Справа № 480/418/19
Суддя: О.М. Кунець
Дата ухвалення: 2019-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 квітня 2019 р. Справа № 480/418/19

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Кунець О.М.,

за участю секретаря судового засідання - Токар Ю.В.,

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача - Кузьмук О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної установи "Сумська виправна колонія (№116)" Північно-східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовною заявою до Державної установи "Сумська виправна колонія (№116)" Північно-східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України (далі - відповідач), у якій просить суд:

- визнати протиправним і скасувати наказ Державної установи "Сумська виправна колонія (№116)" №252/ОС/СТ-18 від 18.12.2018 "Про заходи дисциплінарного реагування" щодо звільнення чергового помічника начальника установи майора внутрішньої безпеки ОСОБА_1 з посади;

- визнати протиправним і скасувати наказ Державної установи "Сумська виправна колонія (№116)" №1/ОС/СТ-19 від 02.01.2019 "Про заходи дисциплінарного реагування" щодо звільнення майора внутрішньої служби ОСОБА_1, чергового помічника начальника установи відділу нагляду і безпеки Державної установи "Сумська виправна колонія (№116)", з органів Державної кримінально-виконавчої служби України, згідно ст.77 п.1 пп.6 Закону України "Про національну поліцію" (у зв'язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ);

- визнати протиправним і скасувати наказ Державної установи "Сумська виправна колонія (№116)" №2/ОС-19 від 03.01.2019 "По особовому складу" щодо звільнення майора внутрішньої служби ОСОБА_1, чергового помічника начальника установи відділу нагляду і безпеки Державної установи "Сумська виправна колонія (№116)", зі служби в Державній кримінально-виконавчій службі України за ст.77 п.1 пп.6 (у зв'язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ);

- поновити майора внутрішньої служби ОСОБА_1 на роботі на посаді чергового помічника начальника установи відділу нагляду і безпеки Державної установи "Сумська виправна колонія (№116)" з 03.01.2019;

- стягнути з Державної установи "Сумська виправна колонія (№116)" на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 04.01.2019р.

Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що він з 15.08.2003 до 03.01.2019 проходив службу в органах Державної кримінально-виконавчої служби України, з 23.03.2018 займав посаду чергового помічника начальника установи відділу нагляду і безпеки Державної установи «Сумська виправна колонія (№116)» .

На підставі подання Сумської місцевої прокуратури відповідачем проведено службове розслідування, за результатами якого наказом ДУ «Сумська виправна колонія (№116)» від 18.12.2018 №252/ОС/СТ-18 «Про заходи дисциплінарного реагування» чергового помічника начальника установи майора внутрішньої служби ОСОБА_1 звільнено з посади за порушення службової дисципліни у частині внесення недостовірних відомостей до щорічних декларацій за 2016 та 2017 роки.

В подальшому, на підставі відомостей оприлюднених в Єдиному державному реєстрі осіб, які вчинили корупційні правопорушення про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності відповідачем призначено і проведено службове розслідування, вже за фактом оприлюднення зазначених відомостей.

За результатами службового розслідування, наказом Державної установи «Сумська виправна колонія (№116)» від 02.01.2019 №1/ОС/СТ-19 «Про заходи дисциплінарного реагування» за порушення службової дисципліни у частині внесення недостовірних відомостей до щорічних декларацій за 2016 та 2017 роки, що призвело до оприлюднення на офіційному сайті Міністерства юстиції України відомостей з Єдиного державного реєстру осіб, які вчинили корупційні правопорушення, майора внутрішньої служби ОСОБА_1, чергового помічника начальника установи відділу нагляду і безпеки Державної установи «Сумська виправна колонія (№116)», звільнено з органів Державної кримінально-виконавчої служби України, згідно ст.77 п.1 пп.6 Закону України «Про національну поліцію» (у зв'язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ).

