Справа № 400/289/19
Суддя: Фульга А. П.
Дата ухвалення: 2019-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2019 р. № 400/289/19
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Фульги А.П., за участю секретаря судового засідання Шерстюк І.В., розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу

за позовом:Фізична особа-підприємець ОСОБА_1, АДРЕСА_1, Одеська область,67661

до відповідача:Управління Держпраці у Миколаївській області, вул. Маршала Василевського, 40/1,Миколаїв,54003

про:визнання протиправною та скасування постанови від 04.01.2019 № МК2475/435/АВ/П/ТД-ФС,

За участю представників:

від позивача: ОСОБА_2, Ордер № 98036, від 04.02.19;

від відповідача: Долина Ю.О., Довіреність №12/69, від 09.01.19;

від відповідача: Передрій О.Г., Довіреність №12/979, від 05.03.19;

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (фізична особа-підприємець) звернулась до суду з позовом до Управління Держпраці у Миколаївській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладання штрафу №МК2475/435/АВ/П/ТД-ФС від 04.01.2019 р., мотивуючи свої вимоги тим, що головним державним інспектором Управління Держпраці Передрій О.Г. було проведено перевірку та винесено оскаржувану постанову з численними порушеннями законодавства, тому вона є такою що підлягає скасуванню.

Відповідач проти задоволення позову заперечував.

Справу було призначено за правилами загального позовного провадження.

В судовому засіданні сторони були присутні, надали свої пояснення.

Проаналізувавши матеріали справи, діюче законодавство, пояснення сторін, суд дійшов наступного.

В зв'язку з проведенням Первомайською місцевою прокуратурою в Миколаївській області досудового розслідування по кримінальному провадженню, Управлінням захисту економіки в Миколаївській області було направлено листа на ім'я начальника Управління Держпраці у Миколаївській області з проханням вирішити питання про виділення фахівців для проведення комплексної перевірки ФОП ОСОБА_1

Управлінням Держпраці у Миколаївській області було винесено наказ від 11.12.2018 р. № 449 «Про проведення інспекційних відвідувань» в період з 13.12.2018 по 14.12.2018.

13.12.2018 р. Головним державним інспектором Передрій О.Г. було направлено на адресу позивачки вимогу про надання документів, згідно з якою її було зобов'язано у строк до 14 грудня 2018 року надати для проведення інспекційного відвідування: свідоцтво про державну реєстрацію, копію паспорту, табеля обліку використання робочого часу за період з 01.09.2018 р. по 01.12.2018 р., відомості про нарахування заробітної плати за період з 01.09.2018 р.по 13.12.2018 р., трудові договори з найманими працівниками, повідомлення до ДФС про прийом працівників, журнал наказів.

14.12.2018р. інспектором Передрій О.Г. виходом на місце було встановлено, що приміщення за адресою: АДРЕСА_2 обладнано під швацьку майстерню - даний факт задокументовано в акті інспекційного відвідування фізичної особи, яка використовує найману працю №МК 2475/435/АВ від 14.12.2018р.; в акті зазначено про наявність в даному приміщенні необхідного швацького обладнання (швацькі машинки, оверлоки, праски та інше обладнання), на робочих місцях виявлено 16 працівників, які виконували роботу з пошиву одягу та його прасування. Інспектором визначено, що вказані фізичні особи виконували роботу за професією швачки, передбаченої Національним класифікатором України професій ДК 003:2010 (довідник кваліфікаційних характеристик професій працівників), що відповідає змісту основного виду діяльності ФОП ОСОБА_1 а саме, виробництво робочого одягу (КВТД: 14.12).

В акті перевірки зазначено про порушення позивачем: ч. І, 3 ст. 24 КЗпП України, ПКМУ № 413, ст. 30 Закону України «Про оплату праці».

28.12.2018р. за № 02/5920 на адресу позивачки було направлено повідомлення за підписом першого заступника начальника управління Держпраці у Миколаївській області Скуратовської Я.О. про призначення розгляду справи щодо порушення вимог законодавства України про працю, яке повинно було відбутися в приміщенні за адресою: АДРЕСА_3 4 січня 2019р. о 10.00 годині.

