Справа № П/811/2692/15
Суддя: Шипуліна Т.М.
Дата ухвалення: 2019-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

25 квітня 2019 року

м. Київ

справа №П/811/2692/15

касаційне провадження №К/9901/19888/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Шипуліної Т.М.,

суддів: Бившевої Л.І., Хохуляка В.В.

розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 10.02.2016 (суддя Кравчук О.В.) та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19.07.2016 (головуючий суддя - Божко Л.А., судді: Прокопчук Т.С., Лукманова О.М.) у справі № П/811/2692/15 за позовом Приватного акціонерного товариства «Креатив» до Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

Приватне акціонерне товариство «Креатив» звернулось до суду з адміністративним позовом до Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області про скасування податкового повідомлення-рішення від 17.06.2015 № .

Кіровоградський окружний адміністративний суд постановою від 10.02.2016 адміністративний позов задовольнив повністю.

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд ухвалою від 19.07.2016 залишив постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 10.02.2016 без змін.

Не погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій, Кіровоградська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Кіровоградській області оскаржила їх у касаційному порядку.

В касаційній скарзі відповідач просить скасувати постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 10.02.2016, ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19.07.2016 та прийняти нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити.

В обґрунтування своїх вимог Кіровоградська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Кіровоградській області посилається на порушення судами норм матеріального права.

Зокрема, зазначає, що за наслідками контрольного заходу не підтверджено наявність поставок товарів та послуг на адресу позивача від підприємств-постачальників Товариства з обмеженою відповідальністю «Рай-Т», Товариства з обмеженою відповідальністю «Дізфорс», Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельна компанія Агротрейд», Фермерського господарства «Трансагролідер», що свідчить про те, що правочини між Приватним акціонерним товариством «Креатив» та зазначеними контрагентами здійснені без мети настання реальних наслідків.

Переглядаючи оскаржувані судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіряючи дотримання судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ними норм матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідачем проведено документальну позапланову невиїзну перевірку Приватного акціонерного товариства «Креатив» з питань правильності нарахування податкових зобов'язань та податкового кредиту з податку на додану вартість, доходів та витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування податком на прибуток підприємства, при взаємовідносинах із Товариством з обмеженою відповідальністю «Рай-Т» за грудень 2014 року, Товариством з обмеженою відповідальністю «Дізфорс» за грудень 2014 року, Товариством з обмеженою відповідальністю «Торгівельна компанія Агротрейд» за вересень - жовтень 2014 року, Фермерським господарством «Трансагролідер» за жовтень 2014 року, результати якої оформлено актом від 03.06.2015 № 72/11-23-22-04/31146251.

За її наслідками орган доходів і зборів дійшов висновку про порушення позивачем вимог пунктів 198.3, 198.6 статті 198 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) з огляду на неправомірне включення до складу податкового кредиту сум податку на додану вартість, сплачених у ціні придбаних у Товариства з обмеженою відповідальністю «Рай-Т» нерафінованої олії, Товариства з обмеженою відповідальністю «Дізфорс» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельна компанія Агротрейд» соняшника, Фермерського господарства «Трансагролідер» транспортно-експедиційних послуг, з підстави непідтвердження реального характеру здійснених поставок.

Обґрунтовуючи свою позицію Кіровоградська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Кіровоградській області посилалась на наявність у ланцюгах постачання суб'єктів господарювання, щодо яких встановлено факт порушення податкового законодавства та неможливість реалізації товарно-матеріальних цінностей.

На підставі зазначеного акта перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 17.06.2015 № , згідно з яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 4868019,00 грн. за основним платежем та 2434010,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

Визнаючи протиправним та скасовуючи названий акт індивідуальної дії, суди попередніх інстанцій виходили з того, що фактичне виконання спірних операцій підтверджується належним чином складеними первинними документами, а придбаний Приватним акціонерним товариством «Креатив» товар використано ним у межах власної господарської діяльності.

За правилами пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-XIV (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-XIV (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Аналіз наведених норм свідчить на користь висновку про те, що господарські операції для визначення податкового кредиту мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податку.

При цьому наявність формально оформлених (складених) первинних документів та/або сплати грошових коштів не може слугувати підставою для формування даних податкового обліку за відсутності факту придбання відповідного активу.

Вимоги частин четвертої та п'ятої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на час вирішення спору в попередніх судових інстанціях), які кореспондують правилам частини четвертої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній з 15.12.2017), зобов'язують суд до активної ролі в судовому процесі, в тому числі до офіційного з'ясування всіх обставин справи і у відповідних випадках до витребування тих доказів, яких, на думку суду, не вистачає для належного встановлення обставин у справі, що розглядається.

Предметом доказування є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи та які належить установити при ухваленні судового рішення.

Утім, попередні судові інстанції в порушення наведених процесуальних положень, які зобов'язують суд вжити передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, не перевірили факт реального руху активів по всім ланцюгам учасників схем, не з'ясували, ким і коли вироблялась придбана позивачем продукція та чи вироблялась взагалі.

Не встановлено судами і, за яких обставин і в який спосіб налагоджено господарські зв'язки між Приватним акціонерним товариством «Креатив» та його задекларованими постачальниками, хто персонально брав у цьому участь, не допитано відповідних осіб як свідків.

Не досліджено судами першої та апеляційної інстанцій і технічну можливість Товариства з обмеженою відповідальністю «Рай-Т», Товариства з обмеженою відповідальністю «Дізфорс», Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельна компанія Агротрейд», Фермерського господарства «Трансагролідер» виконати спірні поставки товарів та послуг (робіт) з урахуванням їх фактичних господарських ресурсів (наявності основних засобів, відповідних трудових ресурсів), понесення ними витрат, пов'язаних з реальним здійсненням господарської діяльності (на оренду приміщень, оплату комунальних платежів та електроенергії, виплату заробітної плати тощо).

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.

Таким чином, постановлені у справі судові рішення підлягають скасуванню, а справа - направленню на новий розгляд до суду першої інстанції.

Під час нового розгляду справи суд на підставі встановлених ним обставин та досліджених доказів, з урахуванням принципу офіційного з'ясування всіх обставин у справі, повинен дійти висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог з відповідним застосуванням необхідних матеріально-правових норм.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області задовольнити частково.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 10.02.2016 та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19.07.2016 у справі № П/811/2692/15 скасувати.

Справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду: Т.М. Шипуліна

Л.І. Бившева

В.В. Хохуляк