Справа № 540/553/19
Суддя: Гомельчук С.В.
Дата ухвалення: 2019-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2019 р.м. ХерсонСправа № 540/553/19

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гомельчука С.В.,

при секретарі Воронцовій К.С.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача - Бондар І.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС України в Херсонській області, Автономній республіці Крим та м. Севастополі про скасування податкового повідомлення-рішення,

встановив:

21 березня 2019 року до Херсонського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі - позивач, ФОП ОСОБА_1.) до Головного управління ДФС у Херсонській області, автономній Республіці Крим та м. Севастополі (далі - відповідач, ГУ ДФС у Херсонській області, АРК та м. Севастополі) про скасування податкового повідомлення-рішення, а саме:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення від 11 лютого 2019 року № 000261405 про застосування штрафної санкції у сумі 8214,75 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що відповідачем протиправно винесено оскаржуване податкове повідомлення-рішення, оскільки відсутні порушення, які відповідачем викладено в акті фактичної перевірки. За технічних причин, якими є перебої із електричною енергією, частина Z - звітів була роздрукована наступного робочого дня, ніж було оприбутковано готівкові кошти, але записи до книги доходів і витрат внеслись своєчасно. Фактично представниками відповідача не досліджувались питання, порушення яких податковий орган констатує в акті перевірки. З наведеного позивач робить висновок про наявність правових підстав для постановлення судового рішення про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 11 лютого 2019 року №000261405.

Ухвалою суду від 21 березня 2019 року відкрито спрощене провадження в справі та призначено судове засідання на 11 квітня 2019 року.

Відповідачем 04 квітня 2019 року надано до суду відзив на адміністративний позов, в якому зазначено, що перед початком проведення фактичної перевірки особі, яка здійснювала розрахункові операції вручено копію наказу та направлень на проведення перевірки. При проведенні перевірки вставлено факти несвоєчасного оприбуткування готівки в кількості шести епізодів всього на суму 1642,95 грн. Доказів вимкнення електричної енергії, як і доказів поважності не роздрукування Z-звітів в день оприбуткування готівки позивач не надав. За виявлені порушення до позивача застосовано санкції відповідно до спірних податкових повідомлень-рішень.

Позивач та представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримували, посилаючись на обставини викладені в адміністративному позові.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, посилаючись на обставини викладені у відзиві на позовну заяву.

Для надання додаткових доказів судом оголошувалася перерва в судовому засіданні до 23 квітня 2019 року.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши подані до суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд встановив наступне.

Головними державними ревізорами-інспекторами відповідача Прокопенко В.П. та Вершиною А.О. на підставі наказу ГУ ДФС у Херсонській області, АРК та м. Севастополі від 03 січня 2019 року №6 та направлень на фактичну перевірку від 31 січня 2019 року №0066 та №0067 проведено фактичну перевірку у магазині, що розташований за місцем фактичного провадження діяльності за адресою: АДРЕСА_2, платника податків ФОП ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки НОМЕР_1).

До початку проведення фактичної перевірки працівниками відповідача, пред'явлено та надано позивачу службові посвідчення, наказ та направлення на фактичну перевірку, що підтверджується розписом ОСОБА_1 у направленнях від 31 січня 2019 року № 0066 та № 0067.

Враховуючи наявність прийнятих ГУ ДФС у Херсонській області, АРК та м. Севастополі наказу та направлень на проведення фактичної перевірки, з якими ознайомлено особисто ФОП ОСОБА_1, пред'явлення посвідчень перед початком проведення перевірки, посадових осіб ГУ ДФС у Херсонській області, АРК та м. Севастополі було допущено до проведення фактичної перевірки позивача, що не заперечується сторонами.

За результатами перевірки складено акт фактичної перевірки від 31 січня 2019 року №26/21/22/РРО/НОМЕР_1.