04.01.2019р. позивачку листом за підписом першого заступника начальника управління Держпраці у Миколаївській області було повідомлено про розгляд справи за її відсутності в зв'язку з неявкою та додано постанову про накладання штрафу уповноваженими посадовими особами № МК2475/435/АВ/П/ТД-ФС від 04.01.2019 р.

Постановою на позивачку було накладено штраф у розмірі 1 675 350 (один мільйон шістсот сімдесят п'ять тисяч триста п'ятдесят) гривень. При винесенні даної постанови відповідач керувався ст. 259 Кодексу законів про працю України, пунктом 8 Порядку накладання штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2013 року № 509, абз. 2 частини 2 статті 265 Кодексу законів про працю України.

Згідно з поясненнями наданими в судовому засіданні інспектором Передрій О.Г. та аналізу матеріалів справи (копій пояснень доданих до відзиву) судом було встановлено, що в ході проведення інспекційного відвідування три працівника надали письмові пояснення, а саме: ОСОБА_6 зазначила, що працює у ФОП ОСОБА_1 без укладення трудового договору на посаді «швея» з грудня 2018 року з 8.00 до 17.00 (від підпису відмовилась), ОСОБА_7 зазначила, що працює з 19 листопада без укладення трудового договору з 8.00 до 17.00 (від підпису відмовилась), ОСОБА_8 зазначила, що працює у ФОП ОСОБА_1, на підставі трудового договору на посаді «швея» з 2015 року з 8.00 до 17.00 (крім неділі), заробітну плату отримує два рази на місяць. Інші працівники, а саме: ОСОБА_9., ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20 відмовились надавати письмові пояснення, але на аркуші пояснень письмово зазначили свої прізвища та ініціали; один працівник відмовився вказати прізвище, ім'я та по батькові.

В ході інспекційного відвідування був зафіксований фотозйомкою журнал обліку готової продукції, в якому фіксуються результати виконання працівниками трудових функцій з пошиву одягу.

ФОП ОСОБА_1 будь-яких документів, які б підтверджували наявність правовідносин з вище переліченими працівниками, а також, інших документів, зазначених у вимозі інспектора праці, при перевірці не надала.

Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 №509.

Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017р. №295.

Згідно вимог ст. 265 КЗпІІ України юридичні та фізичні особи підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу. Штрафи, накладення яких передбачено частиною другою цієї статті, є фінансовими санкціями.

В позові зазначено, що посадові особи Управління не з'ясували приналежність приміщення, яке обладнане під швацьку майстерню, та на власному припущенні зробили такі висновки.

Представник відповідача в судовому засіданні пояснив, що під час інспекційного відвідування інспектори праці відповідно до направлення прибули за адресою: АДРЕСА_2. За вказаною адресою прибула ОСОБА_1, яка отримала направлення № 850 на проведення інспекційного відвідування суб'єкта господарювання 13.12.2018 о 17.21 год. Про що засвідчила своїм підписом. В направленні зазначено, що інспекційне відвідування буде проводитися на предмет додержання вимог законодавства з питань праці у ФОП ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2. Про те, що ФОП ОСОБА_1, здійснює свою підприємницьку діяльність саме за цією адресою позивачка не заперечувала. У зв'язку з тим, що позивачка повідомила, що документи, які необхідні інспекторам для проведення інспекційного відвідування в швацькому цеху відсутні, їй була вручена вимога про надання документів, отримання якої вона засвідчила своїм підписом. Про те що вказаний швейний цех їй не належить інспекторам праці вона не повідомляла. Відповідно до вимоги документи необхідно було надати 14.12.2018 до 10.00 год.

Суд не ставить під сумнів правдивість даних пояснень, так як до матеріалів справи відповідачем додано копію направлення №850 на проведення інспекційного відвідування з 13.12.2018р. по 14.12.2018р., на якому є підпис ОСОБА_1 з зазначенням дати та часу підпису - 13.12.2018р. о 17.21 год., що свідчить про її присутність під час проведення перевірки.

14.12.2018 об 11.25 год. на електронну адресу Управління надійшов лист від позивача, в якому вона повідомила, що не має змоги надати документи, які зазначені у вимозі. На що інспектором праці було надано відповідь на лист, в якому зазначалося, що документи позивач може надати 14.12.2018 до 15.45 год., оскільки тривалість інспекційного відвідування не може перевищувати два робочих дні.

