Справа № 160/9146/18
Суддя: Олійник Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2019-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

копія
ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 квітня 2019 року Справа № 160/9146/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОлійника В. М.
за участі секретаря судового засіданняМаксімова А.С.
представника позивача представника відповідача Стрижака Є.Ю. Летушева М.Ф.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-
03 грудня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 , в якому просить:
визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо неприйняття рішення про розірвання контракту про проходження громадянином України військової служби у Збройних Силах України від 17.03.2018 року, укладеного між Міністерством оборони України в особі командира 30 окремої механізованої бригади підполковника ОСОБА_2 та ОСОБА_1 та про звільнення ОСОБА_1 з військової служби на підставі підпункту «к» пункту другого частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»;
зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 прийняти рішення про розірвання контракту про проходження громадянином України військової служби у Збройних Силах України від 17.03.2018 року, укладеного між Міністерством оборони України в особі командира 30 окремої механізованої бригади підполковника ОСОБА_2 та ОСОБА_1 та звільнення ОСОБА_1 з військової служби на підставі підпункту «к» пункту другого частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
В обґрунтування позову позивач зазначив, що у березні 2016 року ним було укладено контракт з Міністерством оборони України про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах рядового, сержантського та старшинського складу строком на один рік.
17.03.2017 року ОСОБА_1 уклав з Міністерством оборони України в особі командира 30 окремої механізованої бригади підполковника ОСОБА_2 контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних силах України строком на три роки. Вказаний контракт набрав чинності з 31.03.2017 року.
01 жовтня 2018 року позивач звернувся до командира військової частини НОМЕР_1 з рапортом про звільнення з підстав, визначених п.п. «к» п.2 ч.5 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Листом відповідач повідомив позивача про те, що відповідно до пункту 20 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого указом Президента України від 10.12.2008 року №1153/2008, ОСОБА_1 , було продовжено строк військової служби за новим контрактом строком на три роки з 31 березня 2017 року по 30 березня 2020 року. Так як контракт закінчується 30 березня 2020 року підстав для його розірвання немає.
Однак позивач вважає бездіяльність відповідача щодо не розірвання контракту від 17.03.2017 року та не звільнення його з військової служби протиправною, оскільки згідно з підпунктом «к» пункту другого частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби, у разі якщо військовослужбовці проходять військову службу за контрактом, дію якого продовжено понад встановлені строки на період до закінчення особливого періоду або до оголошення демобілізації, та які вислужили не менше 18 місяців з дати продовження дії контракту, якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу під час особливого періоду.
Таким чином, позивач стверджує, що вищезазначеним Законом передбачено право військовослужбовців за контрактом на звільнення в період дії особливого періоду в разі, якщо контракт був продовжений понад встановлені строки та військовослужбовець прослужив не менше 18 місяців з дати такого продовження.
Станом на 01.10.2018 року ОСОБА_1 прослужив 18 місяців з дати продовження контракту та отримав право на розірвання контракту і звільнення з військової служби.
Ухвалою суду від 10 грудня 2018 року відкрито спрощене провадження у справі без виклику учасників справи та надано строк відповідачу для надання відзиву на позовну заяву.
Ухвалою суду від 18 лютого 2019 року вирішено подальший розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено судове засідання на 13 годину 00 хвилин 19 березня 2019 року.
В судовому засіданні 16 квітня 2019 року представник позивача позовні вимоги підтримав, адміністративний позов просив задовольнити.
Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти позовних вимог позивача зазначивши, що положення п.п. «к» пункту другого частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» на позивача не розповсюджуються, оскільки між ним та Міністерством оборони України укладено новий контракт, який закінчується 30 березня 2020 року, а тому відсутні підстави для його розірвання.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд встановив наступні обставини.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - позивач 17 березня 2016 року звернувся до Красногвардійсько-Кіровського ОРВК із заявою, в якій просив розглянути його кандидатуру щодо прийняття в добровільному порядку на військову службу за контрактом.
