Справа № 0540/6531/18-а
Суддя: Арабей Тетяна Георгіївна
Дата ухвалення: 2019-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2019 року справа №0540/6531/18-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Арабей Т.Г., Геращенка І.В., Міронової Г.М., за участю секретаря судового засідання - Святодух О.Б., представників позивача - Півцаєвої В.О., Куртенок С.В., діючих за довіреностями, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби України у Харківській області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2018 року у справі № 0540/6531/18-а (головуючий суддя І інстанції Кошкош О.О.), складене у повному обсязі 26 жовтня 2018 року у м. Слов'янську Донецької області, за позовом Публічного акціонерного товариства «Шахта імені О.Ф.Засядька» до Головного управління Державної фіскальної служби України у Харківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

03 серпня 2018 року Публічне акціонерне товариство «Шахта імені О.Ф.Засядька» звернулось до суду із позовом до Головного управління Державної фіскальної служби України у Харківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень відповідача від 23 квітня 2018 року № , , , (а.с. 4-11 т. 1).

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2018 року позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області від 23 квітня 2018 року №. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області від 23 квітня 2018 року №. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області від 23 квітня 2018 року №. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області від 23 квітня 2018 року № (а.с. 150-152 т.1).

Не погодившись із судовим рішенням, Головне управління Державної фіскальної служби України у Харківській області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просило суд скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти нове, яким відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що у разі, якщо платник податків не узгоджує суму грошового зобов'язання та/або авансових внесків з рентної плати протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу відповідно до ст..126 Податкового кодексу України.

Суми авансових внесків в інтегрованій картці товариство були розраховані з однієї третини суми податкових зобов'язань з рентної плати, визначеної у податковій декларації за попередній податковий (звітний) період, при цьому підприємством проводилась сплата до бюджету з рентної плати відповідно до визначених в податкових деклараціях з рентної плати без врахувань сплати по нарахованим авансовим внескам відповідно до п. 257. 4ст. 257 Податкового Кодексу України.

Вважає, що спірні податкові повідомлення-рішення винесені відповідно до норм діючого законодавства (а.с. 243-244 т.1).

Представники позивача в судовому засіданні заперечували проти задоволення апеляційної скарги, наполягали на тому, що рішення суду першої інстанції прийнято з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином.

23 квітня 2019 року до канцелярії суду від представника відповідача надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників позивача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що Публічне акціонерне товариство "Шахта ім. О.Ф.Засядька" зареєстроване в якості юридичної особи 14 травня 1996року (, 86065, м. Авдіївка, пр. Індустріальний, буд.1), що підтверджено Витягом з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій. Позивач є платником податку на додану вартість (а.с. ).

28 квітня 2015 року позивачем до Богодухівської ОДПІ ГУ Міндоходів у Харківській області подано податковий розрахунок з плати за користування надрами для видобування корисних копалин за І квартал 2015 року, згідно якого податкове зобов'язання складає 27113301,39 грн. В розрахунках податкового зобов'язання з плати за користування надрами для видобування корисних копалин №№1, 2, 3, 4 та 5 визначені податкові зобов'язання у розмірі 2 880 047,90 грн., 4 728 570,00 грн., 8 778 313,50 грн., 1 181 916,39 грн., 9 544 453,60 грн. відповідно (а.с. 28-35 т. 1).

29 липня 2015 року позивачем до Богодухівської ОДПІ ГУ Міндоходів у Харківській області подано податковий розрахунок з плати за користування надрами для видобування корисних копалин з ІІ квартал 2015 року, згідно якого податкове зобов'язання складає 13061501,77 грн. В розрахунках податкового зобов'язання з плати за користування надрами для видобування корисних копалин №№1, 2, 3, 4 та 5 визначені податкові зобов'язання у розмірі 4 159 195,92 грн., 4 445 181,69 грн., 3 604 772,59 грн., 852 351,57 грн. відповідно (а.с. 36-41 т.1).

21 жовтня 2015 року позивачем до Богодухівської ОДПІ ГУ Міндоходів у Харківській області подано податковий розрахунок з плати за користування надрами для видобування корисних копалин з ІІІ квартал 2015 року, згідно якого податкове зобов'язання складає 6 492 979,86 грн. В розрахунках податкового зобов'язання з плати за користування надрами для видобування корисних копалин №№ 1, 2 визначені податкові зобов'язання у розмірі 6 246 637,22 грн., 246 342,64 грн. відповідно (а.с. 42-46 т.1).

