Справа № 520/3814/19
Суддя: Сліденко А.В.
Дата ухвалення: 2019-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Харків

06.05.2019 р. справа №520/3814/19 Харківський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Сліденко А.В., за участі секретаря - Стрєлка О.В., представника позивача - Воронкова С.В.,, представника відповідача - Мельник ТО.О., розглянувши у порядку ст. 287 КАС України у відкритому судовому засіданні справу за позовом

Слобожанського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова
до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області
проскасування постанови від 26.03.2019 р. ВП №57922057, -

встановив:

Позивач, Слобожанське об'єднане управління Пенсійного Фонду України у м. Харкова, у якості боржника у виконавчому провадженні (а не як владний суб'єкт) у порядку адміністративного судочинства заявив вимогу про визнання протиправною та скасування постанови старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 26.03.2019 р. ВП №57922057 про накладення 5.100,00 грн. штрафу.

Підставами позову є доводи про те, що райУПФУ вжиті усі можливі організаційно-правові заходи, спрямовані на виконання рішення суду у повному обсязі. Запит до розпорядника коштів вищого рівня - ГУ ПФУ в Харківській області з приводу виділення додаткових асигнувань на проведення виплат за рішенням суду був залишений без задоволення.

Відповідач, Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області, з поданим позовом не погодився.

Підставами заперечень проти позову є доводи про те, що райУПФУ без поважних причин не виконано рішення суду в частині проведення платежів.

Суд, вивчивши доводи позову і заперечень проти позову, повно виконавши процесуальний обов'язок зі збору доказів, перевіривши доводи сторін добутими доказами, з'ясувавши обставини фактичної дійсності, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

За матеріалами справи судом встановлено такі обставини спору.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 29.11.2018 р. по справі №520/9327/18 було скасовано оформлене протоколом від 14.09.2018р. рішення Слобожанського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова від 14.09.2018 року в частині дати перерахунку ОСОБА_3 суми щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці - 01.08.2018 року, та розміру довічного грошового утримання судді у відставці - 31398,30 грн.; Слобожанське об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова було зобов'язане перерахувати і виплатити ОСОБА_3 щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці з 01.01.2018 року у розмірі 31398,84 грн., з урахуванням вже виплачених сум.

11.12.2018 р. за даним рішенням суду було видано виконавчий лист, за яким відповідачем відкрито виконавче провадження ВП №57922057.

17.12.2018 р. постанова про відкриття виконавчого провадження зареєстрована за обліком вхідної кореспонденції райУПФУ.

22.03.2019 р. заявник листом №3861/48-02-04 звертався до ГУ ПФУ в Харківській області з приводу виділення додаткових асигнувань на виконання рішення суду по справі №520/9327/18.

Листом від 11.04.2019 р. ГУ ПФУ в Харківській області фактично відмовило у виділенні додаткових асигнувань.

26.03.2019 р. відповідач в особі старшого державного виконавця видав постанову про накладення 5.100,00 грн. штрафу за невиконання рішення суду без поважних причин.

Як з'ясовано судом, юридичною підставою для прийняття оскарженого рішення владний суб'єкт обрав положення ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження», а фактичною підставою послугувало судження владного суб'єкта про невиконання рішення суду без поважних причин.

Перевіряючи відповідність закону оскарженого рішення владного суб'єкта, суд відзначає, що до відносин, які склались на підставі установлених судом обставин спору, підлягають застосуванню наступні норми права.

Згідно з ч. 1 ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Частиною 2 ст. 61 Конституції України передбачено, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Суд погоджується з аргументом відповідача про те, що невиконання особою рішення суду з огляду на приписи ст. 129-1 Конституції України, ст.ст. 14, 370 КАС України формально містить ознаки протиправного діяння.

Проте, з урахуванням загального правила відносно складу правопорушення для визначення винності дій особи і кваліфікації його як порушника державний виконавець повинен з'ясувати та обов'язково відобразити у тексті відповідного власного рішення про накладення міри юридичної відповідальності у вигляді штрафу обставини: 1) обізнаності особи з відкриттям виконавчого провадження (тобто, зокрема, достовірно встановити дату одержання постанови про відкриття виконавчого провадження); 2) обсягу дій, вчинених особою на виконання рішення суду; 3) наявності у особи безперешкодної змоги виконати рішення суду тощо.

Така вимога до реалізації владним суб'єктом управлінської функції міститься у ч. 2 ст. 2 КАС України, де указано, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Між тим, оскаржене рішення державного виконавця таких відомостей не містить.

У пункті 68 постанови Верховного Суду від 17.12.2018 р. по справі №509/4156/15-а (адміністративне провадження №К/9901/7504/18) міститься правовий висновок, у силу якого адміністративний суд під час перевірки правомірності рішення суб'єкта владних повноважень, повинен надати правову оцінку тим обставинам, які стали підставою для його прийняття та наведені безпосередньо у цьому рішенні, а не тим, які в подальшому були виявлені суб'єктом владних повноважень для доведення правомірності («виправдання») свого рішення.

Окрім того, у постанові Верховного Суду від 28.02.2019 року по справі №822/1080/17 (провадження №К/9901/23142/18) викладено правовий висновок, у силу якого невиконання судового рішення в частині виплати за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин, що раніше було зазначено і Верховним Судом України постановах від 24.03.2015р. (справа №21-66а15) та від 02.12.2015р. (справа №21-5115а15).

Надавши оцінку аргументам учасників справи, суд приходить до переконання, що при винесені оскарженого рішення державний виконавець не виявив у боржника можливості (змоги) вільно і безперешкодно виконати рішення суду в частині проведення платежів з урахуванням особливостей функціонування територіальних органів Пенсійного Фонду України.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Оцінивши добуті по справі докази в їх сукупності за правилами ст.ст. 72-77, 90, 211 КАС України, суд доходить висновку, що у спірних правовідносинах владний суб'єкт не забезпечив реалізацію управлінської функції відповідно до ч. 2 ст. 19 КАС України, вирішив питання про притягнення особи до юридичної відповідальності без повного та достовірного з'ясування усіх юридично значимих факторів.

Факт порушення прав та інтересів заявника знайшов підтвердження проведеним судовим розглядом, що є визначеною процесуальним законом підставою для задоволення заявленої вимоги.

Розподіл судових витрат належить провести за правилами ст.ст. 139, 143 КАС України та Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст.ст. 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст.6-9, ст.ст.72-77, 211, 241-243, 255, 287, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

вирішив:

Позов - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 26.03.2019 р. ВП №57922057

Роз'яснити, що рішення підлягає оскарженню шляхом подання апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду у порядку п. 15.5 Розділу VII КАС України та у строк згідно з ч.6 ст. 287 КАС України, а саме: протягом 10 днів з дня проголошення.

Роз'яснити, що рішення набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України, а саме: після закінчення строку подання скарги усіма учасниками справи або за наслідками процедури апеляційного перегляду.

Роз'яснити, що судове рішення виготовлено у повному обсязі і проголошено у порядку ст. 287 КАС України 6 травня 2019 року.

Суддя Сліденко А.В.