31 березня 2016 року позивач подав на ім`я командира військової частини рапорт, в якому просив зарахувати його на військову службу за контрактом строком на 1 рік та призначити на посаду курсанта.
Того ж дня між позивачем та Міністерством оборони України в особі командира 300 навчального гвардійського танкового полку 169 навчального гвардійського центру Сухопутних військ Збройних Сил України полковника ОСОБА_3 було укладено контракт про проходження громадянином України військової служби у Збройних Силах України на посадах рядового, сержантського та старшинського складу строком на один рік.
В подальшому позивач був переведений у військову частину НОМЕР_1 та отримав військове звання старший солдат.
17.03.2017 року позивач подав рапорт на ім`я командира взводу снайперів щодо укладення нового контракту про проходження військової служби строком на три роки.
17 березня 2017 року позивач уклав з Міністерством оборони України в особі командира 30 окремої механізованої бригади підполковника ОСОБА_2 контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних силах України строком на три роки. Вказаний контракт набрав чинності з 31.03.2017 року.
Зазначене підтверджується Витягом з наказу від 21 березня 2017 року.
01 жовтня 2018 року позивач звернувся до командира військової частини НОМЕР_1 з рапортом про звільнення з підстав, визначених п.п. «к» п.2 ч.5 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Листом від 22.10.2018 року відповідач повідомив позивача, про те, що підстав для розірвання контракту немає, оскільки контракт закінчується 30 березня 2020 року.
Вирішуючи позовні вимоги по суті, суд виходить з наступного.
Відповідно до частин першої та другої статті 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби здійснює та визначає Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-ХІІ (далі Закон №2232-ХІІ).
Частиною першою статті 1 Закону №2232-ХІІ визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Відповідно до частини першої статті 2 Закону №2232-ХІІ військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Частиною другою статті 2 Закону № 2232-ХІІ передбачено, що проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом; іноземцями та особами без громадянства - у добровільному порядку (за контрактом) на посадах, що підлягають заміщенню військовослужбовцями рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил України.
За приписами частини першої статті 4 Закону №2232-ХІІ Збройні Сили України та інші військові формування комплектуються військовослужбовцями шляхом: призову громадян України на військову службу; прийняття громадян України на військову службу за контрактом.
Тобто, вказаним Законом визначено два різні види проходження служби у Збройних Силах України. Добровільно уклавши контракт про проходження військової служби позивач набув статусу військовослужбовця за контрактом.
Відповідно до частини першої та другої статті 24 Закону 2232-ХІІ, початком проходження військової служби вважається день зарахування до списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) - для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом, у тому числі військовозобов`язаних, які проходять збори, та резервістів під час мобілізації.
Закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.
Відповідно до ч. 2 ст. 23 Закону №2232-ХІІ для громадян України, які приймаються на військову службу за контрактом та призначаються на посади, установлюються такі строки військової служби в календарному обчисленні:
для осіб рядового складу - 3 роки;
для осіб сержантського і старшинського складу - від 3 до 5 років;
для курсантів вищих військових навчальних закладів та військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів - час навчання у вищому військовому навчальному закладі або військовому навчальному підрозділі вищого навчального закладу;
для осіб офіцерського складу:
для громадян, яким первинне військове звання присвоєно після проходження повного курсу військової підготовки за програмою підготовки офіцерів запасу або в порядку атестування осіб до присвоєння первинних військових звань офіцерського складу запасу, - від 2 до 5 років;
для інших громадян - від 1 до 5 років.
Пунктом 2 частини дев`ятої статті 23 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що у разі настання особливого періоду для військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, дія контракту продовжується понад встановлені строки: з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, крім випадків, визначених частиною восьмою статті 26 цього Закону; з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації, крім випадків, визначених частиною восьмою статті 26 цього Закону.