В підтвердження своєчасної сплати рентної плати за ІІІ квартал 2015 року позивачем надані платіжні доручення № 1651 від 29 жовтня 2015 року на суму 1419136,16 грн. (а.с. 48 т. 1), № 1652 від 29 жовтня 2015 року на суму 57 490,55 грн. (а.с. 47 т. 1), №1464 від 23 вересня 2015 року на суму 70972,48 грн. (а.с. 49 т. 1), № 1465 від 23 вересня 2015 року на суму 1781868,26 грн. (а.с. 50 т. 1), №1269 від 27 серпня 2015 року на суму 143597,40 грн. (а.с. 51 т. 1), №1268 від 27 серпня 2015 року на суму 3045632,80 грн. (а.с. 52 т. 1); за ІІ квартал 2015 року - №1070 від 29липня 2015 року на суму 36161,33 грн. (а.с. 53 т. 1), №1051 від 28 липня 2015 року на суму 245630,74 грн. (а.с. 54 т. 1), №1050 від 28 липня 2015 року на суму 3604772,59 грн. (а.с. 55 т. 1), №885 від 26 червня 2015 року на суму 296966,82 грн. (а.с. 56 т. 1), №884 від 26 червня 2015 року на суму 4445181,69 грн. (а.с. 57 т. 1), №653 від 29 травня 2015 року на суму 273592,68 грн. (а.с. 58 т. 1), №652 від 29 травня 2015 року на суму 4159195,92 грн. (а.с. 59 т. 1), №552 від 19 травня 2015 року на суму 787983,66 грн. (а.с. 60 т. 1), №551 від 19 травня 2015 року на суму 17288454,38 грн. (а.с. 61 т. 1), за І квартал 2015 року - №481 від 28 квітня 2015 року на суму 393932,73 грн. (а.с. 62 т. 1), №480 від 28 квітня 2015 року на суму 8642930,62 грн. (а.с. 63 т. 1), №468 від 24 квітня 2015 року на суму 1000,00 грн. (а.с. 64 т. 1), №467 від 24 квітня 2015 року на суму 1000,00 грн. (а.с. 65 т.1).

Відповідачем в автоматичному режимі визначалися суми щомісячних авансових внесків із суми узгодженого податкового зобов'язання з плати за користування надрами для видобування корисних копалин за відповідний квартал.

29 березня 2018 року Головним управлінням ДФС у Харківській області за результатами камеральної перевірки Публічного акціонерного товариства "Шахта імені О.Ф. Засядька" з питань дотримання термінів сплати податкових зобов'язань по платі за користування надрами для видобування вуглеводної сировини складено акт №4540/20-40-12-07-19/00174846 (а.с. 14-20 т.1).

За результатом перевірки встановлена несвоєчасна сплата авансових внесків з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин (природного газу, газового конденсату) за І-ІІ-ІІІ квартали 2015 року, чим порушено п.57.1 ст.57, п.257.4 ст.257 Податкового Кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VI.

Позивач скористався правом на адміністративне оскарження вищевказаного акту шляхом подання на нього заперечень (а.с. 21-24 т. 1).

19 квітня 2018 року відповідачем розглянуті заперечення на акт про результати камеральної перевірки та залишені без задоволення, про що повідомлено листом №16465/10/20-40-12-07-24 (а.с. 25-27 т.1).

23 квітня 2018 року на підставі вищевказаного акту перевірки прийняті податкові повідомлення-рішення:

№, яким зобов'язано сплатити штраф у розмірі 10% у сумі 103 090,81 грн. (а.с. 66 т. 1);

№, яким зобов'язано сплатити штраф у розмірі 10% у сумі 2 489 159,75 грн. (а.с. 68 т. 1);

№, яким зобов'язано сплатити штраф у розмірі 20% у сумі 1 551 965,20 грн. (а.с. 71 т. 1);

№, яким зобов'язано сплатити штраф у розмірі 20% у сумі 73 541,60 грн. (а.с. 73 т.1).

Спірним питанням даної справи є правомірність прийняття податковим органом спірних податкових повідомлень-рішень.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що у контролюючого органу відсутні підстави для нарахування позивачу штрафних (фінансових) санкцій за порушення терміну сплати авансових внесків з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин визначені п.257.4 ст.257 Податкового кодексу України, відтак податкові повідомлення-рішення є такими, що підлягають скасуванню.

Суд апеляційної інстанції погоджується з рішенням суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до пункту 61.1 статті 61 Податкового кодексу України, статті 94 Податкового кодексу України (надалі - ПК України) податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Згідно з п.п. 20.1.4 п.20.1 ст.20 ПК України контролюючи органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки та звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Контролюючи органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки, відповідно до пункту 75.1 статті 75 ПК України. Основним завданням камеральної перевірки є перевірка складання податкових декларацій і розрахунків, що включає в себе арифметичний підрахунок підсумкових сум податкових зобов'язань, що підлягають сплаті до відповідного бюджету або бюджетному відшкодуванню, та перевірка правильності застосування ставок податків і податкових пільг, правильність відображення показників, необхідних для обчислення бази оподаткування; виявлення арифметичних або методологічних помилок.

