Справа № 203/351/19
Суддя: Подорець О. Б.
Дата ухвалення: 2019-05-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 203/351/19
РІШЕННЯ

Іменем України

03.05.2019 Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Подорець О.Б.,

секретарів судового засідання Столяренко А.І., Терентієвої Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора 4 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Леоновець Василя Володимировича, третя особа - Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції, про оскарження постанови про адміністративне правопорушення,

за участю учасників справи:

позивача ОСОБА_1 , представника позивача - адвоката Кіряхно О.В.,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2019 року позивач звернувся до суду з позовом до інспектора 4 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Леоновець Василя Володимировича, третя особа - Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції, про оскарження постанови про адміністративне правопорушення, в якому просив суд скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАВ №834322 від 03.01.2019 у відношенні до нього про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень за ч.1 ст.126 КУпАП. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що оскаржувана постанова винесена з порушенням матеріальних та процесуальних норм КУпАП, а також на відсутність у його діях складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав у повному обсязі і просив його задовольнити з підстав викладених у ньому.

Представник позивача - адвокат Кіряхно О.В. позов підтримав у повному обсязі, посилаючись на те, що постанова винесена безпідставно. Інспектором не надано позивачу змоги звернутися за юридичною допомогою, не надано копію постанови на місці її складання. Крім того, позивач не скоював адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.126 КУпАП.

Відповідач Леоновець В.В. та представник третьої особи в судове засідання не з`явилися, надавши заяви про розгляд справи за їх відсутності, а також надавши пояснення на позовну заяву та зазначивши про не згоду із заявленим позовом та про правомірність своїх дій.

Вислухавши позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, дослідивши пояснення на позов, відеозапис, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що постановою ЕАВ від 03.01.2019 по справі про адміністративне правопорушення, винесеною інспектором 4 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Леоновець В.В., накладено на позивача адміністративне стягнення за ч.1 ст.126 КУпАП у розмірі 425 гривень за порушення п.2.4.а ПДР України.

У відповідності до ст. 2 Закону України «Про Національну поліцію», завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: 1) забезпечення публічної безпеки і порядку; 2) охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; 3)протидії злочинності; 4) надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі , якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Пунктом 4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою Наказом МВС України №1395 від 07.11.2015, передбачено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1,121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125,126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128,129, статтею132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» вказано, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Статтею 16 зазначеного Закону визначено основні права та обов`язки водія транспортного засобу якими, зокрема вказано, що водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

За п. 1.3. Правил дорожнього руху України затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі - ПДР України) (з наступними змінами та доповненнями), учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (п.1.9).

Пунктом 2.1 "а" ПДР України встановлено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Згідно п. 2.4 ПДР України, на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1; дати можливість перевірити номери агрегатів і комплектність транспортного засобу; дати можливість оглянути транспортний засіб відповідно до законодавства за наявності на те законних підстав, у тому числі провести з використанням спеціальних пристроїв (приладів) перевірку технічного стану транспортних засобів, які відповідно до законодавства підлягають обов`язковому технічному контролю.

Статтею 9 КУпАП зазначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

03.10.2017 на адресу суду надійшли пояснення УПП в Дніпропетровській області, з яких слідує, що під час виконання службових обов`язків, 03.01.2019 позивач, керуючи ТЗ ВАЗ 211540, державний номерний знак НОМЕР_1 , в м. Дніпро на площі Вокзальна в районі будинку 1, здійснив зупинку на пішохідному переході та при перевірці не пред`явив посвідчення водія відповідної категорії (пред`явив тільки копію посвідчення водія), чим порушив п.2.4 «а» ПДР України.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 не заперечував порушення ПДР України щодо зупинки на пішохідному переході, що також і підтверджено відеозаписом, наданим відповідачем та третьою особою до суду і дослідженого судом в судовому засіданні.

Таким чином, суд погоджується з доводами представника третьої особи, зазначених у письмових поясненнях, а саме - оскільки позивач порушив ПДР України, то поліцейський відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 32 Закону України "Про національну поліцію" та п. 2.4 ПДР України мав підставу вимагати у водія пред`явити документи передбачені п. 2.1 ПДР України.