Наказом Державної установи «Сумська виправна колонія (№116)» від №2/ОС-19 «По особовому складу», відповідно до Закону України «Про державну кримінально-виконавчу службу України", Закону України «Про національну поліцію», майора внутрішньої служби ОСОБА_1, чергового помічника начальника установи відділу нагляду і безпеки Державної установи «Сумська виправна колонія (№116)», з 03.01.2019 звільнено зі служби в Державній кримінально-виконавчій службі України за ст.77 п.1 пп.6 Закону України «Про національну поліцію» (у зв'язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ).

Вказані накази відповідача про притягнення до дисциплінарної відповідальності та звільнення зі служби позивач вважає протиправними і такими, що підлягають скасуванню. Як на правові підстави для задоволення позову позивач посилається на положення ст.19, 61 Конституції України та ст.11, 12,14,16 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22.02.2006 №3460-IV "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України дія якого поширюється на осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України". Позивач вважає, що його двічі, в порушення вимог ст. 61 Конституції України, притягнуто до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, а дисциплінарне стягнення, в порушення вимог ч.3 ст. 16 Дисциплінарного статуту, накладено більше ніж через півроку з дня його вчинення.

Крім того позивач просив суд врахувати малозначність та формальність допущених ним порушень закону при заповненні декларацій за 2016 та 2017 роки, за що на його думку не може бути застосований такий вид дисциплінарного стягнення , як звільнення з роботи, та на порушення вимог пункту 4 розділу VIII "Порядку проведення службових розслідувань у Державній кримінально-виконавчій службі України", затвердженого наказом Міністерства юстиції України №365/5 від 12.03.2015, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 19.03.2015 за №295/26740, при проведенні службового розслідування стосовно нього.

Посилаючись на ст.235 Кодексу законів про працю України позивач просив суд у разі задоволення позову прийняти рішення про виплату йому середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 04.01.2019 року по день поновлення на роботі. При визначенні розміру середнього заробітку посилався на Постанову Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100, "Про затвердження Порядок обчислення середньої заробітної плати", який застосовується і у випадках вимушеного прогулу. Надав суду розрахунок розміру середньоденної заробітної плати - у сумі 381,20 грн.

Відповідач до суду надав заяву про визнання адміністративного позову, відповідно до якої посилаючись на ч.1 ст. 189 КАС України визнав позовні вимоги позивача у повному обсязі.

Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 18.02.2019 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Розгляд справи неодноразово відкладався 04.03.2019 та 26.03.2019 за клопотаннями позивача.

Крім того судом встановлено, що позивач визначив у якості відповідача у даній справі Державну установу "Сумська виправна колонія (№116)" Північно-східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України. При цьому, з відомостей в Єдиному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Міністерства юстиції України в загальному доступі за адресою в мережі Інтернет https://usr.minjust.gov.ua, за кодом значиться юридична особа Державна установа "Сумська виправна колонія (№116)". Таким чином, належна назва відповідача є Державна установа "Сумська виправна колонія (№116)".

Суд, заслухавши пояснення позивача, представників сторін, вивчивши письмові матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 з 15.08.2003 проходив службу в органах Державної кримінально-виконавчої служби України, а з 23.03.2018 займав посаду чергового помічника начальника установи відділу нагляду і безпеки Державної установи «Сумська виправна колонія (№116)».

З Сумської місцевої прокуратури до відповідача надійшло подання від 03.12.2018 №112-14953вих-18 в порядку ч. З от. 65 Закону України «Про запобігання корупції» в якому зазначалося про внесення недостовірних відомостей до щорічних декларацій за 2016 та 2017 роки окремими співробітниками установи, у тому числі ОСОБА_1, який в розділі 3 декларацій не зазначив, якими об'єктом нерухомості користуються його дружина та донька, а також не вказав усіх співвласників належного йому на праві спільної власності житлового будинку (а.с.17-22)

В ході службового розслідування було встановлено, що ОСОБА_1 у розділі 3 декларацій за 2016 та 2017 роки не зазначив, якими об'єктом нерухомості користуються його дружина та донька, а також не вказав усіх співвласників належного йому на праві спільної власності житлового будинку (а.с. 22-24)

Наказом в.о. начальника Державної установи «Сумська виправна колонія (№116)» від 18.12.2018 №252/ОС/СТ-18 «Про заходи дисциплінарного реагування» за порушення службової дисципліни у частині внесення недостовірних відомостей до щорічних декларацій за 2016 та 2017 роки майора внутрішньої служби ОСОБА_1 чергового помічника начальника державної установи звільнено з посади (а.с. 25).