Перевіркою встановлено порушення п.2.6 гл. 2 Постанови НБУ «Про затвердження Положення про ведення касових операцій у національній валюті України» № 637 від 15.12.2004 та п.11 розділу 2 Постанови НБУ «Про затвердження Положення про ведення касових операцій у національній валюті України» №148 від 29.12.2017 року, а саме не забезпечено оприбуткування (своєчасне оприбуткування) готівкових коштів, що надійшли до каси (місця проведення розрахунків), на загальну суму 1642,95 грн., а саме:

02.09.2017 року до каси РРО надійшли готівкові кошти в сумі 318,80 грн., які було оприбутковано в КОРО 03.09.2017 на підставі Z - звіту № 1552 від 03.09.2017 за 02.09.2017;

17.01.2018 року до каси РРО надійшли готівкові кошти в сумі 272,90 грн., які було оприбутковано в КОРО 18.01.2019 на підставі Z - звіту № 1682 від 18.01.2019 за 17.01.2018;

14.05.2018 року до каси РРО надійшли готівкові кошти в сумі 338,80 грн., які було оприбутковано в КОРО 15.05.2018 на підставі Z - звіту № 1789 від 15.05.2018 за 14.05.2018;

13.06.2018 року до каси РРО надійшли готівкові кошти в сумі 255,40 грн., які було оприбутковано в КОРО 14.06.2018 на підставі Z - звіту № 1818 від 14.06.2018 за 13.06.2019;

21.09.2018 року до каси РРО надійшли готівкові кошти в сумі 276,00 грн., які було оприбутковано в КОРО 22.09.2018 на підставі Z - звіту № 1905 від 22.09.2018 за 21.09.2018;

30.11.2018 року до каси РРО надійшли готівкові кошти в сумі 240,00 грн., які було оприбутковано в КОРО 01.12.2018 на підставі Z - звіту № 1965 від 01.12.2018 за 30.11.2018.

В п. 2.1.6 акту фактичної перевірки зазначено, що розрахункова книжка відсутня та не використовувалася.

З актом фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 була ознайомлена, отримала один примірник та підписала його із зазначенням, що з актом не згідна, проте не зазначила з яких саме підстав.

На адресу ГУ ДФС у Херсонській області, АРК та м. Севастополі надійшли заперечення на акт фактичної перевірки від 06.02.2019 № 06/02-01, в яких позивач зазначала, що готівка, отримана за час технічної несправності РРО, була у повному обсязі оприбуткована у розділі 2 КОРО. Суми готівки відображені у РК. Проте жодних доказів на підтвердження доводів викладених у запереченнях позивач не надала.

За результатами розгляду заперечень висновки акту перевірки щодо порушення вимог чинного законодавства залишено без змін, про що повідомлено позивача листом від 07.02.2019 № 517/ФОП/21 -22-14-05-14.

Позивач зазначає, що у вказані періоди оприбуткування готівки у касі ФОП ОСОБА_1 здійснювалось згідно ст.5 ЗУ «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» з використанням книги обліку розрахункових операцій та розрахункової книжки.

На підставі акта перевірки № 26/21/22/РРО/НОМЕР_1 від 31.01.2019 року за порушення п. 2.6 гл. 2 Постанови НБУ «Про затвердження Положення про ведення касових операцій у національній валюті України» № 637 від 15.12.2004 та п.11 розділу 2 Постанови НБУ «Про затвердження Положення про ведення касових операцій у національній валюті України» № 148 від 29.12.2017 на підставі підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 ПК України та абз. 3. п. 1 Указу Президента № 436/95 від 12.06.1995 «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» прийнято податкове повідомлення - рішення від 11.02.2019 № 000261405, згідно якого до ФОП ОСОБА_1 застосовано суму штрафних санкцій у розмірі 8214,75 грн. (п'ятикратний розмір суми, що не оприбуткована (несвоєчасно оприбуткована) - 1642,95*5 = 8214,75 грн.).

Позивач не погодився з такою позицією податкового органу, оскільки несвоєчасне оприбуткування готівкових коштів є наслідком вимкнення електроенергії на об'єкті господарювання, а сама готівка оприбутковувалась відповідно до приписів спеціального законодавства.

Вирішуючи спір по суті суд враховує наступне.

