Справа № 200/10537/18-а
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2019-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2019 року справа №200/10537/18-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сіваченка І.В., суддів: Арабей Т.Г., Блохіна А.А., секретар судового засідання Верховецька Г.О., за участі позивача ОСОБА_1, відповідача Гончарової О.В., представника третьої особи ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу начальника відділу культури і туризму Олександрівської райдержадміністрації Гончарової Олени Володимирівни на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 28 лютого 2019 року (повне судове рішення складено 11 березня 2019 року у м. Слов'янську) у справі № 200/10537/18-а (суддя в І інстанції Тарасенко І.М.) за позовом ОСОБА_1 до начальника відділу культури і туризму Олександрівської райдержадміністрації Гончарової Олени Володимирівни, третя особа в.о. голови Олександрівської райдержадміністрації Давимук В.П. про визнання протиправними та незаконними дії та зобов'язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

В жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до начальника відділу культури і туризму Олександрівської райдержадміністрації Гончарової Олени Володимирівни, третя особа - в.о. голови Олександрівської райдержадміністрації Давимук В.П. про визнання протиправними та незаконними дії та зобов'язання вчинити певні дії.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 02 січня 2018 року начальником відділу культури і туризму райдержадміністрації Гончаровою О.В. прийнятий наказ № 02-ОД, відповідно до п. 2 якого, скасовано наказ в.о. начальника відділу культури і туризму від 30.10.2014 № 56-од «Про встановлення надбавки ОСОБА_1.», наказ в.о. начальника відділу культури і туризму від 06.05.2015 № 12-к «Про встановлення надбавки ОСОБА_5 за складність та напруженість в роботі», наказ в.о. начальника відділу культури і туризму від 01.03.2016 № 28-од «Про встановлення надбавки», абзаци 1,2,3,4,5,9,10,11 пункту 2 наказу в.о. начальника відділу культури і туризму від 04.01.2016 № 01-од «Про встановлення надбавок».

Позивач вважає вищевказаний наказ сфальсифікованим та протиправним, отже, просила визнати протиправними та незаконними дії начальника відділу культури і туризму райдержадміністрації Гончарової О.В. у виданні наказу № 02-ОД п. 2 від 02.01.2018 про встановлення надбавки ОСОБА_1 в розмірі 30% та зобов'язати відділ культури і туризму Олександрівської райдержадміністрації скасувати п.2 наказу № 02-ОД від 02.01.2018 «Про встановлення надбавки ОСОБА_1 в розмірі 30% та скасування наказу відділу культури і туризму райдержадміністрації від 30.10.2014 року № 56-ОД.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 28 лютого 2019 року позовні вимоги задоволені.

Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні відповідач Гончарова О.В. підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити, в чому була підтримана представником третьої особи та проти чого заперечувала позивач.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, задовольнити частково, з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що позивач з 15 серпня 2014 року займала посаду заступника директора з культурно масової, інформаційної та науково - методичної роботи районного центру культури та дозвілля Олександрівського відділу культури і туризму райдержадміністрації (далі за текстом - заступник директора РКЦД).

Наказом в.о. начальника відділу культури і туризму райдержадміністрації № 56-од від 30.10.2014 ОСОБА_1 встановлено надбавку за складність та напруженість у роботі у розмірі 50% посадового окладу з 01 листопада 2014 року.

Наказом начальника відділу культури і туризму райдержадміністрації № 51-од від 31 жовтня 2017 року, у зв'язку з економією фонду оплати праці скасовано надбавку за складність та напруженість у роботі ОСОБА_1 у розмірі 50% до посадового окладу з 01 листопада 2017 року.

Не погодившись із вищевказаним наказом, позивач звернулась до Олександрівського районного суду Донецької області із позовом до відділу культури і туризму Олександіврської районної державної адміністрації, третя особа - Олександрівська районна державна адміністрація, про визнання протиправним та скасування наказу № 51-од від 31 жовтня 2017 року «Про скасування надбавки за складність та напруженість у роботі» у розмірі 50% до посадового окладу та зобов'язання начальника відділу культури і туризму райдержадміністрації - Гончарову Олену Володимирівну, нарахувати та сплатити на її користь не донараховану суму заборгованості по заробітній платі за період з 01.11.2017 по 01.12.2017.

