Справа № 0440/6210/18
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2019-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

24 квітня 2019 року м. Дніпросправа № 0440/6210/18

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Шлай А.В. (доповідач),

суддів: Кругового О.О.,

за участю секретаря судового засідання Іотової А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 січня 2019 р. (суддя Дєєв М.В.) в адміністративній справі №0440/6210/18 за позовом ОСОБА_1 до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Дніпропетровської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_2, про визнання протиправним та скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення дисциплінарної палати Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Дніпропетровської області № 128/ДПВ-17 від 22.12.2017 про відмову в порушенні дисциплінарної справи відносно адвоката ОСОБА_2 та зобов'язати Кваліфікаційно-дисциплінарну комісію адвокатури Дніпропетровської області порушити дисциплінарну справу відносно адвоката ОСОБА_2 і розглянути її у відповідності до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність". В обгрунтування позову ОСОБА_1 вказував на те, що член дисциплінарної палати КДКА не провів перевірку відомостей про дисциплінарний проступок адвоката ОСОБА_2, викладених у скарзі, не отримав у адвоката пояснень по суті порушених питань. Спірне рішення відповідача є необгрунтованим, яке прийнято без урахування усіх обставин, що мають значення.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 серпня 2018 р. відкрито спрощене позовне провадження.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2018 р. розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 січня 2019 р. у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій стверджує, що всі наявні у справі докази доводять протиправність спірного рішення відповідача. На думку скаржника, неподання відповідачем відзиву на позовну заяву у строк, визначений в ухвалі суду першої інстанції, необхідно розцінювати як визнання позову, що є підставою для задоволення позовних вимог.

У судове засідання скаржник не прибув, направив заяву від 01.04.2019 про відкладення розгляду справи у зв'язку із його участю у судовому засіданні Токмацького районного суду Запорізької області.

При вирішенні зазначеного клопотання скаржника колегія суддів керується приписами частини 2 статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. Частина перша цієї ж статті передбачає можливість відкладення розгляду справи за клопотанням учасника справи, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Зважаючи на те, що ОСОБА_1 не надано жодних доказів неможливості його явки у визначений судом апеляційної інстанції день і час судового засідання, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи.

У судовому засіданні ОСОБА_2 заперечувала проти задоволення апеляційної скарги.

Кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури Дніпропетровської області в судове засідання уповноваженого представника не направила, про причини неприбуття не повідомила.

Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини:

12 грудня 2017 р. ОСОБА_1 подана скарга до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Дніпропетровської області про наявність в діях адвоката ОСОБА_2 ознак дисциплінарного проступку. 22 грудня 2017 р. дисциплінарною палатою Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Дніпропетровської області винесено рішення № 128/ДПВ-17, яким відмовлено в порушенні дисциплінарної справи відносно адвоката ОСОБА_2 19 березня 2018 р. ОСОБА_1 оскаржив до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Дніпропетровської області відповідною скаргою, в якій просив скасувати вказане рішення та прийняти нове рішення про відкриття дисциплінарного провадження відносно адвоката ОСОБА_2 26 червня 2018 р. Вищою кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури винесено рішення №VІ-007/2018 року, яким скарга ОСОБА_1 від 19.03.2018 залишена без задоволення, рішення дисциплінарної палати Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Дніпропетровської області № 128/ДПВ-17 від 22.12.2017 залишено без змін.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку про надання правової оцінки спірного рішення виключно у контексті дотримання відповідної процедури, не втручаючись у надану відповідачем юридичну оцінку доказам, зібраним у ході процедури проведення перевірки відомостей про дисциплінарний проступок адвоката на предмет їх достаності для вирішення питання про порушення дисциплінарного провадження. Суд вказав на те, що правомочність відповідної кваліфікаційно-дисциплінарної комісії на власний розсуд за наслідками оцінки обставин та фактів прийняти рішення про відмову у порушенні дисциплінарного провадження або про порушення дисциплінарного провадження за своєю правовою природою є дискреційними повноваженнями, під якими розуміється можливість суб'єкта владних повноважень самостійно (на власний розсуд) обрати один із кількох юридично допустимих варіантів управлінського рішення.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на такі обставини.

Судом першої інстанції правильно встановлено характер спірних правовідносин, що регулюються Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05.07.2012 № 5076-VI (далі - Закон № 5076-VI).