Відповідно до наказу начальника Державної установи "Сумська виправна колонія №116" №4/АГ-19 від 02.01.2019 "Про проведення службового розслідування " за фактом оприлюднення на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України відомостей з Єдиного державного реєстру осіб, які вчинили корупційні правопорушення щодо майора внутрішньої служби ОСОБА_1, чергового помічника начальника державної установи створено комісію. (а.с. 26-27)

Як вбачається із висновку комісії затвердженого 02.01.2019 начальником Державної установи "Сумська виправна колонія (№116)" за порушення службової дисципліни, у частині внесення недостовірних відомостей до щорічних декларацій за 2016 та 2017 р., що призвело до оприлюднення на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України відомостей з Єдиного державного реєстру осіб, які вчинили корупційні правопорушення щодо майора внутрішньої служби ОСОБА_1, чергового помічника начальника установи відділу нагляду і безпеки Державної установи "Сумська виправна колонія (№116) "рекомендовано звільнити з органів Державної кримінально-виконавчої служби України (а.с.28-30) З вказаним висновком позивач ознайомився 03.01.2019.

Наказом Державної установи «Сумська виправна колонія (№116)» від 02.01.2019 №1/ОС/СТ-19 «Про заходи дисциплінарного реагування» за порушення службової дисципліни у частині внесення недостовірних відомостей до щорічних декларацій за 2016 та 2017 роки, що призвело до оприлюднення на офіційному сайті Міністерства юстиції України відомостей з Єдиного державного реєстру осіб, які вчинили корупційні правопорушення, майора внутрішньої служби ОСОБА_1, чергового помічника начальника установи відділу нагляду і безпеки Державної установи «Сумська виправна колонія (№116)», звільнено з органів Державної кримінально-виконавчої служби України, згідно ст.77 п.1 пп.6 Закону України «Про національну поліцію» - (у зв'язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ) (а.с.31). Із зазначеним наказом позивач ознайомився 03.01.2019.

Наказом Державної установи «Сумська виправна колонія (№116)» від №2/ОС-19 «По особовому складу», відповідно до Закону України «Про державну кримінально-виконавчу службу України", Закону України «Про національну поліцію», майора внутрішньої служби ОСОБА_1, чергового помічника начальника установи відділу нагляду і безпеки Державної установи «Сумська виправна колонія (№116)», з 03.01.2019 звільнено зі служби в Державній кримінально-виконавчій службі України за ст.77 п.1 пп.6 (у зв'язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ) (а.с. 32).

Таким чином, між сторонами склалися правовідносини з приводу звільнення працівника зі служби, до яких суд застосовує наступні норми права.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Згідно з абзацом 2 преамбули Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22.02.2006 №3460-ІУ «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України», дія цього Статуту поширюється також і на осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України.

Відповідно до ст. 1 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України (далі - Дисциплінарний статут) службова дисципліна - це дотримання особами рядового та начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового та начальницького складу службової дисципліни (стаття 2 Дисциплінарного статуту). В силу положень ст.5 Дисциплінарного статуту, за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Відповідно до ст.12 Дисциплінарного статуту на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: усне зауваження; зауваження; догана; сувора догана; попередження про неповну посадову відповідність; звільнення з посади; пониження в спеціальному званні на один ступінь; звільнення з органів внутрішніх справ.

Порядок та строки накладення дисциплінарних стягнень встановлено відповідно статтями 14 та 16 Дисциплінарного статуту.

Так, згідно з частиною 1 статті 14 Дисциплінарного статуту з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку начальник призначає службове розслідування, а частина 5 статті 14 Дисциплінарного статуту зобов'язує начальника або особу, яка проводить розслідування, перед накладенням стягнення зажадати від порушника надання письмового пояснення.

