугу років за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», на пенсію за віком, передбачену Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки це два різні види державних пенсій, що призначаються та виплачуються на підставі різних законів. Переведення з одного виду на інший вид пенсії можна здійснювати лише в межах одного закону.
Пенсія за вислугу років не є однією із видів пенсій в солідарній системі, тобто вона не передбачена Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», що відповідно унеможливлює переведення на пенсію за віком, яка є видом пенсій в солідарній системі згідно статті 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Таким чином, враховуючи встановлені під час розгляду даної адміністративної справи обставини, правову позицію Верховного Суду, а також те, що позивач звернувся з заявою про призначення йому відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» вперше пенсії за віком 17.04.2018, існують усі законодавчо передбачені підстави для нарахування ОСОБА_1 пенсії із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки.
Щодо позовних вимог про визнання протиправною відмови відповідача зарахувати стаж роботи позивача згідно довідки від 23.04.2018 за №4/1286 Калуського об`єднаного міського військового комісаріату в пільговому обчисленні та зобов`язання зарахувати такий стаж, суд зазначає наступне.
Згідно частини 1 статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Відповідно до абзацу 3 частини 4 статті 24 вказаного Закону, пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.
Таким чином, суд погоджується з відповідачем, що відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», згідно якого 17.04.2018 відповідачем призначено позивачу пенсію за віком на загальних підставах, не передбачено зарахування в пільговому обчисленні періоду проходження військової служби в армії.
Окрім того, в обґрунтування вказаної вимоги, позивач посилається на частину 1 статті 17-2 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», згідно якої обчислення вислуги років для призначення пенсії здійснюється, як правило, за послужним списком особової справи військовослужбовця, особи, яка має право на пенсію за цим Законом.
Однак, як вже встановлено судом, позивачу призначено пенсію 17.04.2018 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а тому є помилковими в даному випадку посилання позивача на норми Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», яким визначені, як вже зазначалось судом вище, інші підстави призначення пенсії.
Беручи до уваги наведене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є частково обґрунтованими, а позов таким, що підлягає до часткового задоволення.
Згідно частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Калуського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області на користь ОСОБА_1 частину сплаченого судового збору в розмірі 768,40 грн., пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статей 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду або через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Кафарський В.В.