Справа № 160/9882/18
Суддя: Тулянцева Інна Василівна
Дата ухвалення: 2019-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 березня 2019 року Справа № 160/9882/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Тулянцевої І.В., розглянувши у місті Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ТОВ «ДНІПРО ІНВЕСТ БУД» до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу, -
- визнати протиправною та скасувати постанову №ДН2120/251/АВ/МГ-ФС/813 від 13.12.2018 року про накладення штрафу в сумі 37 230,00 грн.
В обґрунтування позову позивачем зазначено, що за результатами інспекційного відвідування ТОВ «ДНІПРО ІНВЕСТ БУД» посадовими особами Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області складено акт інспекційного відвідування юридичної особи, яка використовує найману працю №ДН2120/251/АВ від 21.11.2018 року, згідно з висновками якого встановлено порушення підприємством вимог ч. 1 ст. 83 Кодексу законів про працю України, а саме, не нарахування та невиплата при звільненні ОСОБА_1 компенсації за невикористані дні щорічної відпустки. На підставі вказаних висновків відповідачем 13.12.2018 року прийнято оскаржувану постанову № ДН2120/251/АВ/МГ-ФС/813 про накладення штрафу уповноваженими особами в сумі 37 230,00 грн. у відповідності до положень абзацу 4 частини 2 статті 265 Кодексу законів про працю України. Вказану постанову вважають протиправною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки компенсація ОСОБА_1 за фактично відпрацьований час була нарахована підприємством у сумі 45,08 грн. в серпні 2017 року та виплачена 15.08.2017 року, що підтверджується розрахунковою відомістю № 8 від 15.08.2017 року і видатковим касовим ордером № 34 від 15.08.2017 року. За таких обставин, висновки контролюючого органу щодо порушень підприємством норм ст. 83 КЗпП України, на думку позивача, є помилковими. Крім того, вважають, що відповідачем були допущені порушення порядку проведення інспекційного відвідування, що призвело до формулювання в акті перевірки висновків щодо встановлених порушень, які не відповідають фактичним обставинам справи.
29.12.2018 р. позивачем подано клопотання про забезпечення адміністративного позову, яке на підставі ухвали суду від 29.12.2018 року повернуто без розгляду.
09.01.2019 р. позивачем подано клопотання про забезпечення адміністративного позову.
Ухвалою суду від 11.01.2019 р. у задоволенні клопотання про забезпечення позову шляхом зупинення дії постанови про накладення штрафу № ДН2120/251/АВ/МГ-ФС/813 від 13.12.2018 р. було відмовлено.
Ухвалою суду від 11.01.2019 року у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання на 08.02.2019 року на 11:00 год.
Цією ж ухвалою відповідачу було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали.
Відповідач - Головне управління Держпраці у Дніпропетровській області 07.02.2019 року подав до суду відзив на позовну заяву в якому проти задоволення позову заперечував та просив у задоволенні позову відмовити. Так, відповідач зазначив, що під час інспекційного відвідування ТОВ «ДНІПРО ІНВЕСТ БУД» посадовими особами ГУ Держпраці у Дніпропетровській області було встановлено, що підприємством при звільненні ОСОБА_1 не нараховувалась та не сплачувалась грошова компенсація за невикористані дні щорічної відпустки, що є порушенням норм ч. 1 ст. 83 КЗпП України та свідчить про недотримання позивачем мінімальних державних гарантій, визначених ст.12 Закону України «Про оплату праці». Оскільки, в ході інспекційного відвідування були встановлені порушення норм трудового законодавства, відповідачем правомірно було застосовано фінансові санкції у відповідності до положень абз. 4 ч. 2 ст. 265 Кодексу законів про працю України, у зв'язку із чим, підстави для скасування постанови від 13.12.2018 року № ДН2120/251/АВ/МГ-ФС/813, відсутні. Також зазначили, що інспекційне відвідування ТОВ «ДНІПРО ІНВЕСТ БУД» було здійснено з дотриманням процедур, передбачених ст.259 Кодексу законів про працю України, Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» та Порядком здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 року № 295 та звернули увагу на те, що позивачем дії контролюючого органу щодо оскарження дій відповідача при проведенні перевірки, оскаржені не були.
04.03.2019 року ТОВ «ДНІПРО ІНВЕСТ БУД» подало до суду відповідь на відзив в якому зазначено, що з боку підприємства не було допущено порушень норм ст. 83 Кодексу законів про працю України, оскільки ОСОБА_1 грошова компенсація за невикористані дні щорічної відпустки була нарахована та сплачена в серпні 2017 року, що виключає підстави для притягнення підприємства до відповідальності.
В судове засідання 08.02.2019 року сторони не з'явились. Від позивача поступило клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку із необхідністю надання додаткових доказів по справі. Розгляд справи було відкладено на 04.03.2019 року на 12:30 год.
В судове засідання 04.03.2019 року сторони не з'явились. Представником позивача до суду подано клопотання про продовження розгляду справи в порядку письмового провадження.
Від Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області 04.03.2019 року поступило клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з неможливістю прибуття представника в судове засідання, оскільки він зайнятий в іншому судовому процесі.
Суд зазначає, що у відповідності до положень ч. 1 ст. 205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними (п. 2 ч. 2 ст. 205 КАС України).
Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки (п. 1 ч. 3 ст. 205 КАС України).
Якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з'явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта (ч. 9 ст. 205 КАС України).
Оскільки, причина неявки відповідача в судове засідання 04.03.2019 року визнана судом неповажною, розгляд справи у відповідності до вимог ч. 9 ст. 205 КАС України продовжено в порядку письмового провадження.
15.03.2019 року від представника позивача до суду поступило клопотання про забезпечення позову.