Згідно з пунктом 54.1 статті 54 ПК України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Відповідно до пункту 57.1 статті 57 ПК України, платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до приписів пункту 59.1 статті 59 ПК України, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу. При цьому, відповідно до п. 59.1 ст. 59 Податкового кодексу України, порядок надіслання платникові податків податкової вимоги є тотожним порядку надіслання податкового повідомлення-рішення. У свою чергу, відповідно до пункту 58.3 статті 58 Податкового кодексу України, податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) платнику податків, якщо його передано посадовій особі такого платника податків під розписку або надіслано листом з повідомленням про вручення.

Згідно з п.126.1 ст.126 ПК України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств, рентної плати протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:

при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;

при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Згідно п.п.252.1.1.п.252.1 ст.252 Податкового кодексу України платниками рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин є суб'єкти господарювання, у тому числі громадяни України, іноземці та особи без громадянства, зареєстровані відповідно до закону як підприємці, які набули права користування об'єктом (ділянкою) надр на підставі отриманих спеціальних дозволів на користування надрами (далі - спеціальний дозвіл) в межах конкретних ділянок надр з метою провадження господарської діяльності з видобування корисних копалин, у тому числі під час геологічного вивчення (або геологічного вивчення з подальшою дослідно-промисловою розробкою) в межах зазначених у таких спеціальних дозволах об'єктах (ділянках) надр.

Відповідно до п.252.3 ст.252 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування рентною платою за користування надрами для видобування корисних копалин по кожній наданій у користування ділянці надр, що визначена у відповідному спеціальному дозволі, є обсяг товарної продукції гірничого підприємства - видобутої корисної копалини (мінеральної сировини), що є результатом господарської діяльності з видобування корисних копалин у податковому (звітному) періоді, приведеної у відповідність із стандартом, встановленим галузевим законодавством, до якої належать: 252.3.1. обсяг товарної продукції гірничого підприємства - видобутої корисної копалини (мінеральної сировини), що є результатом господарської діяльності з видобування корисних копалин з надр на території України, її континентального шельфу і виключної (морської) економічної зони, у тому числі обсяг мінеральної сировини, що утворюється в результаті виконання первинної переробки, що провадиться іншими, ніж платник рентної плати, суб'єктами господарювання на умовах господарських договорів про послуги з давальницькою сировиною; 252.3.2. обсяг товарної продукції гірничого підприємства - видобутої корисної копалини (мінеральної сировини), що є результатом господарської діяльності з видобування корисних копалин з відходів (втрат, хвостів тощо) гірничого виробництва, у тому числі обсяг мінеральної сировини, що утворюється в результаті виконання первинної переробки, що провадиться іншими, ніж платник рентної плати, суб'єктами господарювання на умовах господарських договорів про послуги з давальницькою сировиною, якщо для її видобутку відповідно до законодавства необхідно отримати спеціальний дозвіл.

Згідно приписів п.252.6 ст.252 Податкового кодексу України базою оподаткування рентною платою за користування надрами для видобування корисних копалин є вартість обсягів видобутих у податковому (звітному) періоді корисних копалин (мінеральної сировини), яка окремо обчислюється для кожного виду корисної копалини (мінеральної сировини) для кожної ділянки надр на базових умовах поставки (склад готової продукції гірничого підприємства).

Платники рентної плати самостійно обчислюють суму податкових зобов'язань з рентної плати.

Платник рентної плати до закінчення визначеного розділом II цього Кодексу граничного строку подання податкових декларацій за податковий (звітний) період, що дорівнює календарному кварталу, подає до відповідного контролюючого органу за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, податкову декларацію, яка містить додатки (п.257.2, п.257.3 ст.257 Кодексу).

На час виконання позивачем податкового зобов'язання з плати за користування надрами для видобування корисних копалин: природного газу та газового конденсату за перший та другий квартали 2015 року п. 257.4 ст.257 ПК України було встановлено, що у податковому (звітному) періоді платники рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин та уповноважена особа, які здійснюють видобування нафти, конденсату, газу природного, у тому числі газу, розчиненого у нафті (нафтового (попутного) газу), етану, пропану, бутану, платники рентної плати за користування радіочастотним ресурсом України та платники рентної плати за транспортування нафти і нафтопродуктів магістральними нафтопроводами та нафтопродуктопроводами, транзитне транспортування трубопроводами природного газу та аміаку територією України сплачують авансові внески з рентної плати у податковому (звітному) періоді до 30 числа кожного місяця (у лютому - до 28 або 29 числа). Розмір таких авансових внесків складається з однієї третини суми податкових зобов'язань з рентної плати, визначеної у податковій декларації за попередній податковий (звітний) період.

