Справа № 0940/2503/18
Суддя: Нос Степан Петрович
Дата ухвалення: 2019-05-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2019 рокуЛьвів№ 857/3677/19
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Носа С. П.,

суддів - Попка Я. С., Обрізка І. М.;

за участю секретаря судового засідання - Джули В. М.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2019 року у справі № 0940/2503/18 (головуючий суддя - Главач І. А., м. Івано-Франківськ) за адміністративним позовом Державного підприємства "Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат" до Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування окремих положень індивідуального акту - постанови,

ВСТАНОВИВ:

10 січня 2019 року Державне підприємство "Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат" звернулося до суду з позовом, яким просило визнати протиправними та скасувати окремі положення індивідуального акту - постанови від 26.12.2018 року, винесеної заступником начальника Івано-Франківського міського відділу ДВС Люкляном О.П., про арешт коштів боржника (на поточних рахунках відкритих підприємством у АТ «ОТП Банк» - № 5502, МФО 300528; електронному рахунку в Казначействі України для сплати ПДВ - № 6391, МФО 899998) у зведеному виконавчому провадженні № 43824756, в частині накладення арешту на вказані рахунки АТ «ЩТП Банк» та Казначействі України.

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що заступником начальника Івано-Франківського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківської області Люкляном О.П. протиправно, згідно оскаржуваної постанови, накладено арешт на грошові кошти, оскільки вказані рахунки призначені для забезпечення виплати заробітної плати працівникам підприємства, сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та інших обов'язкових зборів та платежів, внаслідок чого порушуються конституційні права громадян, які працюють на підприємстві та унеможливлюється виконання обов'язку позивача зі сплати податків та інших обов'язкових платежів.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2019 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправною та скасовано постанову про арешт коштів боржника від 26.12.2018 ЗВП №43824756 в частині арешту коштів, які призначені для оплати праці, єдиного соціального внеску, податку з доходів фізичних осіб, військового збору та податку на додану вартість, що містяться на рахунку № 5502 в АТ "ОТП Банк" (МФО 300528). У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції Івано-Франківський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення яким відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування апеляційної скарги відповідач вказує, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, судове рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

На підтвердження доводів апеляційної скарги відповідач зазначає, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що у разі, якщо норма матеріального права, яка підлягає застосуванню за вимогою позивача вказує на те, що відповідальність повинна нести інша особа, а не та, до якої пред'явлено позов, оскільки не є учасником спірних правовідносин, то підстави для задоволення такого позову відсутні. Крім того, слід зазначити, що не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Постановою Правління Національного банку України від 11.09.2017 року №89 затверджено План рахунків бухгалтерського обліку банків України та Інструкцію про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку банків України. Планом передбачено, що до Класу 2 рахунків "Операцій з клієнтами" включено, зокрема, рахунки 2600 кошти на вимогу суб'єктів господарювання та 2604 цільові кошти на вимогу суб'єктів господарювання. Саме рахунки " 2604" є спеціальними рахунками, на які розповсюджується обмеження у накладенні арешту, передбачені положеннями Закону України "Про виконавче провадження".

В судовому засіданні представник позивача щодо апеляційної скарги заперечив та просить відмовити в задоволенні такої в повному обсязі. Відповідач та апелянт явку повноважного представника в судове засідання не забезпечив, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що відповідно до ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід задовольнити повністю з наступних підстав.

Встановлено та підтверджено матеріалами справи і не заперечується сторонами, що Державне підприємство "Івано-Франківський ліспромкомбінат" засноване на державній власності та належить до сфери управління Міністерства оборони України, про що свідчить виписка з ЄДРПОУ (а.с.14-19).

Також встановлено, що заступником начальника Івано-Франківського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківської області Люкляном О.П. при примусовому виконанні зведеного виконавчого провадження № .12.2018 було винесено постанову про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на кошти в межах суми 3887067,20 грн., що містяться на всіх рахунках Державного підприємства "Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат", відкритих в Івано-Франківській філії ПАТ КБ "Приватбанк" м. Івано-Франківськ, МФО 336677; АТ "ОТП Банк", МФО 300528; Казначействі України, МФО 899998; ПАТ "Фідобанк", МФО 300175; ПАТ "Промінвестбанк", МФО 300012; ГУ ДКСУ в Івано-Франківській області, МФО 836014; ГУ ДКСУ у Львівській області, МФО 836014; АТ "Єврогазбанк", МФО 380430 (а.с.135-136).