Порядок ведення касових операцій у національній валюті України підприємствами (підприємцями), а також окремі питання організації банками роботи з готівкою, в період до 29 грудня 2017 року, регулювався Положенням про ведення касових операцій, затвердженим постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 № 637 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 13.01.2005 за № 40/10320 (далі - Положення №637).

Пунктом 2.2 Положення № 637 передбачено, що підприємства (підприємці) здійснюють розрахунки готівкою між собою і з фізичними особами (громадянами України, іноземцями, особами без громадянства, які не здійснюють підприємницької діяльності) через касу як за рахунок готівкової виручки, так і за рахунок коштів, одержаних із банків. Зазначені розрахунки проводяться також шляхом переказу готівки для сплати відповідних платежів.

Підприємства (підприємці) здійснюють облік операцій з готівкою у відповідних книгах обліку.

Під касою, згідно з пунктом 1.2 вказаного Положення, розуміється приміщення або місце здійснення готівкових розрахунків, а також приймання, видачі, зберігання готівкових коштів, інших цінностей, касових документів.

Відповідно до пункту 4.1 Положення № 637, з метою забезпечення здійснення розрахунків готівкою підприємства повинні мати касу, а їх керівники мають забезпечити належне облаштування цієї каси та надійне зберігання готівкових коштів у ній.

Згідно з пунктом 2.6 Положення № 637, уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися.

Відповідно до пункту 1.2 Положення № 637, оприбуткуванням готівки є проведення підприємствами і підприємцями обліку готівки в касі на повну суму її фактичних надходжень у касовій книзі, книзі обліку доходів і витрат, книзі обліку розрахункових операцій.

Абзацом 2 пункту 2.6 Положення № 637 передбачено, що оприбуткуванням готівки в касах підприємств, які проводять готівкові розрахунки з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги відповідно до вимог глави 4 цього Положення, є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень у касовій книзі на підставі прибуткових касових ордерів.

Згідно з абзацом 3 пункту 2.6 Положення № 637, у разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО або використанням РК оприбуткуванням готівки є здійснення обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків РРО (даних РК). У разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО або використанням РК оприбуткуванням готівки є здійснення обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків РРО (даних РК).

Суми готівки, що оприбутковуються, мають відповідати сумам, визначеним у відповідних касових (розрахункових) документах.

Постанова Правління Національного банку України 29 грудня 2017 року № 148 затверджено Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні (далі - Положення № 148).

Готівка, що надходить до кас, оприбутковується в день одержання готівки у повній сумі.

Оприбуткуванням готівки в касах установ/підприємств / відокремлених підрозділів, які проводять готівкові розрахунки з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги / застосуванням РРО та КОРО (у разі застосування КОРО без застосування РРО), є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень у касовій книзі на підставі прибуткових касових ордерів / фіскальних звітних чеків (або даних розрахункових квитанцій) - п.11 розділу ІІ Положення № 148 в редакції до 24.05.2018 року.

В подальшому, постановою Правління Національного банку України від 24.05.2018 р. № 54, п.11 розділу ІІ Положення № 148 викладено в наступній редакції:

Готівка, що надходить до кас, оприбутковується в день одержання готівки в повній сумі.

Оприбуткуванням готівки в касах установ/підприємств та їх відокремлених підрозділів, які проводять готівкові розрахунки з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги, є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень у касовій книзі на підставі прибуткових касових ордерів.

Оприбуткуванням готівки в касах фізичних осіб - підприємців, які проводять готівкові розрахунки з оформленням їх товарними чеками (квитанціями) і веденням книги обліку доходів і витрат (або книги обліку доходів), є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень у книзі обліку доходів і витрат (або книзі обліку доходів) на підставі товарних чеків (квитанцій).

Оприбуткуванням готівки в касах відокремлених підрозділів установ/підприємств, а також у касах фізичних осіб - підприємців, які проводять готівкові розрахунки із застосуванням РРО та/або КОРО без ведення касової книги, є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень на підставі даних розрахункових документів шляхом формування та друку фіскальних звітних чеків і їх підклеювання до відповідних сторінок КОРО / занесення даних розрахункових квитанцій до КОРО.