Постановою Олександрівського районного суду Донецької області від 29 березня 2018 року у справі № 240/953/17, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково, а саме: визнано дії відділу культури і туризму Олександрівської райдержадміністрації, що полягали у виданні наказу № 51-од від 31 жовтня 2017 року «Про скасування надбавки за складність та напруженість у роботі» в частині скасування надбавки за складність та напруженість у роботі з 01 листопада 2017 року ОСОБА_1 - заступнику директора РКЦД в розмірі 50% до посадового окладу, - протиправними; зобов'язано відділ культури і туризму Олександрівської райдержадміністрації скасувати наказ № 51-од від 31 жовтня 2017 року - «Про скасування надбавки за складність та напруженість у роботі» в частині скасування надбавки за складність та напруженість у роботі з 01 листопада 2017 року ОСОБА_1 - заступнику директора РКЦД в розмірі 50% до посадового окладу; зобов'язано відділ культури і туризму Олександрівської райдержадміністрації нарахувати та сплатити заступнику директора з культурно масової, інформаційної та науково-методичної роботи, районного центру культури та дозвілля ОСОБА_1 надбавку за складність та напруженість у роботі в розмірі 50% до посадового окладу за період з 01.11.2017 по 30.12.2017.

В той же час, 02 січня 2018 року начальником відділу культури і туризму райдержадміністрації Гончаровою О.В. прийнято наказ № 02-од, відповідно до якого скасовано наказ в.о. начальника відділу культури і туризму від 30.10.2014 № 56-од «Про встановлення надбавки ОСОБА_1.», наказ в.о. начальника відділу культури і туризму від 06.05.2015 № 12-к «Про встановлення надбавки ОСОБА_5 за складність та напруженість в роботі», наказ в.о. начальника відділу культури і туризму від 01.03.2016 року № 28-од «Про встановлення надбавки», абзаци 1,2,3,4,5,9,10,11 пункту 2 наказ в.о. начальника відділу культури і туризму від 04.01.2016 року № 01-од «Про встановлення надбавок» та встановлено ОСОБА_1 надбавку за складність та напруженість у роботі з 01 січня 2018 року по 30 червня 2018 року в межах фонду оплати праці, у розмірі 30% від посадового окладу.

Відповідно до штатного розпису районного центру культури та дозвілля з 01.01.2018 посадовий оклад заступнику директора РЦКД становить 3735,00 грн., надбавка за вислугу років становить 373,50 грн., надбавка за складність і напруженість складає 30 % та становить 1120,50 грн., фонд з/п на 1 місяць 5229,00 грн., оздоровчі 3735,00 грн., фонд з/п на 12 місяців 66483,00 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов таких висновків.

Оплата праці працівників відділу культури і туризму райдержадміністрації здійснюється відповідно до Наказу Міністерства культури і туризму України від 18 жовтня 2005 року № 745 «Про впорядкування умов оплати праці працівників культури на основі Єдиної тарифної сітки» (зі змінами та доповненнями). У п. 3 відповідного наказу вказано «Надати право керівникам місцевих органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, при яких створені централізовані бухгалтерії, керівникам бюджетних установ, закладів та організацій культури в межах фонду заробітної плати, затвердженого в кошторисах: установлювати працівникам цих установ, закладів та організацій конкретних розміри посадових окладів та доплат і надбавок до них.

Надбавка за складність і напруженість у роботі - одна з виплат стимулюючого характеру, яка передбачає виконання різноманітної за складом роботи, нелегкої для вирішення і виконання, що потребує уваги, зосередження, додаткових зусиль та часу. Надбавка встановлюється до посадового окладу залежно від завдань, що стоять перед відповідним підрозділом, у разі якісного виконання працівником своїх посадових обов'язків згідно з наказом керівника установи, закладу.