Як вбачається з матеріалів справи та пояснень сторін в судовому засіданні інспектор до компетентних органів, які володіють інформацією про кількість та прізвища осіб, що оформлені офіційно у ФОП ОСОБА_1 не звертався, обґрунтовуючи це короткими строками оформлення результатів перевірки. Дані обґрунтування суд не приймає до уваги, так як інспектор повинен був повно з'ясувати інформацію, необхідну для встановлення обставин правопорушення, навіть не намагався вчинити таких дій, що свідчить не на його користь, і, на думку суду, є не належним виконанням функцій посадової особи. П.6 порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017р. №295 таке передбачає.

Було винесено постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № МК2475/435/АВ/П/ТД-ФС від 04.01.2019 р.

Суд дійшов висновку про задоволення позову зважаючи на наступне.

Згідно частини 2 статті 32 Конституції України не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Стаття 63 Конституції України передбачає, що особа не несе відповідальності за відмову давати показання або пояснення щодо себе, членів сім'ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом.

У відповідності до статті 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. Не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 цієї Конституції.

Статтею 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зазначено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ст. 21 КЗпП України, трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Згідно ст. 265 КЗпП України, юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі, зокрема, фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 259 КЗпП України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 1 Положення про Державну службу України з питань праці (далі - Положення № 96), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року № 96, Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов'язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Підпунктом 6 пункту 4 Положення № 96 встановлено, що Держпраці, здійснює державний нагляд (контроль) за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю.

Державна служба України з питань праці (Держпраці) відповідно до покладених на неї завдань здійснює державний контроль за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю. (пп. 6 п. 6 Положення № 96).

Процедуру проведення Управліннями Держпраці перевірки стану додержання законодавства про працю, визначено Законом України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" від 05.04.2007 № 877-V (далі - Закон № 877-V) та Порядком здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 295 від 26.04.2017 (далі - Порядок № 295).

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" № 877-V від 05.04.2007 (далі за текстом Закон № 877-V) державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб'єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Згідно ч. 4 ст. 2 Закону № 877-V заходи контролю здійснюються, в т. ч., органами державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами.

Державний нагляд (контроль) здійснюється за принципами, зокрема, здійснення державного нагляду (контролю) лише за наявності підстав та в порядку, визначених законом (ст. 3 Закону № 877-V).

Відповідно до п. 2 Порядку № 295 державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці, зокрема: Держпраці та її територіальних органів.

Інспекційні відвідування проводяться, зокрема за рішенням керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин, прийнятим за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 4 - 7 цього пункту (пп. 3 п. 5 Порядку № 295).

Згідно п. п. 8, 9 Порядку № 295 про проведення інспекційного відвідування інспектор праці повідомляє об'єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі. Про проведення інспекційного відвідування з питань виявлення неоформлених трудових відносин інспектор праці повідомляє об'єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі, якщо тільки він не вважатиме, що таке повідомлення може завдати шкоди інспекційному відвідуванню.

Під час проведення інспекційного відвідування інспектор праці повинен пред'явити об'єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі своє службове посвідчення.

Відповідно до п. 11 Порядку № 295 інспектори праці за наявності службового посвідчення безперешкодно, без попереднього повідомлення мають право, зокрема під час проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин за наявності підстав, визначених пунктом 5 цього Порядку, самостійно і в будь-яку годину доби з урахуванням вимог законодавства про охорону праці проходити до будь-яких виробничих, службових, адміністративних приміщень об'єкта відвідування, в яких використовується наймана праця.

З матеріалів справи вбачається, що в оскаржуваній постанові, як на підставу накладення на позивача штрафу зазначено пояснення свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, які від підпису відмовились, пояснення ОСОБА_8, відмову працівників ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_22, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_23, ОСОБА_17, ОСОБА_24, ОСОБА_19, ОСОБА_20 надавати пояснення та відмову одного працівника вказати прізвище, імя, по батькові. Також як на підставу накладення і як основний доказ правопорушення вчиненого позивачкою вказано зафіксований фотозйомкою журнал обліку готової продукції, в якому, на думку інспектора, фіксуються результати виконання працівниками трудових функцій з пошиву одягу.

Суд звертає увагу на те, що в бланку пояснень, що надавались інспектором для заповнення вищезазначеним особам відсутня графа "Пояснення записано власноручно без тиску, зауважень до перевіряючих не маю, ст. 63 Конституції України роз'яснено".