Відповідно до частини 1 статті 23 Закону № 5076-VI професійні права, честь і гідність адвоката гарантуються та охороняються Конституцією України, цим Законом та іншими законами, зокрема, дисциплінарне провадження стосовно адвоката здійснюється в особливому порядку. Згідно зі статтею 33 Закону № 5076-VI, адвоката може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності у порядку дисциплінарного провадження з підстав, передбачених цим Законом. Дисциплінарне провадження - процедура розгляду письмової скарги, яка містить відомості про наявність у діях адвоката ознак дисциплінарного проступку. Дисциплінарне провадження стосовно адвоката здійснюється кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури за адресою робочого місця адвоката, зазначеною в Єдиному реєстрі адвокатів України. Статтею 34 Закону № 5076-VI передбачено, що підставою для притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку. Дисциплінарним проступком адвоката є: 1) порушення вимог несумісності; 2) порушення присяги адвоката України; 3) порушення правил адвокатської етики; 4) розголошення адвокатської таємниці або вчинення дій, що призвели до її розголошення; 5) невиконання або неналежне виконання своїх професійних обов'язків; 6) невиконання рішень органів адвокатського самоврядування; 7) порушення інших обов'язків адвоката, передбачених законом. Відповідно до статті 37 Закону № 5076-VI, дисциплінарне провадження складається з таких стадій: проведення перевірки відомостей про дисциплінарний проступок адвоката; порушення дисциплінарної справи; розгляд дисциплінарної справи; прийняття рішення у дисциплінарній справі. Статтею 36 Закону № 5076-VI встановлено, що право на звернення до кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури із заявою (скаргою) щодо поведінки адвоката, яка може бути підставою для дисциплінарної відповідальності, має кожен, кому відомі факти такої поведінки. Не допускається зловживання правом на звернення до кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, у тому числі ініціювання питання про дисциплінарну відповідальність адвоката без достатніх підстав, і використання зазначеного права як засобу тиску на адвоката у зв'язку із здійсненням ним адвокатської діяльності. Дисциплінарну справу стосовно адвоката не може бути порушено за заявою (скаргою), що не містить відомостей про наявність ознак дисциплінарного проступку адвоката, а також за анонімною заявою (скаргою). Згідно зі статтею 38 Закону № 5076-VI, заява (скарга) щодо поведінки адвоката, яка може мати наслідком його дисциплінарну відповідальність, реєструється кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури та не пізніше трьох днів з дня її надходження передається до дисциплінарної палати. Член дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури за дорученням голови палати проводить перевірку відомостей, викладених у заяві (скарзі), та звертається до адвоката для отримання письмового пояснення по суті порушених питань. Під час проведення перевірки член дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури має право опитувати осіб, яким відомі обставини вчинення діяння, що має ознаки дисциплінарного проступку, отримувати за письмовим запитом від органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб, керівників підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності та підпорядкування, громадських об'єднань, фізичних осіб необхідну для проведення перевірки інформацію, крім інформації з обмеженим доступом. За результатами перевірки відомостей членом дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури складається довідка, яка має містити викладення обставин, виявлених під час перевірки, висновки та пропозиції щодо наявності підстав для порушення дисциплінарної справи. Заява (скарга) про дисциплінарний проступок адвоката, довідка та всі матеріали перевірки подаються на розгляд дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури. Статтею 39 Закону № 5076-VI встановлено, за результатами розгляду заяви (скарги) про дисциплінарний проступок адвоката, довідки та матеріалів перевірки дисциплінарна палата кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури більшістю голосів членів палати, які беруть участь у її засіданні, вирішує питання про порушення або відмову в порушенні дисциплінарної справи стосовно адвоката.

За результатами системного аналізу положень наведеного Закону суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те, що рішення про порушення або відмову в порушенні дисциплінарної справи стосовно адвоката є колегіальним рішенням, яке приймається більшістю голосів членів палати, що беруть участь у її засіданні та ґрунтується на власній суб'єктивній оцінці кожним таким членом обставин, викладених в заяві (скарзі) про дисциплінарний проступок адвоката, довідки та матеріалів перевірки, наданих на розгляд дисциплінарної палати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 стверджує про наявність підстав для задоволення позову внаслідок порушення відповідачем строку подачі відзиву на позовну заяву, що є визнанням позову.

Колегія суддів зазначає, що згідно частини 4 статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України неподання суб'єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Таким чином, процесуальний закон наділяє суд правом (а не обов'язком) кваліфікувати неподання суб'єктом владних повноважень відзиву на позов як визнання позову. При цьому, подання відзиву на позов поза межами строку, визначеного судом, не визнано законодовцем безумовною підставою для визнання позову.

Зважаючи на те, що в матеріалах справи наявний відзив відповідача на позов, копія якого отримана іншими учасниками справи 05.12.2018, доводи скаржника про безумовну і обов'язкову кваліфікацію судом порушення відповідачем визначеного строку для його подачі як визнання позову є, на думку колегії суддів, помилковими (т. 1 а.с.142-150).

Скаржник також стверджує, що суд першої інстанції неповно з'ясував обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, а саме - не виклав в описовій частині основного рішення стислий виклад позиції позивача, які відображені в позовній заяві, що має суттєве значення по справі, чим порушив норму матеріального права, визначену п. 1 ч. 2 ст. 246 КАСУ.

За результатами перевірки наведених вище доводів, колегія суддів дійшла висновку про їх безпідставність з огляду на наступне:

По-перше, статтею 246 Кодексу адміністративного судочинства України визначені загальні вимоги до змісту судового рішення, у тому числі, щодо зазначення в ньому дати та місця його ухвалення ( п. 1 ч. 2 ст. 246). При постановленні оскарженого рішення судом першої інстанції вимоги пункту 1 частини 2 статті 246 Кодексу адміністративного судочинства України дотримано.

