Справа № 0240/3575/18-а
Суддя: Ватаманюк Р.В.
Дата ухвалення: 2019-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про відмову у відкритті апеляційного провадження

Справа № 0240/3575/18-а

06 травня 2019 року м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача: Ватаманюка Р.В.

суддів: Мельник-Томенко Ж. М. Сторчака В. Ю.

перевіривши матеріали апеляційної скарги Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 12 грудня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В :

відповідно до рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 12 грудня 2018 року позов задоволено повністю.

Не погоджуючись із судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду І інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

Водночас апелянтом було заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження вищевказаного рішення, яке ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 10 квітня 2019 року залишено без задоволення, а причини пропуску ГУ ДФС у Вінницькій області строку на апеляційне оскарження рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 12 грудня 2018 року визнано неповажними.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 10 квітня 2019 року апеляційну скаргу ГУ ДФС у Вінницькій області залишено без руху та запропоновано апелянту звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку з наданням належних доказів.

На виконання вимог вказаної ухвали 10 квітня 2019 року до суду надійшло клопотання ГУ ДФС у Вінницькій області про поновлення строку на апеляційне оскарження. Причини пропуску строку на апеляційне оскарження апелянт мотивує тим, що повний текст оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 12 грудня 2018 року відповідач отримав поштою лише 28 грудня 2018 року, тому строк на апеляційне оскарження сплив у понеділок 28 січня 2019 року. Апеляційну скаргу було подано скаржником 28 січня 2019 року. Також вказує на те, що якщо особа усунула недоліки апеляційної скарги у строк, встановлений суддею - доповідачем, вона вважається поданою у день первинного її подання до суду апеляційної інстанції.

Надаючи оцінку доводам апелянта, суд враховує, що для поновлення пропущеного процесуального строку, встановленого законом, необхідно встановити наявність поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження, які об'єктивно перешкоджали особі вчасно подати апеляційну скаргу.

В розрізі розгляду питання про поновлення процесуальних строків, слід звернути увагу на те, що особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати належні і допустимі, у розумінні ст.ст. 73, 74 КАС України, докази на підтвердження того, що наведені неї обставини дійсно перешкоджали їй вчасно скористатись наданим їй правом звернення до суду апеляційної інстанції.

В даному випадку, суд критично оцінює доводи апелянта, з огляду на наступне.

Апелянтом вказано, що вперше він звернувся до суду із апеляційною скаргою 28 січня 2019 року.

Згідно матеріалів справи, вказану апеляційну скаргу ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 12 лютого 2019 року залишено без руху та запропоновано відповідачу в десятиденний термін виконати вимоги ухвали, а саме, надати суду підтвердження сплати судового збору.

Вказану ухвалу відповідач отримав 18 лютого 2019 року.

28 лютого 2019 року відповідачем подано клопотання про продовження строку на усунення недоліків у зв'язку з відсутністю фінансування на сплату судового збору. Також вказано, що відповідно до листа Головного управління державної казначейської служби України у Вінницькій області №07.2-08/31-778 від 07.02.2019 зупинено проведення платежів за всіма кодами програмної класифікації видатків та кредитування державного бюджету (кодами тимчасової класифікації видатків та кредитування місцевих бюджетів) та економічної класифікації видатків бюджету.

Ухвалою від 07 березня 2019 року відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про продовження строку для усунення недоліків апеляційної скарги та повернуто апеляційну скаргу заявнику на підставі ч. 2 ст. 298 КАС України. Ухвала отримана відповідачем 18 березня 2019 року.

28 березня 2019 року відповідач повторно звернувся до суду із даною апеляційною скаргою додавши платіжне доручення про сплату судового збору № 364 від 21 березня 2019 року.

Проте, апеляційний суд звертає увагу, що ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 12 лютого 2019 року залишено без руху та запропоновано відповідачу в десятиденний термін виконати вимоги ухвали. Вказана ухвала відповідачем отримана 18 лютого 2019 року, тобто термін для усунення виявлених недоліків апеляційної скарги та сплати судового збору був до 28 лютого 2019 року включно. Однак, у вказаний термін відповідач не сплатив судового збору, внаслідок чого апеляційну скаргу повернуто було позивачу.

При цьому, відповідач сплатив судовий збір лише 21 березня 2019 року, а тому, апеляційний суд дійшов висновку, що відповідач не усунув недоліки апеляційної скарги у встановлений судом строк.

Таким чином, у поданому клопотанні наведені ті ж самі підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження, які вже розглянуті судом і вирішені ухвалою від 10 квітняя 2019 року.

Отже, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає за необхідне відмовити у відкритті апеляційного провадження з огляду на наступне.

Статтею 129 Конституції України передбачено, що однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, у тому числі й органів державної влади.

Згідно з частиною 2 статті 44 КАС України учасники справи зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Відповідно до пункту 6 частини 5 статті 44 КАС України учасники справи зобов'язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

У пункті 74 рішення Європейського Суду з прав людини "Лелас проти Хорватії" суд звертав увагу на те, що "держава, чиї органи влади не дотримувалися своїх власних внутрішніх правил та процедур, не повинна отримувати вигоду від своїх правопорушень та уникати виконання своїх обов'язків. Іншими словами, ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи, особливо якщо при цьому немає жодного іншого приватного інтересу".

У справі "Рисовський проти України" Європейський Суд з прав людини підкреслює особливу важливість принципу "належного урядування". Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на права людини, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов'язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси.

Тобто, виходячи з принципу "належного урядування", державні органи загалом, зобов'язані діяти вчасно та в належний спосіб, а держава не повинна отримувати вигоду у вигляді поновлення судами строку на оскарження судових рішень та виправляти допущені органами державної влади помилки за рахунок приватної особи, яка діяла добросовісно.

У рішенні від 07 липня 1989 року у справі "Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain" Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов'язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Згідно з ч.3 ст.298 КАС України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.299 КАС України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Оскільки скаржник не навів поважних підстав, матеріали справи не містять доказів, які підтверджують, що причина пропуску процесуального строку має об'єктивний і незалежний від скаржника характер, скаржником додатково такі докази не подано, інші обставини, на які покликається скаржник у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження, на переконання суду апеляційної інстанції, не є непереборними чи такими, що унеможливлювали реалізацію права на апеляційне оскарження.

Враховуючи наведене, заявлені у клопотанні причини пропуску строку на апеляційне оскарження слід визнати неповажними та відповідно до п.4 ч.1 ст.299 КАС України у відкритті апеляційного провадження слід відмовити.

Керуючись ч.3 ст.298, п.4 ч.1 ст.299 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

1. У задоволенні клопотання Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області про поновлення строку на апеляційне оскарження відмовити.

2. Визнати неповажними причини пропуску строку Головним управлінням Державної фіскальної служби у Вінницькій області на апеляційне оскарження рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 12 грудня 2018 року, які зазначені в клопотанні апелянта від 03 травня 2019 року.

3. Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 12 грудня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень.

4. Копію ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження разом з апеляційною скаргою та доданими до скарги матеріалами надіслати скаржнику.

5. Копію ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження надіслати учасникам справи.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддями та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Суддя-доповідач Ватаманюк Р.В.

Судді Мельник-Томенко Ж. М. Сторчак В. Ю.