За наказом керівника працівнику можу бути знижений раніше встановлений розмір надбавки або припинена її виплата до закінчення визначеного наказом терміну в разі: несвоєчасного виконання завдань, погіршення трудової дисципліни, відсутності коштів на ці цілі.

Відповідно до п. 1 ч. 3 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2002 № 1298 «Про оплату праці працівників на основі Єдиної тарифної сітки розрядів і коефіцієнтів з оплати праці працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери», у разі несвоєчасного виконання завдань, погіршення якості роботи і порушення трудової дисципліни зазначені надбавки скасовуються або зменшуються.

Пункт 4 зазначеної вище постанови, п. 3 Наказу Міністерства Культури України № 745 від 18.10.2005 - не передбачають право керівників місцевих органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, при яких створені централізовані бухгалтерії, керівникам бюджетних установ, закладів та організацій культури в межах фонду заробітної плати, затвердженого в кошторисах скасовувати встановлені надбавки в межах строку дії наказу про їх встановлення.

Разом з тим, місцевий суд, встановивши фактичні справи та надавши правову оцінку спірним правовідносинам, допустив порушення правил юрисдикції адміністративних судів.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси (ст. 5 КАС України).

Адміністративною справою у розумінні п. 1 ч. 1 ст. 4 КАС України є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов'язує надавати такі послуги виключно суб'єкта владних повноважень, і спір виник у зв'язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб'єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв'язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб'єкта владних повноважень або іншої особи.

За правилами п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Ужитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України).

Таким чином, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності такого суб'єкта, прийнятих або вчинених ним при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Отже, юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка правильності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Судом апеляційної інстанції встановлено з копії трудової книжки позивача, що 16 вересня 2005 року позивача звільнено з посади начальника управління праці та соціального захисту населення райдержадміністрації у зв'язку з досягненням граничного віку перебування на державній службі та виходом на пенсію згідно ст.ст.23,30 Закону України «Про державну службу» (а.с.12 зв.).

З огляду на це, враховуючи посаду, яку займала позивач, а також характер діяльності установи-роботодавця, колегія суддів зазначає, що ОСОБА_1 не перебувала на державній (публічній) службі, що не заперечувала остання і в суді апеляційної інстанції.

З наведеного випливає, що відносини, які склалися між позивачем та відповідачем, не є публічно-правовими, оскільки спір між фізичною особою - ОСОБА_1 з начальником відділу культури і туризму райдержадміністрації Гончаровою О.В., органом державної влади виник з приводу перевірки правильності оскаржуваного наказу, прийнятого суб'єктом владних повноважень не при здійсненні владних управлінських функцій, а для врегулювання трудових відносин між працівником та установою.

Ураховуючи наведене, предмет спірних правовідносин носить приватно-правовий характер, а тому даний спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, що в повній мірі узгоджуються з діючим на момент виникнення спірних правовідносин законодавством.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 19 лютого 2018 року у справі № 807/1446/15 (реєстраційний номер рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень 72290792).

Ураховуючи характер спору, суб'єктний склад спірних правовідносин, предмет та підстави заявлених вимог, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що законодавством та наявною судовою практикою розгляд цієї справи віднесено до справ цивільної, а не адміністративної юрисдикції.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.

Згідно із частиною першою статті 319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Порушення правил юрисдикції адміністративних судів, встановлених статтею 19, є обов'язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів апеляційної скарги.

Згідно до п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Оскільки місцевий суд помилково розглянув справу у порядку адміністративного судочинства, то відповідно до пункту 1 частини першої статті 238, частини першої статті 319 КАС України, ухвалене у справі судове рішення підлягає скасуванню, а провадження в адміністративній справі - закриттю.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 238, п. 3 ч. 1 ст. 315, ч. 1 ст. 319 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу начальника відділу культури і туризму Олександрівської райдержадміністрації Гончарової Олени Володимирівни - задовольнити частково.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 28 лютого 2019 року у справі № 200/10537/18-а - скасувати, а провадження у справі - закрити.

Повне судове рішення - 07 травня 2019 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І.В. Сіваченко

Судді Т.Г. Арабей

А.А. Блохін