Відповідно до частин 10 та 11 статті 14 Дисциплінарного статуту при визначення виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо. У разі вчиненні незначного порушення службової дисципліни начальник може обмежитись усним попередженням особи щодо необхідності суворого додержання службової дисципліни.

Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу (частина 15 статті 14 Дисциплінарного статуту).

Дисциплінарне стягнення накладається у строк до одного місяця з дня, коли про проступок стало відомо начальнику (ч.1 ст. 16 Дисциплінарного статуту).

У разі проведенні за фактом учинення проступку службового розслідування, кримінального провадження або провадження у справі про адміністративне правопорушення на осіб рядового і начальницького складу дисциплінарне стягнення може бути накладено не пізніше одного місяця з дня закінчення службового розслідування, кримінального провадження або провадження у справі про адміністративне правопорушення, не враховуючи періоду тимчасової непрацездатності або перебування у відпустці (ч. 2 ст. 16 Дисциплінарного статуту).

Згідно з ч.3 ст.16 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення не може бути накладено, якщо з дня вчинення проступку минуло більше півроку. У цей період не включається строк проведення службового розслідування або кримінального провадження або провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Виходячи з викладених норм чинного законодавства суд погоджується з доводами позивача про те, що на момент винесення оскаржуваних наказів пройшов передбачений ч.3 ст. 16 Дисциплінарного статуту шестимісячний строк притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності.

Так, з подання керівника Сумської місцевої прокуратури від 03.12.2018 №112-14953вих-18 в порядку ч. З ст. 65 Закону України «Про запобігання корупції», висновків службових розслідувань та наказів від 18.12.2018, 02.01.2019 вбачається, що моментом вчинення дисциплінарного проступку ОСОБА_1 є дати подання ним щорічних декларацій за 2016 та 2017 роки. Згідно з даними цих декларацій позивача, розміщених на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції, щорічна декларація за 2016 рік подана ОСОБА_1 24.03.2017, а за 2017 рік-01.03.2018. Тобто останнім днем, коли на позивача можливо було накласти стягнення у зв'язку поданням декларації за 2016 рік є 24.09.2017, а у зв'язку з поданням декларації за 2017 рік - 01.09.2018.

Суд вважає обґрунтованими доводи позивача про те , що відповідачем при винесенні оскаржуваних наказів порушено вимоги статті 61 Конституції України, оскільки ОСОБА_1 двічі, наказами від 18.12.2018 №252/ОС/СТ-18 та від 02.01.2019 №1/ОС/СТ-19, притягнуто до дисциплінарної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Судом встановлено, що наказом №252/ОС/СТ-18 від 18.12.2018 «Про заходи дисциплінарного реагування» за порушення службової дисципліни у частині внесення недостовірних відомостей до щорічних декларацій за 2016 та 2017 роки майора внутрішньої служби ОСОБА_1 чергового помічника начальника державної установи звільнено з посади. Потім, коли відомості про це були оприлюднені в Єдиному державному реєстрі осіб, які вчинили корупційні правопорушення, саме у зв'язку з цим стосовно позивача знову призначено службове розслідування, за наслідками якого відповідачем знову, тобто двічі за одне й те саме порушення, ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності наказом від 02.01.2019 №1/ОС/СТ-19, що потягло його подальше звільнення зі служби в Державній кримінально-виконавчій службі України згідно з наказом від 03.01.2019 Ж2/ОС-19.

В судовому засіданні позивачем не доведено вину відповідача у вчиненні дисциплінарного проступку, за який він заслуговує на застосування найбільш суворого заходу дисциплінарного впливу - звільнення зі служби.

Так, фактично житловий будинок, в частині якого мешкає сім'я позивача, розділений на чотири окремі квартири, з окремим входом до кожної. На підставі договору дарування частки жилого будинку АДРЕСА_1, посвідченому 23.01.2003 приватним нотаріусом Дувановою Т.П. і зареєстрованому в реєстрі за №256, позивач одноосібно володіє однією з цих квартир, частка якої в будинку становить 22/100. Інші три квартири також належать іншим власникам, які позивачу не відомі. Саме ці обставини ОСОБА_1 і відобразив у відповідному розділі 3 «Об'єкти нерухомості» щорічних декларацій за 2016 та 2017 роки, вважаючи, що він володіє 22 відсотками житлового будинку. Можливо дійсно відомості були б більш точними, якби в графі «Загальна інформація» розділу 3 він зазначив «частина житлового будинку», а не «житловий будинок». Але в будь-якому разі це формальний, незначний, спірний недолік при заповненні декларацій.