Задовольняючи частково адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що накладення арешту на кошти позивача, які призначені для виплати заробітної плати та сплати обов'язкових платежів до бюджету унеможливлює своєчасну її виплату, що в свою чергу призводить до порушення конституційних прав громадян, які працюють у позивача та унеможливлюється виконання обов'язку позивача зі сплати податків та інших обов'язкових платежів. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що положення індивідуального акту, а саме: постанови про арешт коштів боржника винесена з порушенням вимог чинного законодавства і підлягає скасуванню, оскільки прийнята без дотримання необхідного балансу між несприятливими наслідками для прав працівників позивача і цілями, на досягнення яких спрямована оскаржувана постанова.

Колегія суддів апеляційного суду з обумовленими висновками суду першої інстанції не погоджується виходячи з такого.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця визначено статтею 287 КАС України.

Відповідно до ч.1 ст.287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

При цьому, частиною 3 вказаної статті Кодексу передбачено, що відповідачем у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби є відповідний орган державної виконавчої служби, а у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності приватного виконавця - приватний виконавець.

Згідно статті 6 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" від 02.06.2016р. №1403-VIII систему органів примусового виконання рішень становлять: Міністерство юстиції України; органи державної виконавчої служби, утворені Міністерством юстиції України в установленому законодавством порядку.

Відповідно до пункту 3 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012р. №512/5, органами державної виконавчої служби є Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, до якого входить відділ примусового виконання рішень; управління державної виконавчої служби головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, до складу яких входять відділи примусового виконання рішень; районні, районні в містах, міські (міст обласного значення), міськрайонні, міжрайонні відділи державної виконавчої служби відповідних територіальних управлінь юстиції. Наведений перелік органів державної виконавчої служби є вичерпним.

Як видно з витягу Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (https://usr.minjust.gov.ua/ua/freesearch) Головне територіальне управління юстиції в Івано-Франківській області та Івано-Франківський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області є окремими самостійними юридичними особами.

Таким чином, Івано-Франківський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області є самостійним органами державної виконавчої служби у розумінні Закону №1403-VIII, а тому є належним відповідачем у даній справі.

Відповідно до ч.3, ч.4 ст.48 КАС України якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача.

Отже, у даному випадку суд першої інстанції повинен був за правилами статті 48 КАС України здійснити заміну первинного відповідача на належного, залучити до участі у справі співвідповідача або, у разі наявності заперечень позивача, залучити як другого відповідача.

Аналіз статті 48 КАС України, що встановлює правила заміни неналежної сторони дає підстави для висновку, що заміна неналежного відповідача, або залучення до справи співвідповідача може проводитися виключно судом першої інстанції.

Оскільки стаття 48 КАС України, як наслідок заміни неналежного відповідача чи залучення належного відповідача у якості другого відповідача, передбачає розгляд справи спочатку, апеляційний суд позбавлений такої процесуальної можливості як заміна неналежної сторони.

Можливості заміни неналежної сторони судом апеляційної інстанції Кодексом адміністративного судочинства України не передбачено.

Таким чином, апеляційному перегляду підлягає справа, відповідачем по якій є неналежний орган, та в якій публічно-правовий спір вже вирішено.

Враховуючи, що Головне територіальне управління юстиції в Івано-Франківській області не є належним відповідачем у справі, та суд апеляційної інстанції позбавлений можливості провести його заміну, або залучити співвідповідача (другого відповідача), як і позбавлений можливості направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, судова колегія вважає, що у даному випадку слід відмовити позивачу у задоволенні позову з підстав пред'явлення його до неналежного органу. Аналогічну правову позицію у подібних правовідносинах висловлено Верховним Судом у постанові від 13.06.2018 року по справі №303/3416/17 (адміністративне провадження №К/9901/6799/18).

З огляду на викладене апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції слід скасувати (як таке, що постановлене за участю неналежного відповідача) та прийняти постанову про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до ч.1 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення підлягає скасуванню, оскільки суд неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи і рішення прийняте з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 308, 310, 312, п. 2 ч. 1 ст. 315, ст. ст. 317, 321, 322, ч. 1 ст. 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області - задовольнити.

Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2019 року у справі № 0940/2503/18 - скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову Державного підприємства "Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат" до Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування окремих положень індивідуального акту - постанови - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення. У випадку оголошення судом апеляційної інстанції лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. П. Нос
судді Я. С. Попко
І. М. Обрізко
Повне судове рішення складено 07 травня 2019 року.