Справа № 806/2305/18
Суддя: Лавренчук Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

(про залишення заяви про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності без задоволення)

07 травня 2019 року м. Житомир справа № 806/2305/18

категорія 6.2.1

Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лавренчук О.В., розглянувши заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб'єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Мартинівська сільська рада Пулинського району Житомирської області про про визнання протиправними рішення суб"єкта владних повноважень,

встановив:

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області про визнання протиправною бездіяльність, зобов'язання надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою.

Рішенням суду від 25.07.2018 позов задоволено частково; визнано протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області щодо розгляду заяви ОСОБА_1 від 18.12.2017; зобов'язано Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 18.12.2017 та вирішити питання про надання або про відмову ОСОБА_3 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно орієнтовною площею 2,000 га для ведення особистого селянського господарства на території Бабичівської сільської ради Пулинського району Житомирської області за межами села Видумка. Рішення суду набрало законної сили 25.10.2018.

Відділом документального забезпечення суду 15.04.2019 зареєстровано заяву ОСОБА_1 про визнання протиправними рішення субєкта владних повноважень, що прийнято на виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 25.07.2018. В обгрунтування зазначає, що у рішенні від 25.07.2018 суд зазначив, що дозвіл або відмова в наданні дозволу можуть оформлюватись у формі наказу, а тому рішення відповідача, яке оформлене листом від 12.09.2018 №Ж-17196/0-5140/0/22-18 не відповідає висновкам суду у справі.

Відповідно до приписів ч. 5 ст. 383 Кодексу адміністратвиного судочинства України, у разі відповідності заяви вимогам, зазначеним у цій статті, вона підлягає розгляду та вирішенню в порядку письмового провадження або в судовому засіданні на розсуд суду протягом десяти днів з дня її отримання.

Головуючий у справі суддя в період з 23.04.2019 по 06.05.2019 (включно) перебувала на лікарняному.

До суду 25 квітня 2019 року надійшов відзив на заяву ОСОБА_1 про визнання протиправними рішення суб"єкта владних повноважень у якому відповідач зазначає, що наказом №103 від 03.04.2019, прийнятим на виконання рішення суду від 25.07.2018 у справі №806/2305/18, відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою. До відзиву додано копію наказу №103 від 03.04.2019.

Розглянувши в порядку письмового провадження заяву позивача про визнання протиправною бездіяльності відповідача, допущеної при виконанні рішення суду у цій справі, яка відповідає вимогам статті 383 КАС України, суд дійшов до таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України, особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб'єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

У свою чергу, ст. 249 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб'єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону. У разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними.

Суд звертає увагу, що ст. ст. 249, 383 Кодексу адміністративного судочинства України чітко визначений спосіб, у який має здійснюватися захист прав особи щодо виконання судових рішень.

Так, системний аналіз вищенаведених процесуальних норм дає підстави для висновку, що постановленню окремої ухвали про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб має передувати висновок щодо визнання їх рішень, дій чи бездіяльності протиправними.

Як вбачається з матеріалів справи, суд, приймаючи рішення про часткове задоволення позову позивача у мотивувальній частині зазначив, що рішення про надання дозволу або про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки і оформляється розпорядчим індивідуальним правовим актом - наказом Головного управління Держгеокадастру в області. Відповідно, такі рішення не можуть оформлятися листами у відповідь на клопотання заявника. Відсутність належним чином оформленого наказу Головного управління Держгеокадастру в області про надання дозволу або про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки після спливу встановленого законом місячного строку розгляду клопотання особи, не зважаючи на надсилання заявнику листів про розгляд клопотання, свідчить про те, що орган не прийняв жодного рішення з числа тих, які він повинен ухвалити за законом. Отже, має місце протиправна бездіяльність.

Тобто, дотримуючись встановленого земельним законодавством порядку надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, відповідач повинен був перевірити заяву позивачки на відповідність її вимогам Земельного кодексу України і за наслідками перевірки - дати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (видати відповідний наказ) або надати позивачці мотивовану відмову у наданні дозволу (у формі наказу).