Таким чином, в разі настання особливого періоду дія контракту автоматично продовжується понад строки, на який його укладено, з моменту оголошення мобілізації.
Згідно із абзацом одинадцятим статті 1 Закону України «Про оборону України», від 06.12.1991 №1932-ХІІ особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Відповідно до абзацу п`ятого статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 №3543-ХІІ особливий період це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Згідно із ч. 8 ст. 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» з моменту оголошення мобілізації (крім цільової) чи введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях настає особливий період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.
Отже, за змістом вищенаведених норм слідує, що з моменту оголошення мобілізації настає особливий період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.
Відповідно до Указу Президента України від 17.03.2014 року №303/2014 «Про часткову мобілізацію», який затверджений Законом України від 17.03.2014 року №1126-VІІ, постановлено: оголосити та провести часткову мобілізацію; Голові Служби безпеки України, начальнику Управління державної охорони України, Голові Служби зовнішньої розвідки України, вищому командуванню Національної гвардії України, керівникам центральних органів виконавчої влади, які мають у своєму підпорядкуванні військові формування України, Оперативно-рятувальну службу цивільного захисту, перевести підпорядковані військові формування України, Оперативно-рятувальну службу цивільного захисту на організацію та штати воєнного часу.
Указами Президента України від 06.05.2014 року №454/2014, від 21.07.2014 року №607/2014, від 14.01.2015 року №15/2015, які були затверджені Законами України від 06.05.2014 року №1240-VІІ, від 22.07.2014 року №1595-VІІ, від 15.01.2015 року №113-VІІІ відповідно, також оголошувались та проводились часткові мобілізації. Крім того, згідно з пунктом 5 Указу Президента України від 14.01.2015 року №15/2015 зобов`язано Кабінет Міністрів України, зокрема, перевести національну економіку України на функціонування в умовах особливого періоду в обсягах, що гарантують безперебійне забезпечення потреб Збройних Сил України та інших військових формувань України під час виконання покладених на них завдань, привести визначені галузі, підприємства, установи та організації у ступінь повна готовність.
Таким чином, з моменту прийняття Президентом України Указу від 17.03.2014 року №303/2014 «Про часткову мобілізацію» в Україні настав особливий період, зокрема, Збройні Сили України та інші військові формування України переведені на функціонування в умовах особливого періоду, а в подальшому Указом Президента України від 15.01.2015 року №113- VІІІ переведено національну економіку України на функціонування в умовах особливого періоду. Особливий період в Україні діє і по теперішній час.
Згідно з підпунктом «к» п. 2 ч. 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби, у разі якщо військовослужбовці проходять військову службу за контрактом, дію якого продовжено понад встановлені строки на період до закінчення особливого періоду або до оголошення демобілізації, та які вислужили не менше 18 місяців з дати продовження дії контракту, якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу під час особливого періоду.
Дійсно, вказаним положенням Закону передбачено право військовослужбовців за контрактом на звільнення в період дії особливого періоду в разі, якщо контракт був продовжений понад встановлені строки та військовослужбовець прослужив не менше 18 місяців з дати такого продовження.
Однак положення даної норми не можуть бути застосовані до позивача, оскільки, як було зазначено вище, між ним та Міністерством оборони України укладено новий контракт, який чинний до 30 березня 2020 року.
Відповідно до пп. а п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону №2232-ХІІ контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби, зокрема, у зв`язку із закінченням строку контракту.
Отже, на цей час позивач не має правових підстав для розірвання контракту і звільнення з військової служби.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
З огляду на викладене, суд не вбачає порушень Закону №2232-ХІІ у діях відповідача, а тому відсутні підстави для задоволення адміністративного позову.
Керуючись ст. ст. 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 26 квітня 2019 року.

Суддя (підпис) Рішення не набрало законної сили 26 квітня 2019 року. Суддя З оригіналом згідно. Суддя В.М. Олійник В.М. Олійник В.М. Олійник