По-друге, порушення норм Кодексу адміністративного судочинства, як норм процесуального права, може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи (стаття 317 Кодексу).

Наведені скаржником доводи щодо не викладення судом в описовій частині рішення позиції позивача не визначено Кодексом адміністративного судочинства України підставою для скасування судового рішення. Крім того, процесуальний закон не зобов'язує суд детально відтворювати у судовому рішенні усі аргументи, викладені у позовній заяві, вказавши на необхідність стислого викладу позиції позивача.

Щодо доводів скаржника про визнання судом першої інстанції встановленими обставин, які не доведені відповідачем.

Судом першої інстанції встановлено, що 12 грудня 2017 р. на адресу дисциплінарної палати КДКА ДО надійшла скарга ОСОБА_1, в якій вказано, що в травні 2010 року позивач уклав з адвокатом ОСОБА_2 угоду про надання правової допомоги рідному брату ОСОБА_3, який на той час обвинувачувався у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України. 18 липня 2013 р. вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_3 було визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.296 КК України із призначенням покарання та звільненням за строком давності. 02 серпня 2013 р. позивач, як громадський захисник ОСОБА_3, та адвокат ОСОБА_2 у визначені законом строки та у встановленому порядку подали через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська апеляційні скарги, в яких оскаржили вирок суду першої інстанції. Однак, колишнім суддею Чулініним Д.Г. не були виконані вимоги ст.ст.351-354 КПК України (в редакції 1960 року). Апеляційна скарга з матеріалами кримінальної справи до суду апеляційної інстанції не направлена, чим порушено право засудженого на апеляційне оскарження судового рішення, передбачене ст.55 Конституції України. До теперішнього часу вирок від 18.07.2013 не набрав законної сили, а матеріали кримінальної справи втрачені.

На думку позивача, з подачею 02.08.2013 апеляційної скарги, адвокат ОСОБА_2, в порушення укладеної угоди, фактично відмовилася від надання правової допомоги клієнту, припинила інформувати клієнта про його законні права та обов'язки, не повідомивши про дострокове припинення угоди від 15.05.2010.

За результатами проведеної перевірки обставин, викладених у скарзі, членом дисциплінарної палати КДКА Дніпропетровської області ОСОБА_4 було складено відповідну довідку. Дисциплінарною палатою було встановлено, що угода про надання правової допомоги ОСОБА_3 була укладена з адвокатом ОСОБА_2 тільки на період досудового та судового слідства. Доказів наявності договірних стосунків з адвокатом ОСОБА_2 на період її роботи в суді апеляційної інстанції скаржником ОСОБА_1 не надано. За весь період досудового та судового слідства від самого підзахисного ОСОБА_3 жодних претензій та незадоволення роботою його захисника адвоката ОСОБА_2. до дисциплінарної палати КДКА ДО не надходило.

Матеріали справи не містять доказів про порушення дисциплінарною палатою кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Дніпропетровської області вимог частини першої статті 39 Закону № 5076-VI під час голосування при прийнятті рішення про порушення дисциплінарної справи стосовно адвоката ОСОБА_2

Частиною 2 статті 40 Закону № 5076-VI встановлено, що розгляд дисциплінарної справи здійснюється на засадах змагальності. Під час розгляду справи дисциплінарна палата заслуховує повідомлення члена дисциплінарної палати, який проводив перевірку, про результати перевірки, пояснення адвоката, стосовно якого порушено дисциплінарну справу, особи, яка ініціювала питання про дисциплінарну відповідальність адвоката, та пояснення інших заінтересованих осіб.

Положенням про порядок прийняття та розгляду скарг щодо неналежної поведінки адвоката, яка може мати наслідком його дисциплінарну відповідальність, затвердженим рішенням Ради адвокатів України від 30.08.2014 № 120, із змінами, внесеними рішенням Ради адвокатів України від 23.09.2017 № 203, передбачено, що дисциплінарне провадження стосовно адвоката здійснюється в особливому порядку. Адвокат вважається невинуватим у вчиненні дисциплінарного проступку і не може бути підданий дисциплінарному покаранню, доки його вину не буде доведено в законному порядку і встановлено рішенням дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури про притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності. Адвокат не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні дисциплінарного проступку. Обов'язок доказування вини адвоката у вчиненні дисциплінарного проступку покладається на особу, яка ініціює дисциплінарне провадження стосовно адвоката. Звинувачення адвоката не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини адвоката тлумачаться на його користь.

Доводи апеляційної скарги зазначених висновків суду першої інстанції не спростовують, підстави для скасування оскарженого рішення відсутні.

Відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 січня 2019 р. в адміністративній справі №0440/6210/18 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 24 квітня 2019 р. і оскарженню в касаційному порядку не підлягає згідно пункту 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова складена у повному обсязі 06 травня 2019 р.

Головуючий - суддя А.В. Шлай

суддя О.О. Круговий

суддя Т.С. Прокопчук