Указані в деклараціях за 2016 та 2017 роки члени сім'ї суб'єкта декларування - дружина ОСОБА_5 та малолітня дочка ОСОБА_6 - нерухомості у власності не мають, проживають разом з ним у задекларованому ОСОБА_1 об'єкті нерухомості (АДРЕСА_1). Факт не зазначення їх позивачем у деклараціях ще й окремо як користувачів свого житла також є незначним недоліком при заповненні декларацій.

Крім того неодноразове протиправне притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності також стало наслідком порушення з боку відповідача вимог статті 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, яка регламентує порядок накладення дисциплінарних стягнень, та положень Порядку проведення службових розслідувань у Державній кримінально-виконавчій службі України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №365/5 від 12.03.2015, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 19.03.2015 за №295/26740 (далі - Порядок проведення службових розслідувань у ДКВС України, Порядок).

Зокрема частина 5 статті 14 Дисциплінарного статуту зобов'язує начальника або особу, яка проводить службове розслідування, перед накладенням стягнення зажадати від порушника надання письмового пояснення. У даному випадку ці вимоги закону не дотримано, оскільки перед накладенням дисциплінарного стягнення і в ході службового розслідуванням, що йому передувало, ОСОБА_1 не опитано.

Згідно з абзацом 2 пункту 4 розділу VIII «Оформлення матеріалів службового розслідування» Порядку забороняється затверджувати висновок службового розслідування без отримання від особи, стосовно якої проводиться розслідування, письмового пояснення, або за відсутності акта про її відмову від надання пояснення.

Порушено також і ряд інших положень розділу VIII Порядку, а саме щодо необхідності встановлення та відображення у висновку службового розслідування відомостей про обставини, за яких особа, стосовно якої призначено розслідування, вчинила дію або бездіяльність, що стали підставою для призначення службового розслідувана, а також те, чи мали вони місце взагалі; час, місце, спосіб, мотив та мета вчинення дисциплінарного проступку, його наслідиш, що настали у зв'язку з цим; характеристика особи, яка вчинила дисциплінарний проступок, та осіб, дії чи бездіяльність яких сприяли вказаним обставинам; наявність причинного зв'язку між діями або бездіяльністю особи та їх наслідками; умови, що передували вчиненню дії або бездіяльності чи спонукали до цього; вимоги законодавства або посадові обов'язки, які було порушено; наявність вини особи рядового чи начальницького складу, стосовно якої призначено службове розслідування, обставини, що пом'якшують чи обтяжують ступінь відповідальності, а також ставлення до скоєного.

Крім того, оскільки ОСОБА_1, як особа, стосовно якої проводиться службове розслідування, не був ознайомлений з наказами про призначення розслідування або іншим чином повідомлений про факт його проведення, він був позбавлений можливості реалізувати права, передбачені пунктом 4 розділу VI Порядку, а саме отримувати інформацію про підстави проведення розслідування; брати участь у службовому розслідуванні, у тому числі давати усні чи письмові пояснення, робити заяви, подавати голові, членам комісії, які проводять розслідування, документи, що мають значення для проведення службового розслідування; висловлювати письмові зауваження щодо об'єктивності та повноти проведення службового розслідування, дій або бездіяльності службової особи, яка його проводить.

У разі дотримання зазначених вимог Дисциплінарного статуту та Порядку проведення службових розслідувань у ДКВС України відповідач мав би можливість впевнитися у відсутності законних підстав для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.

Зазначені обставини визнані відповідачем у наданій суду заяві.

Відповідно до ч. 4 ст. 189 КАС України у разі визнання позову відповідачем повністю або частково суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову повністю або у відповідній частині вимог.