Суб'єкти господарювання, які проводять готівкові розрахунки із застосуванням РРО та/або КОРО, використовують КОРО для:

1) підклеювання та зберігання фіскальних звітних чеків на відповідних сторінках КОРО;

2) здійснення операцій із розрахунковими квитанціями в разі виходу з ладу РРО чи відключення електроенергії;

3) обліку ремонтів, робіт з технічного обслуговування, перевірок конструкцій та програмного забезпечення РРО."

Абзацом третім статті 1 Указу Президента України від 12 червня 1995 року № 436/95 «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі - Указ № 436/95) встановлено, що у разі порушення юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами - громадянами України, іноземними громадянами та особами без громадянства, які є суб'єктами підприємницької діяльності, а також постійними представництвами нерезидентів, через які повністю або частково здійснюється підприємницька діяльність, норм з регулювання обігу готівки у національній валюті, що встановлюються НБУ, до них застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу, зокрема за неоприбуткування (неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки - у п'ятикратному розмірі неоприбуткованої суми.

Відповідно до пункту 9 статті 3 Закону України від 6 липня 1995 року № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (далі - Закон № 265/95-ВР) суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, зобов'язані щоденно друкувати на РРО (за виключенням автоматів з продажу товарів (послуг)) фіскальні звітні чеки і забезпечувати їх зберігання в КОРО.

Приписи наведеної норми передбачають особливості роботи РРО, які мають забезпечувати друкування таких звітів за кожний робочий день.

Сторонами не заперечується, що Z-звіти роздруковані наступною датою ніж дата надходження готівкових коштів, що підтверджується копіями самих Z-звітів та визнається сторонами.

Позивач стверджує, що неможливість роздрукувати Z-звіти в день надходження готівки виникла через вимкнення електроенергії на господарській одиниці.

З'ясовуючи вплив зазначених обставин на порядок оприбуткування готівки, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 5 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", на період виходу з ладу реєстратора розрахункових операцій та здійснення його ремонту або у разі тимчасового, не більше 7 робочих днів, відключення електроенергії проведення розрахункових операцій здійснюється з використанням книги обліку розрахункових операцій та розрахункової книжки або із застосуванням належним чином зареєстрованого резервного реєстратора розрахункових операцій.

Вказаній нормі Закону про РРО кореспондують положення пункту 10 розділу ІІІ Порядку реєстрації та застосування реєстраторів розрахункових операцій, що застосовуються для реєстрації розрахункових операцій за товари (послуги), який затверджений наказом Міністерства фінансів України від 14.06.2016 № 547, що зареєстрований у Міністерстві юстиції України 05.07.2016 за № 918/29048, яким передбачено, що якщо на період виходу з ладу РРО або в разі відключення електроенергії розрахункові операції проводяться з використанням книги ОРО та розрахункової книжки, після встановлення відремонтованого (резервного) РРО або відновлення постачання електроенергії необхідно провести через РРО суми розрахунків за час роботи з використанням розрахункової книжки, а також відповідно до контрольної стрічки (у випадку обнулення оперативної пам'яті) - за час роботи, що передував виходу РРО з ладу або відключенню електроенергії, окремо за кожною ставкою податку на додану вартість, акцизного податку або іншого податку (збору), після чого слід виконати Z-звіт. За потреби виконується операція "службове внесення" на суму готівки, що зберігається на місці проведення розрахунків.

Згідно з пунктом 1.2 Положення № 637, розрахункова книжка (далі - РК) - належним чином зброшурована та прошнурована книжка, зареєстрована в органах державної податкової служби України, що містить номерні розрахункові квитанції, які видаються покупцям у визначених Законом України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг".

Таким чином, розрахункова книжка застосовується під час здійснення розрахункових операцій у випадках, коли не застосовуються реєстратори розрахункових операцій, у тому числі під час поломки РРО чи відключення електроенергії.