Частиною 5 статті 250 КАС України передбачено, що датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
У зв'язку із тим, що строк розгляду справи (12.03.2019 року) припадав на період щорічної основної відпустки судді, рішення по справі ухвалено в перший робочий день після виходу з відпустки.
Також, ухвалою суду від 26.03.2019 року було задоволено клопотання представника позивача про забезпечення позову.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
За результатами інспекційного відвідування посадовою особою ГУ Держпраці у Дніпропетровській області було складено Акт інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю від 21.11.2018 року № ДН2120/251/АВ в якому відображені наступні порушення:
«ОСОБА_1 було призначено на посаду інженера технічного нагляду з 22 травня 2017 року, згідно з наказом від 19.05.2017 №8-к та звільнено з 30.06.2017 за згодою сторін, згідно з наказом №11-к. Згідно табелю обліку робочого часу ОСОБА_1 у червні 2017 року відпрацював 20 днів (40 годин). Розрахунково платіжна відомість за червень 2017 року містить інформацію щодо нарахування заробітної плати ОСОБА_1 за відпрацьовані 20 днів у розмірі 800 грн. При цьому, грошова компенсація за невикористані дні щорічної відпустки ОСОБА_1 не нараховувалась та не сплачувалась, про що свідчить платіжна відомість на виплату заробітної плати Товариства за червень 2017 №НЗП-000006, що порушує вимоги частини 1 ст. 83 КЗпП України: «У разі звільнення працівникові виплачується грошова компенсація за всі дні не використаної щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи». У відповідності до положень ст. 12 Закону України «Про оплату праці», норми оплати праці (за роботу в надурочний час; у святкові, неробочі та вихідні дні; у нічний час; за час простою, який мав місце не з вини працівника; при виготовленні продукції, що виявилася браком не з вини працівника; працівників молодше вісімнадцяти років, при скороченій тривалості їх щоденної роботи тощо) і гарантії для працівників (оплата щорічних відпусток) - є мінімальними державними гарантіями». Частиною 1 статті 116 Кодексу законів про працю України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум».
Відповідно до пункту 27 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №295 від 26 квітня 2017 року, посадовою особою Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області винесено припис від 27.11.2018 року №ДН2120/251/АВ/П, яким ТОВ «ДНІПРО ІНВЕСТ БУД» зобов'язано у строк до 05.12.2018 року усунути порушення, а також письмово повідомити про виконання припису.
В матеріалах справи відсутні відомості щодо оскарження вказано припису позивачем.
29 листопада 2018 року Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області прийнято Рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу №ДН2120/251/АВ/ТД/МГ/ІП, яким призначено розгляд справи про накладення штрафу за порушення законодавства про працю на 13 грудня 2018 року на 09 год. 00 хв. Копія вказаного рішення була направлена на юридичну адресу ТОВ «ДНІПРО ІНВЕСТ БУД» рекомендованим поштовим відправленням та було повернуто на адресу відправника у зв'язку з закінченням встановленого строку зберігання.
Вважаючи постанову про накладення штрафу уповноваженими особами №ДН2120/251/АВ/МГ-ФС/813 від 13.12.2018 року протиправною, позивач звернувся до суду із даним позовом.
Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість вказаних висновків відповідача і винесених на підставі таких висновків спірних актів індивідуальної дії на відповідність вимогам ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, проаналізувавши положення законодавчих актів, якими врегульовані спірні правовідносини, суд при винесенні рішення виходить з наступного.
Відповідно до частини 1 статті 259 Кодексу законів про працю України, державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Згідно з пунктом 1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України 11.02.2015 №96 (далі - Положення №96) Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику, зокрема з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення.
Держпраці відповідно до покладених на неї завдань здійснює державний контроль за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю (підпункт 6 пункту 6 Положення №96).
Пунктом 7 Положення №96 закрпілено, що Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи. На утворені територіальні органи Держпраці може покладати виконання завдань за міжрегіональним принципом.
У відповідності до зазначених норм, Головному управлінню Держпраці у Дніпропетровській області делеговано повноваження щодо здійснення на території області державного контролю за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю.
Процедуру проведення Управліннями Держпраці перевірки стану додержання законодавства про працю, визначено Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04.2007 року № 877-V (далі Закон №877-V) та Порядком здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України №295 від 26.04.2017 (далі - Порядок №295).
Відповідно до статті 1 Закону №877-V, державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб'єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.
Згідно з частиною 4 статті 2 Закону №877-V, заходи контролю здійснюються, в т.ч., органами державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами.
Зазначені у частині четвертій цієї статті органи, що здійснюють державний нагляд (контроль) у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зобов'язані забезпечити дотримання вимог статті 1, статті 3, частин першої, четвертої, шостої - восьмої, абзацу другого частини десятої, частин тринадцятої та чотирнадцятої статті 4, частин першої - четвертої статті 5, частини третьої статті 6, частин першої - четвертої та шостої статті 7, статей 9, 10, 19, 20, 21, частини третьої статті 22 цього Закону.