Порушення в даному випадку суб'єктом владних повноважень вимог частини 2 статті 19 Конституції України, неодноразове безпідставне, протиправне притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та подальше незаконне звільненім зі служби підірвало його авторитет серед колег, знайомих як сумлінного і дисциплінованого працівника, який дотримується законів України, складеної Присяги працівника органів кримінально-виконавчої служби, відповідально виконує службові обов'язки, а також, у зв'язку з втратою засобів до існування у вигляді грошового забезпечення, поставило його сім'ю з малолітньою дитиною в скрутне матеріальне становище. Тому позивач потребує захисту своїх порушених прав і законних інтересів у судовому порядку.

Виходячи з викладеного суд приходить до висновку, що оспорювані накази є протиправними і підлягають скасуванню, а позивач підлягає поновленню на службі з 03.01.2019.

Відповідно до ст.235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Так, згідно розрахунку (а.с.88), з яким погодився відповідач, середньоденна заробітна плата позивача складає 381,20 грн. Представником відповідача також було надано до суду довідку про середньоденний (381.20грн.) та середньомісячний (11626,54 грн.) розмір заробітної плати позивача (а.с.86).

Відповідно, сума яка підлягає до виплати позивачу за час вимушеного прогулу з 04.01.2019р. (наступний день звільнення) по 25.04.2019р. (день прийняття рішення у даній справі) становить 42 694,40 грн.

381,20 грн. х 112 (кількість днів вимушеного прогулу) = 42694.40 грн.

Таким чином рішення суду про поновлення майора внутрішньої служби ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) на роботі на посаді чергового помічника начальника установи відділу нагляду і безпеки Державної установи "Сумська виправна колонія (№116)" з 03.01.2019 та в частині стягнення середнього заробітку за один місяць в сумі 11626 (одинадцять тисяч шістсот двадцять шість) грн. 54 коп. підлягає негайному виконанню.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної установи "Сумська виправна колонія (№116)" Північно-східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку - задовольнити.

Визнати протиправним і скасувати наказ Державної установи "Сумська виправна колонія (№116)" №252/ОС/СТ-18 від 18.12.2018 "Про заходи дисциплінарного реагування" щодо звільнення чергового помічника начальника установи майора внутрішньої безпеки ОСОБА_1 з посади.

Визнати протиправним і скасувати наказДержавної установи "Сумська виправна колонія (№116)" №1/ОС/СТ-19 від 02.01.2019 "Про заходи дисциплінарного реагування" щодо звільнення майора внутрішньої служби ОСОБА_1, чергового помічника начальника установи відділу нагляду і безпеки Державної установи "Сумська виправна колонія (№116)", з органів Державної кримінально-виконавчої служби України, згідно ст.77 п.1 пп.6 Закону України "Про національну поліцію" (у зв'язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ).

Визнати протиправним і скасувати наказ Державної установи "Сумська виправна колонія (№116)" №2/ОС-19 від 03.01.2019 "По особовому складу" щодо звільнення майора внутрішньої служби ОСОБА_1, чергового помічника начальника установи відділу нагляду і безпеки Державної установи "Сумська виправна колонія (№116)", зі служби в Державній кримінально-виконавчій службі України за ст.77 п.1 пп.6 (у зв'язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ).

Поновити майора внутрішньої служби ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) на роботі на посаді чергового помічника начальника установи відділу нагляду і безпеки Державної установи "Сумська виправна колонія (№116)" з 03.01.2019.

Стягнути з Державної установи "Сумська виправна колонія (№116)" (вул. Роменська, 110, м. Суми, 40002, ) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 04.01.2019 по 25.04.2019 у розмірі 42694 (сорок дві тисячі шістсот дев'яносто чотири) грн. 40 коп.

Допустити негайне виконання рішення в частині поновлення ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) на роботі на посаді чергового помічника начальника установи відділу нагляду і безпеки Державної установи "Сумська виправна колонія (№116)" та в частині стягнення середнього заробітку за один місяць в сумі 11626 (одинадцять тисяч шістсот двадцять шість) грн. 54 коп.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 02.05.2019 року.

Суддя О.М. Кунець