Відповідно до пункту 6 глави 4 розділу II Порядку реєстрації та ведення розрахункових книжок, книг обліку розрахункових операцій, що затверджений наказом Міністерства фінансів України від 14.06.2016 № 547 який зареєстрований у Міністерстві юстиції України 05.07.2016 № 920/29050 (далі - Порядок № 547), використання книги ОРО, зареєстрованої на РРО, передбачає:

- наявність книги ОРО на місці проведення розрахунків, де встановлено РРО;

- підклеювання фіскальних звітних чеків до відповідних сторінок книги ОРО;

- щоденне виконання записів (у разі здійснення розрахункових операцій) про рух готівки та суми розрахунків, при цьому дані за сумами, отриманими від покупців (клієнтів), та дані за сумами, виданими покупцям (клієнтам), записуються окремо;

- у разі виходу з ладу РРО чи відключення електроенергії - здійснення записів за обліком розрахункових квитанцій;

- ведення обліку ремонтів, робіт з технічного обслуговування, а також перевірок конструкції та програмного забезпечення РРО у відповідному розділі книги ОРО.

Пунктом 9 глави 4 розділу II Порядку № 547 передбачено, що у розділі 3 книги ОРО, зареєстрованої на РРО, обліковуються розрахункові квитанції, використані під час відключення електроенергії або в період ремонту РРО. Графи 1-5 заповнюються до початку використання розрахункової книжки, графи 6-8 - до початку реєстрації розрахункових операцій за допомогою РРО після відновлення постачання електроенергії чи встановлення РРО після ремонту.

Згідно з абзацом 3 пункту 2.6 Положення № 637, у разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО або використанням РК оприбуткуванням готівки є здійснення обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків РРО (даних РК).

Зміст наведених положень чинного законодавства дає підстави для висновку, що якщо суб'єктом господарювання на період виходу з ладу РРО або знеструмлення господарської одиниці для проведення готівкових розрахунків використовувалась розрахункова книжка, для оприбуткування отриманої готівки, суб'єкт господарювання зобов'язаний здійснити її облік у книзі обліку розрахункових операцій на підставі даних розрахункової книжки.

Одночасно з цим суб'єкт господарювання зобов'язаний здійснити облік розрахункових квитанцій, заповнивши відповідні графи у розділі ІІІ Книги обліку розрахункових операцій.

Судом досліджено КОРО позивача та виявлено, що в ній вчинено наступні записи в розділі 3 «Облік розрахункових квитанцій»:

- початок використання 01.09.2017 року о 18:40 закінчення використання 03.09.2017 року о 06:51;

- початок використання 16.01.2018 року о 18:41 закінчення використання 18.01.2018 року о 07:35;

- початок використання 12.05.2018 року о 18:31 закінчення використання 14.05.2018 року о 06:38;

- початок використання 12.06.2018 року о 18:40 закінчення використання 14.06.2018 року о 06:46;

- початок використання 20.09.2018 року о 18:35 закінчення використання 22.09.2018 року о 06:59;

- початок використання 29.11.2018 року о 17:59 закінчення використання 01.12.2018 року о 06:32.

Втім, з наданої позивачем в судовому засіданні довідки від Херсонської обласної енергопостачальної компанії від 23 квітня 2019 року № 39/07-019674 вбачається, що в чотирьох із зазначених випадках вимкнення електроенергії відбувалося в середині дня на короткий проміжок часу та знову вмикалася в той же день задовго до закінчення роботи господарської одиниці.

У двох із зазначених у розділі 3 «Облік розрахункових квитанцій» КОРО випадків вимкнення електроенергії Херсонська обласна енергопостачальна компанія не підтвердила.

З урахуванням викладеного, позицію позивача про тривале вимкнення електроенергії, як підставу для роздрукування Z-звітів на другий день після надходження готівки, спростовано належними доказами.

Жодних доказів вчинення позивачем дій, передбачених спеціальним законодавством, для вчасного оприбуткування готівки сторони суду не надали, а з наданих документів такого висновку зробити не можливо.

Стосовно самого порядку оприбуткування суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» та п. 1.2 Положення № 637, книга обліку розрахункових операцій (далі КОРО) - це прошнурована і належним чином зареєстрована в органах державної податкової служби України книга, що містить щоденні звіти, які складаються на підставі відповідних розрахункових документів щодо руху готівкових коштів, товарів (послуг).