Так, пунктом 2 ч.1 ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби, зокрема, - у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Для виконання поліцейськими покладених на них обов`язків, їм надається право відповідно до законодавства перевіряти у водіїв ТЗ документи, перелік яких наведено у п.2.1 ПДР. Водій повинен пред`явити їх для ознайомлення, тобто співробітник поліції повинен мати змогу роздивитися особисті дані водія і технічні дані ТЗ.

Законодавством України не передбачено пред`явлення поліцейському копії водійського посвідчення, тому суд не погоджується з доводами сторони позивача проте, що ним пред`явлено належні документи, а саме копію водійського посвідчення, а тому відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП.

Відповідно до статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (зокрема, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126,).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до пункту 4 розділу І Інструкції № 1395 у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, частинами першою, другою і третьою статті 122, статтею 126 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення, що відповідає положенням ст. 276 КУпАП, за правилами частини 1 якої справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Відповідно до пункту 1 розділу IV Інструкції № 1395 розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Наведені норми в їх сукупності свідчать про наявність у відповідача як посадової особи Національної поліції повноважень щодо здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками, які реалізуються, крім іншого, шляхом розгляду справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення у разі виявлення правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху на місці вчинення такого правопорушення.

Таким чином, оскільки оскаржувана постанова виноситься на місці вчинення правопорушення, то у такому випадку не здійснюється провадження у справі про адміністративне правопорушення у порядку та за правилами, встановленими розділом IV КУпАП.

Крім того, з огляду на вищезазначене, суд приходить до висновку, що поліцейський правомірно наклав адміністративне стягнення за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, про що також і роз`яснив позивачу при розгляді адміністративної справи, що вбачається з дослідженого судом відеозапису.

З дослідженого в судовому засіданні відеозапису з нагрудної відеокамери інспектора патрульної поліції також вбачається, що при розгляді адміністративної справи, позивач, крім зазначення про бажання скористатися правовою допомогою та розглядати справу не на місці зупинки, будь-яких інших зауважень не наводив, погодившись із порушенням ПДР України щодо зупинки ТЗ на пішохідному переході, при цьому надавши поліцейському копію водійського посвідчення.

На підставі наведеного, відповідно до норм ст.ст. 9, 47, 77 КАС України, суд дійшов висновку, що в даному випадку при розгляді справи про адміністративне правопорушення дії поліцейських були правомірними та такими, що не порушували права позивача, передбачені ст. 268 КУпАП. Наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, а саме не надання на вимогу поліцейського водійського посвідчення (а не його копії), позивачем не спростована.

Відповідно до ст. 33 КУпАП, при накладанні адміністративного стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини що обтяжують і пом`якшують відповідальність, а згідно із ст. 280 КУпАП, посадова особа, при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язана з`ясувати, чи є обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для справи.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 280 КУпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасники справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Позивачем у адміністративному позові не доведено факт того, що відповідачем порушено норми процесуального або матеріального права при складанні постанови та розгляді адміністративної справи.

Враховуючи викладене, суд вважає, що відповідачем при розгляді справи та винесенні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності були дотримані вимоги, передбачені ст. ст. 33-35 КУпАП України, належним чином оцінені всі зібрані по справі докази, правильно визначено статтю, та законно застосовано стягнення в межах санкції ч.1 ст.126 КУпАП. Оскаржувана постанова відповідає вимогам ст.283 КУпАП, є законною та обґрунтованою, а тому у задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі.

Керуючись ст.ст.6-9, 77, 90, 229, 241-246, 250, 251, 255, 286, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 (РНОКПП не відомий, місце проживання - АДРЕСА_1 ) до інспектора 4 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Леоновець Василя Володимировича, третя особа - Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції (місцезнаходження - площа Троїцька, 2а в м. Дніпро, 49101), про оскарження постанови про адміністративне правопорушення - відмовити у повному обсязі.

Судові витрати віднести на рахунок держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до п.п. 15.5) п. 15 розділу VІІ Перехідних положень КАС України в редакції, яка набрала чинності з 15.12.2017, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до апеляційного суду через суд першої інстанції.

Копію судового рішення із викладом вступної та резолютивної частин видати учасникам справи, які були присутні у судовому засіданні, за їхньою заявою негайно після його проголошення.

Повний текст судового рішення буде складено 06 травня 2019 року.

Суддя О.Б.Подорець