Але при цьому, додаток 2 до Розрахунку податкового зобов'язання з плати за користування надрами для видобування корисних копалин передбачав тільки суму щоквартального зобов'язання з плати за користування надрами для видобування корисних копалин, що узгоджувалося з нормами п.257.1 ст.257 ПК України, які діяли на час виконання позивачем податкового зобов'язання з плати за користування надрами для видобування корисних копалин за І-ІІ-ІІІ квартали 2015 року, і якими було встановлено, що базовий податковий (звітний) період для рентної плати дорівнює календарному кварталу.

Згідно з п.54.3. ПК України (чинній на дату прийняття спірного рішення) контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо: 54.3.1. платник податків не подає в установлені строки податкову (митну) декларацію, а при здійсненні заходів податкового контролю встановлено факти здійснення платником податків діяльності, що призвела до виникнення об'єктів оподаткування, наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу та наявності діючих (у тому числі призупинених) ліцензій на право здійснення діяльності з підакцизною продукцією, яка підлягає ліцензуванню згідно із законодавством; 54.3.2. дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках; 54.3.3. згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов'язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган; 54.5. Якщо згідно з нормами цієї статті сума грошового зобов'язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність і повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов'язання і має право оскаржити зазначену суму в порядку, встановленому цим Кодексом.

Доводи відповідача щодо необхідності сплати авансових внесків з рентної плати на підставі їх розрахунку контролюючим органом в автоматичному режимі, оскільки зазначений порядок не узгоджується з вищенаведеними приписами ст.54 ПК України.

При цьому, посилання податкового органу на правомірності прийнятих спірних податкових повідомлень-рішень з огляду недотримання позивачем вимог п.46.4 ст.46 ПК України є помилковим з огляду на наступне.

Пунктом 46.4 статті 46 ПК України встановлено, якщо платник податків вважає, що форма податкової декларації, визначена центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, збільшує або зменшує його податкові зобов'язання, всупереч нормам цього Кодексу з такого податку чи збору, він має право зазначити цей факт у спеціально відведеному місці в податковій декларації.

У разі необхідності платник податків може подати разом з такою податковою декларацією доповнення до такої декларації, які складені за довільною формою, що вважатиметься невід'ємною частиною податкової декларації. Таке доповнення подається з поясненнями мотивів його подання. Платник податків, для якого цим Кодексом встановлено обов'язок подання звітності в електронній формі, подає таке доповнення в електронній формі.

З аналізу вищевказаних норм права слідує, що надання доповнень до податкової декларації є правом платника податків, а не обов'язком, при цьому, п.46.4 ст.46 ПК України передбачено подання доповнень та пояснень в разі, якщо форма податкової декларації збільшує або зменшує податкові зобов'язання платника податків, всупереч нормам цього Кодексу з такого податку чи збору, а в даному випадку, платник податку не заперечував проти щоквартального розрахунку податкового зобов'язання та його сплати. Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що податковий орган протиправно застосував до позивача штраф за затримку сплати авансових внесків з рентної плати за користування надрами для видобування природного газу, з огляду на відсутність узгодженого податкового зобов'язання зі сплати авансових внесків з рентної плати.

При цьому, суд апеляційної інстанції зазначає, що п. 71 Закону України «Про внесення змін до Податкового Кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році» від 24 грудня 2015 року № 909-VІІІ у ст. 257 Податкового Кодексу України виключено п. 257.4, зазначені зміни набрали чинності 01 січня 2016 року.

Відтак, на дату складання податковим органом акту перевірки та прийняття спірних податкових повідомлень-рішень норма п. 257.4 ст. 257 ПКУ, яка передбачала сплату авансових внесків з рентної плати у податковому (звітному) періоді, втратила чинність.

При цьому, суд апеляційної інстанції зазначає, що апелянт в апеляційній скарзі посилається на положення ст. 126 Податкового Кодексу України в редакції, яка втратила чинність 01 січня 2016 року, тому не може бути застосована до спірних правовідносин.

Відповідно до п. 11 Підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового Кодексу України штрафні (фінансові) санкції (штрафи) за наслідками перевірок, які здійснюються контролюючими органами, застосовуються у розмірах, передбачених законом, чинним на день прийняття рішень щодо застосування таких штрафних (фінансових) санкцій (з урахуванням норм п. 7 цього підрозділу).

Відтак, станом на 23 квітня 2018 року (день прийняття спірних податкових повідомлень-рішень) відповідальність за порушення правил сплати (перерахування) податків передбачалась лише за не сплату узгодженої суми грошового зобов'язання.

Відповідно до положень ч.1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, оскільки суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись статтями 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби України у Харківській області - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2018 року у справі № 0540/6531/18-а - залишити без змін.

Вступна та резолютивна частини постанови проголошені в судовому засіданні 24 квітня 2019 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку встановленому ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 26 квітня 2019 року.

Судді Т.Г.Арабей

І.В. Геращенко

Г.М. Міронова