Державний нагляд (контроль) здійснюється за принципами, зокрема, здійснення державного нагляду (контролю) лише за наявності підстав та в порядку, визначених законом (стаття 3 Закону №877-V).
Відповідно до пункту 2 Порядку №295, державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці, зокрема: Держпраці та її територіальних органів.
Інспекційні відвідування проводяться, зокрема за рішенням керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин, прийнятим за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 4 - 7 цього пункту (пп.3 п.5 Порядку №295).
Тобто, інспекційне відвідування було призначено відповідачем у відповідності до норм діючого законодавства.
При цьому, суд зауважує, що позивачем ані підстави для проведення інспекційного відвідування, ані процедуру його проведення, не оскаржуються.
Відповідно до п.п. 19-21 Порядку № 295, за результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складаються акт і у разі виявлення порушень законодавства про працю - припис про їх усунення. Акт складається в останній день інспекційного відвідування або невиїзного інспектування у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, що його проводив, та керівником об'єкта відвідування або його уповноваженим представником. Якщо об'єкт відвідування не погоджується з викладеною в акті інформацією, акт підписується із зауваженнями, які є його невід'ємною частиною. Зауваження можуть бути подані об'єктом відвідування не пізніше трьох робочих днів з дати підписання акта. Письмова вмотивована відповідь на зауваження надається інспектором праці не пізніше ніж через три робочих дні з дати їх надходження.
Судом встановлено, що 26.11.18 року ТОВ «ДНІПРО ІНВЕСТ БУД» до ГУ Держпраці у Дніпропетровській області було подано заперечення на акт інспекційного відвідування від 21.11.2018 року № ДН2120/251/АВ в якому зазначено про невідповідність відображених в акті перевірки порушень фактичним обставинам справи та додані документи, що підтверджують виплату компенсації за невикористану відпустку при звільненні ОСОБА_1, які не були надані в ході інспекційного відвідування.
27.11.2018 року за вих. № 2505/4.1-10 головним державним інспектором відділу з питань додержання законодавства про працю, застрахованих осіб, зайнятість, працевлаштування інвалідів та з питань дитячої праці у Дніпропетровському регіоні Мельничук Світланою Володимирівною було надано відповідь на заперечення на акт інспекційного відвідування з якого вбачається, що заперечення щодо порушення законодавства про працю у частині нарахування та виплати компенсації за невикористану відпустку у відношенні ОСОБА_1, враховані.
Таким чином, твердження позивача з приводу порушень з боку посадової особи ГУ Держпраці у Дніпропетровській області процедури проведення інспекційного відвідування, а саме, неврахування заперечень до акту перевірки, є безпідставними та спростовуються дослідженими в ході розгляду справи доказами.
05.12.2018 року ТОВ «ДНІПРО ІНВЕСТ БУД» до ГУ Держпраці у Дніпропетровській області було подано відповідь на припис про усунення виявлених порушень в якому зазначено, що підприємство не заперечує того факту, що виплати всіх належних сум при звільненні ОСОБА_1 були здійснені пізніше дня звільнення, у зв'язку із чим, зобов'язуються в подальшому дотримуватись вимог законодавства про працю.
За таких обставин, суд критично ставиться до позиції позивача з приводу порушення процедури прийняття рішення про застосування фінансових санкцій, оскільки вони спростовуються встановленими в ході розгляду справи обставинами та дослідженими доказами.
Що стосується суті виявлених в ході інспекційного відвідування порушень, суд зазначає, що підставою для застосування штрафних санкцій, визначених абз. 4 ч. 2 ст. 265 КЗпП України, явилось встановлення відповідачем порушення ТОВ «ДНІПРО ІНВЕСТ БУД» мінімальних державних гарантій, передбачених ст. 12 Закону України «Про оплату праці» при проведенні розрахунку при звільненні ОСОБА_1
Частиною 1 статті 3 Кодексу законів про працю України передбачено, що законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.
Статтею 4 Кодексу законів про працю України визначено, що законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.
Частиною 1 статті 83 Кодексу законів про працю України передбачено, що у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки.
Відповідно до норм ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.
Механізм накладення на суб'єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою статті 265 КЗпП України та частинами другою - сьомою статті 53 Закону України «Про зайнятість населення» визначено постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення» від 17 липня 2013 року № 509 (далі по тексту - Порядок № 509).
Відповідно до п. 2 Порядку № 509, штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, начальниками управлінь і відділів Держпраці та їх заступниками (з питань, що належать до їх компетенції), начальниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками.
Штрафи можуть бути накладені, у тому числі, на підставі акта про виявлення під час перевірки суб'єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу.
Відповідно до п. 3 Порядку № 509, уповноважена посадова особа не пізніше ніж через 10 днів з дати складення акта приймає рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу.
Згідно з п. 8 Порядку № 590, за результатами розгляду справи уповноважена посадова особа на підставі акта, зазначеного в пункті 3 цього Порядку, приймає відповідне рішення.
Постанова про накладення штрафу складається у двох примірниках за формою, встановленою Мінсоцполітики, один з яких залишається у Держпраці або її територіальному органі, другий - надсилається протягом трьох днів суб'єктові господарювання або роботодавцю, стосовно якого прийнято постанову, або видається його представникові, про що на ньому робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника. У разі надсилання примірника постанови поштою у матеріалах справи робиться відповідна позначка.