Відповідно до п. п. 5, 6 і 8 Порядку реєстрації та ведення книг обліку розрахункових операцій і розрахункових книжок, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України 28 серпня 2013 року № 417, використання книги ОРО, зареєстрованої на господарську одиницю, передбачає, зокрема: наявність книги ОРО в господарській одиниці, на яку ця книга зареєстрована, або на місці проведення розрахунків; здійснення записів про реквізити розрахункових квитанцій до початку використання розрахункової книжки та безпосередньо після закінчення її використання у межах робочого дня чи зміни; щоденне виконання записів про рух готівки та суми розрахунків, при цьому дані за сумами, отриманими від покупців (клієнтів), та дані за сумами, виданими покупцям (клієнтам), записуються окремо.

Використання книги ОРО, зареєстрованої на РРО, зокрема, передбачає: наявність книги ОРО на місці проведення розрахунків, де встановлено РРО; підклеювання фіскальних звітних чеків на відповідних сторінках книги ОРО; щоденне виконання записів про рух готівки та суми розрахунків, при цьому дані за сумами, отриманими від покупців (клієнтів), та дані за сумами, виданими покупцям (клієнтам), записуються окремо; у разі виходу з ладу РРО чи відключення електроенергії здійснення записів за обліком розрахункових квитанцій; ведення обліку ремонтів, робіт з технічного обслуговування, а також перевірок конструкції та програмного забезпечення РРО у відповідному розділі книги ОРО.

У разі роздрукування на РРО протягом робочого дня декількох фіскальних звітних чеків усі вони підклеюються у відповідній книзі ОРО, записи в розділі 2 книги ОРО робляться за кожним фіскальним звітним чеком окремо. Якщо фіскальний звітний чек містить дані про операції службового внесення та службової видачі коштів, то графи 3 і 4 розділу 2 книги ОРО можна не заповнювати.

Таким чином, облік готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі ОРО передбачає як вклеювання фіскальних звітних чеків РРО у розділ 1 книги ОРО, так і виконання записів у розділі 2 книги ОРО.

Відповідно до ст. 2, п. 9 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», фіскальний звітний чек - документ встановленої форми, надрукований реєстратором розрахункових операцій, що містить дані денного звіту, під час друкування якого інформація про обсяг виконаних розрахункових операцій заноситься до фіскальної пам'яті.

Суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов'язані щоденно друкувати на реєстраторах розрахункових операцій (за виключенням автоматів з продажу товарів (послуг) фіскальні звітні чеки у разі здійснення розрахункових операцій.

Таким чином, у разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО, оприбуткуванням готівки є сукупність дій з фіксації повної суми фактичних надходжень готівки у фіскальних звітних чеках РРО (даних розрахункової книги) та відображення на їх підставі готівки у книзі обліку розрахункових операцій. При цьому поняття «сукупність» означає, що обидві умови повинні виконуватись, і невиконання хоча б однієї, є порушенням норми загалом.

Відповідно до п. 2 Вимог щодо реалізації фіскальних функцій реєстраторами розрахункових операцій для різних сфер застосування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 лютого 2002 року № 199, зміна - це період роботи реєстратора від реєстрації першої розрахункової операції після виконання Z-звіту до виконання наступного Z-звіту; Z-звіт - це денний звіт з обнуленням інформації в оперативній пам'яті та занесенням її до фіскальної пам'яті РРО.

Відповідно до пункту 7 Вимог, усі режими роботи РРО повинні блокуватися, зокрема, у разі перевищення максимальної тривалості зміни. У додатку до Вимог зазначено, що максимальна тривалість зміни не повинна перевищувати 24 години.

Таким чином, виходячи з того, що доба триває з 0 годин 00 хвилин до 24 годин 00 хвилин, а при роботі з РРО Z-звіт необхідно роздруковувати щодня по закінченню робочої зміни, але не пізніше 24 години цього дня.