Відповідно до вимог ст. 63 Конституції особа не несе відповідальності за відмову давати показання або пояснення щодо себе, членів сім'ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом, а отже, вона не може бути змушена свідчити проти себе, членів сім'ї чи близьких родичів.

Пропонуючи свідку дати пояснення щодо відомих йому обставин справи, уповноважена на виконання функцій держави особа має одночасно роз'яснити йому зміст ст. 63 Конституції. Якщо під час отримання пояснень не було роз'яснено, показання зазначених осіб повинні визнаватися судом одержаними з порушенням закону, що має наслідком недопустимість їх використання як засобів доказування.

Відповідно до ст. 74 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Суд не визнає як допустимий доказ пояснення вищезазначених осіб, які була опитані працівниками відповідача в порушення приписів статті 63 Конституції України та саме це пояснення, як зазначалось вище, було покладено в основу оскаржуваної постанови.

В судовому засіданні було досліджено надані відповідачем фото журналу обліку готової продукції (як його було визначено інспектором). Ідентифікувати це як журнал обліку готової продукції неможливо, з даних копій вбачається фото зошита в клітинку з призвіщами без ініціалів і посад та цифрами навпроти. Фото накладних також не несуть ніякої інформації щодо кількості працевлаштованих працівників. Фото цеху та працівників за робочими місцями, знято без їх згоди, не містить інформації щодо кількості людей та чи дійсно вони працювали.

Частиною другою статті 32 Конституції України передбачено, що не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційно інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Відповідно до п. 2 ст. 21 Закону України "Про інформацію" під конфіденційною інформацією розуміється інформація про фізичну особу, а також інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 307 Цивільного кодексу України фізична особа може бути знята на фото-, кіно-, теле- чи відеоплівку лише за її згодою. Згода особи на знімання її на фото-, кіно-, теле- чи відеоплівку припускається, якщо зйомки проводяться відкрито на вулиці, на зборах, конференціях, мітингах та інших заходах публічного характеру.

Законом України "Про оперативно-розшукову діяльність" визначено виключний порядок здійснення негласної зйомки та зняття інформації з каналів зв'язку, порядок застосовування інших технічних засобів отримання інформації. Здійснення таких заходів можливо виключно за рішенням суду.

З наданого відповідачем вищевказаного фото вбачається, що здійснювалась саме негласна зйомка. Будь хто з присутніх не повідомлявся про здійснення відео зйомки під час проведення перевірки.

Суд зазначає, що в оскаржуваній постанові та в акті перевірки не вказано про застосування, у відповідності до приписів пп.6 п.11 Порядку № 295 ( фіксування проведення інспекційного відвідування з питань виявлення неоформлених трудових відносин засобами аудіо-, фото- та відеотехніки) технічних засіб, яким здійснено фото зйомку, що виключає можливість прийняття його у якості належного доказу по справі.

Суд зазначає, що пояснення свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, які від підпису відмовились, пояснення ОСОБА_8, відмову працівників ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_22, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_23, ОСОБА_17, ОСОБА_24, ОСОБА_19, ОСОБА_20 та фото зйомка, які надані до суду відповідачем, є неналежними доказами виходячи із положень процесуального принципу допустимості доказів, закріплених частиною другою статті 74 КАС України.

При винесенні спірної постанови першим заступником начальника управління Держпраці у Миколаївській області Я.О.Скуратовською вищезазначена обставина також не враховувалась.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до приписів частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Суд зазначає, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів правомірності своїх дій щодо прийняття оскаржуваної постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № МК2475/435/АВ/П/ТД-ФС від 04.01.2019 р., а тому позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_4, ідентифікаційний код НОМЕР_1) до Управління Держпраці у Миколаївській області (вул. Маршала Василевського, 40/1, м. Миколаїв, 54003, ) задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову Управління Держпраці у Миколаївській області від 04.01.2019 р. № МК 2475/435/АВ/П/ТД-ФС про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами.

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління Держпраці у Миколаївській області (вул. Маршала Василевського, 40/1, м. Миколаїв, 54003, ) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_4, ідентифікаційний код НОМЕР_1) судові витрати в розмірі 9605,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до П'ятого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 07.05.2019 р.

Суддя А. П. Фульга