Як було встановлено в ході розгляду справи, відповідачем при проведенні інспекційного відвідування встановлено, що при звільнені ОСОБА_1 (період роботи з 22 травня 2017 року по 30.06.2017 року) позивачем не проведено нарахування грошової компенсації за невикористані дні щорічної відпустки.

Подана позивачем до адміністративного позову копія розрахунково - платіжної відомості № НЗП - 000014 за серпень 2017 року, відповідно до якої проведено нарахування грошової компенсації за невикористані дні щорічної відпустки звільненому ОСОБА_1 у розмірі 45,08 грн. та видатковий касовий від 15.08.2017 року про виплату компенсації за червень 2017 року у розмірі 45,08 грн., не спростовує факту вчинення порушення позивачем норм частини 1 статті 83 Кодексу законів про працю України та засвідчує усунення цього порушення лише у серпні 2017 року, тобто через півтора місяці після звільнення працівника з роботи.

Відповідно до статті 12 Закону України «Про оплату праці» від 24.03.1995 року №108/95-ВР, норми оплати праці (за роботу в надурочний час; у святкові, неробочі та вихідні дні; у нічний час; за час простою, який мав місце не з вини працівника; при виготовленні продукції, що виявилася браком не з вини працівника; працівників, молодше вісімнадцяти років, при скороченій тривалості їх щоденної роботи тощо) і гарантії для працівників (оплата щорічних відпусток; за час виконання державних обов'язків; для тих, які направляються для підвищення кваліфікації, на обстеження в медичний заклад; для переведених за станом здоров'я на легшу нижчеоплачувану роботу; переведених тимчасово на іншу роботу у зв'язку з виробничою необхідністю; для вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років, переведених на легшу роботу; при різних формах виробничого навчання, перекваліфікації або навчання інших спеціальностей; для донорів тощо), а також гарантії та компенсації працівникам в разі переїзду на роботу до іншої місцевості, службових відряджень, роботи у польових умовах тощо встановлюються Кодексом законів про працю України та іншими актами законодавства України.