З аналізу вказаних норм випливає, що суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або безготівковій формі при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, мають своєчасно та в повній мірі оприбутковувати усю готівку, що надходить до кас, для чого щоденно, тобто кожного робочого дня по закінченні зміни, але не пізніше 24 години цього ж дня, мають друкувати на РРО фіскальні звітні чеки і забезпечувати їх зберігання в КОРО з одночасним внесенням відповідних записів про рух готівки.

Податковим органом зроблено висновок про порушення позивачем порядку оприбуткування готівкових коштів (а саме їх несвоєчасне оприбуткування) саме у зв'язку зі здійснення обліку зазначених коштів у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскального звітних чеків РРО (Z-звітів), який роздруковано із запізненням.

З наведеної вище норми вбачається, що до не оприбуткування прирівнюється і неповне, і несвоєчасне оприбуткування. Тому відображення позивачем фактичного надходження готівки за попередній день у фіскальному звітному чеку, роздрукованому на наступний день за своєю суттю є несвоєчасним оприбуткуванням, а отже не оприбуткуванням готівки загалом.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України в постанові від 13 березня 2014 року № 21-5а14.

Суд вважає за необхідне наголосити на тому, що вимоги щодо оприбуткування готівки та відповідальність за не оприбуткування, встановленні Положенням № 637 та Указом № 436/95, жодних відсоткових чи інших співвідношень зазначеними нормами не встановлено. Таким чином, відповідач діяв виключно у межах та на підставі чинного законодавства, як це передбачено статтею 19 Конституції України.

Аналогічна правова позиція у спорах цієї категорії була неодноразово висловлена у постановах Верховного Суду України, зокрема, від 11 грудня 2012 року по справі № 21- 400а12, від 26 лютого 2013 року по справах № 21-7а13, № 21-35а13, від 12 листопада 2013 року по справі № 21-370а13, від 01 квітня 2014 року по справі № 21-54а14.

Таким чином, відповідно до п. 2.6. Положення № 637 та актуального Положення №148, абз. 3 статті 1 Указу № 436/95, позивач несвоєчасно оприбуткував готівку, у зв'язку з чим відповідачем було правомірно та обґрунтовано застосовано штрафну санкцію у сумі 8214,75 грн., відповідно, правомірним є оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 11 лютого 2019 року № 000261405.

Суд не бере до уваги як доказ фототаблицю, надану представником відповідача в судовому засідання, оскільки акт перевірки не містить жодних відміток про проведення фотофіксації під час проведення перевірки.

Оцінюючи наявні докази, суд дотримується позиції, вказаної у рішенні Європейського суду з прав людини, яку він висловив у пункті 53 рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України», відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом».

Обов'язковою для застосування в Україні є практика Європейського суду з прав людини, яка статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визнана джерелом права.

Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифіковано Україною 17.07.1997 року, набула чинності для України 11.09.1997 року) "Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження".

Вирішуючи питання про застосування ст.13 Конвенції, суд бере до уваги, що в рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Аманн проти Швейцарії» (Заява №27798/95 п.88) зазначено, що стаття 13 Конвенції вимагає, щоб кожен, хто вважає себе потерпілим внаслідок заходу, який, на його думку, суперечив Конвенції, мав право на засіб правового захисту у відповідному національному органі для вирішення свого спору, а в разі позитивного вирішення - для одержання відшкодування шкоди. Однак це положення не вимагає безумовного досягнення вирішення спору на користь заявника.

Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому в силу положень частини 2 статті 77 вказаного кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем належними, допустимим, достовірними та достатніми доказами доведено правомірність винесення спірного рішення, в зв'язку з чим в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Судові витрати в справі відсутні.

Керуючись статтями 2, 6 ,9, 12, 14, 44, 139, 241 - 246, 250 , 255 КАС України, суд

вирішив:

У задоволенні адміністративного позову Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1, АДРЕСА_1) до Головного управління ДФС України в Херсонській області, Автономній республіці Крим та м. Севастополі (, 73026, м. Херсон, пр. Ушакова, 75), відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П'ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції,який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 29 квітня 2019 р.

Суддя Гомельчук С.В.

кат. 111010000