У матеріалах справи міститься копія листа №Ж-17196/0-5140/0/22-18 від 12.09.2018 з якого вбачається, що на виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 25.07.2018 у справі №806/2305/18 Головним управлінням Держгеокадастру у Житомирській області повторно розглянуто заяву ОСОБА_1 від 18.12.2017 та повідомлено про те, що на підставі розпорядження КМУ №60-р, 28.08.2018 наказом Головного управління затверджено технічну документацію із землеустрою щодо інвентаризації земель, яка виготовлена за держвні кошти, на терторії Пулинського району Житомирської області з урахуванням Перспективного плану формування територіальної громади Мартинівської обєднаної територіальної громади затвердженого розпорядження КМУ №901 з метою подальшої передачі земельних ділянок у комунальну власність територіальній громаді. Виходячи з наведеного, з урахуванням невідповідності місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області не в змозу позитивно задовольнити заяву та в свою чергу виконало рішення Житомирського окружного адміністратвиного суду від 25.07.2018 у справі №806/2305/18 у повному обсязі (а.с. 161).

Суд відмічає, що відповідно до Порядку подання нормативно-правових актів на державну реєстрацію до Міністерства юстиції України та проведення їх державної реєстрації, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 12.04.2005 № 34/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 15.05.2013 № 883/5), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12.04.2005 за № 381/10661, наказ, розпорядження, постанова, рішення (далі - розпорядчий документ) - акт організаційно-розпорядчого характеру чи нормативно-правового змісту, що видається суб'єктом нормотворення у процесі здійснення ним виконавчо-розпорядчої діяльності з метою виконання покладених на нього завдань та здійснення функцій відповідно до наданої компетенції з основної діяльності, адміністративно-господарських або кадрових питань, прийнятий (виданий) на основі Конституції та інших актів законодавства України, міжнародних договорів України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, та спрямований на їх реалізацію, спрямування регулювання суспільних відносин у сферах державного управління, віднесених до його відання.

До відзиву відповідачем додано докази, що на виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 25.07.2018 у справі №806/2305/18 Наказом №103 від 03.04.2019 "Про виконання рішення суду" відмовлено гр. ОСОБА_4 - ОСОБА_5 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно орієнтовною площею 2.000га для ведення особистого селянського господарства на території Бабичівської сільської ради Пулинського району Житомирської області за межами села Видумка у зв"язку із порушенням вимог статті 118 Земельного кодексу України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини право на виконання рішення, яке виніс суд, є невід'ємною частиною "права на суд", а ефективний захист сторони у справі, а отже, і відновлення справедливості, передбачає зобов'язання адміністративних органів виконувати рішення (пункт 40 рішення від 19.03.1997 року у справі "Горнсбі проти Греції").

У пунктах 46, 51, 53, 54 рішення від 15.10.2009 року у справі "ОСОБА_6 проти України" (заява № 40450/04) Європейський суд з прав людини зазначив, що від особи, яка домоглася винесення остаточного судового рішення проти держави, не можна вимагати ініціювання окремого провадження з його примусового виконання. Відповідний державний орган, який було належним чином поінформовано про таке судове рішення, повинен вжити всіх необхідних заходів для його дотримання або передати його іншому компетентному органу для виконання. Право на суд, захищене статтею 6, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов'язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок. Відповідно необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов'язкового для виконання судового рішення може становити порушення Конвенції. Саме на державу покладено обов'язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, які перебувають у державній власності або контролюються державою, виконувалися відповідно до зазначених вище вимог Конвенції. Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади.

Враховуючи виконання відповідачем рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 25.07.2018 шляхом оформення Наказу №103 від 03.04.2019 "Про виконання рішення суду", суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви, поданої позивачем у порядку статті 383 КАС України.

Керуючись статтями 243, 248, 383 Кодексу адміністративного судочинства України,

ухвалив:

Залишити без задоволення заяву ОСОБА_1 про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб'єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 25.07.18 в адміністративній справі № 806/2305/18 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області ,третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Мартинівська сільська рада Пулинського району Житомирської області про про визнання протиправними рішення суб"єкта владних повноважень.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п'ятнадцяти днів з дня її складення за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням приписів пп. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Лавренчук