Норми і гарантії в оплаті праці, передбачені частиною першою цієї статті та Кодексом законів про працю України, є мінімальними державними гарантіями.

Тобто, наведеною нормою статті 12 Закону № 108/95-ВР та нормами ст. 83 КЗпП України щодо виплати працівнику при звільненні грошової компенсації за всі не використані ним дні щорічної відпустки, передбачено як мінімальну державну гарантію.

Частиною четвертою статті 265 КЗпП України передбачено, що штрафи, зазначені у частині другій цієї статті, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до абз. 4 ч. 2 статті 265 Кодексу законів про працю України, юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі недотримання мінімальних державних гарантій в оплаті праці - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

З урахуванням наведеного, суд зазначає, що в ході розгляду справи позивачем не були спростовані факти порушення порядку виплати ОСОБА_1 при звільненні грошової компенсації за всі не використані ним дні щорічної відпустки, що свідчить про правомірність застосування до нього фінансових санкцій оскаржуваним рішенням.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (частина 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

В ході розгляду справи відповідачем було доведено правомірність прийняття постанови №ДН2120/251/АВ/МГ-ФС/813 від 13.12.2018 року про застосування до підприємства штрафних санкцій в сумі 37 230,00 грн., у зв'язку із чим, відсутні підстави для задоволення позову.

Оскільки, рішенням суду у задоволенні позову відмовлено, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 9, 73-78, 90, 139, 243, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ДНІПРО ІНВЕСТ БУД» (49000, м. Дніпро, вул. Старокозацька, буд. 58 офіс 404, ) до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області (49107, м.Дніпро, вул.Казакова, буд. 3, ) про визнання протиправною та скасування постанови - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.В. Тулянцева