Справа № 640/6685/19
Суддя: Погрібніченко І.М.
Дата ухвалення: 2019-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

26 квітня 2019 року № 640/6685/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Погрібніченка І.М., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Торгова мережа «Фаворит»
доДепартаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України
провизнання протиправною та скасування постанови про стягнення виконавчого збору,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Торгова мережа «Фаворит» (далі - ТОВ, «Торгова мережа «Фаворит», позивач) із адміністративним позовом до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі - відповідач), у якому просить суд визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Назаровця А.Т. від 20 лютого 2019 року у виконавчому провадженні №58424696 про стягнення виконавчого збору у розмірі 213 589 301, 40 грн.

В обґрунтування позову позивач зазначає про безпідставність та протиправність винесення державним виконавцем постанови про стягнення виконавчого збору від 20 лютого 2019 року у розмірі 213 589 301, 40 грн., оскільки фактичного виконання рішення не відбулось. Також зазначає, що сума виконавчого збору, визначена відповідачем, у 21 раз більша за вартість майна за договором іпотеки, що, на його думку, суперечить нормам частини 7 статті 51 Закону України «Про виконавче провадження» та частини 1 статті 11 Закону України «Про іпотеку».

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 квітня 2019 року у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судовий розгляд.

Вказаною ухвалою суду відповідачу було запропоновано не пізніше дати призначення судового засідання надати суду відзив на позовну заяву та належним чином засвідчену копію матеріалів виконавчого провадження.

Станом на час розгляду справи, відповідач своїм правом не скористався, відзив на позовну заяву та копію матеріалів виконавчого провадження суду не надав.

У зв'язку з поданням позивачем заяви про розгляд справи без його участі та неявки у судове засідання відповідача, суд на підставі частини 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, дійшов до переконання про можливість її подальшого розгляду в письмовому провадженні.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

14 січня 2019 року Господарським судом Івано - Франківської області, на виконання рішення Господарського суду Івано - Франківської області від 01 серпня 2018 року та постанови Західного апеляційного господарського суду від 11 грудня 2018 року, видано наказ №91 про звернення стягнення на предмет іпотеки - нерухоме майно нежитлову будівлю (колишній театр ім. М. Ірчана) загальною площею 1911,3 кв.м., що розташована за адресою: Івано - Франківська область, місто Коломия, Вічевий майдан, 2, який належить на праві власності ТОВ «Торгова мережа «Фаворит» (вул. Промислова, 29, м. Івано - Франківськ, 76018, код 31524633) на підставі Договору купівлі - продажу нежитлових приміщень від 27 грудня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Івано - Франківського міського нотаріального округу Басай Р.М. та зареєстрованого в реєстрі за №6153 та зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна 06 в рахунок погашення заборгованості Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Фінансова Ініціатива» (вул. Щорса, 7/9, м. Київ, 03150, код 33299878) на користь Національного банку України (вул. Інститутська, 9, м. Київ, 01601, код. 00032106) за кредитним договором №12/09/5 від 13 травня 2014 року в сумі 2 132 839 013, 70 грн. (два мільярди сто тридцять п'ять мільйонів вісімсот дев'яносто три тисячі тринадцять гривень), з них: 2 000 000 000, 00 грн. (два мільярди гривень) - заборгованість за кредитом, 135 863 013, 70 грн. (сто тридцять п'ять мільйонів вісімсот шістдесят три тисячі тринадцять гривень сімдесят копійок) - заборгованість за процентами, 30 000, 00 грн. - штрафу (тридцять тисяч гривень).

20 лютого 2019 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Назаровцем А.Т. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП №58424696), якою встановлено спосіб реалізації майна шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, встановлений Законом України «Про виконавче провадження».

Постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Назаровця А.Т. про стягнення виконавчого збору від 20 лютого 2019 року (ВП №58424696) стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгова мережа «Фаворит» виконавчий збір у розмірі 213 589 301, 40 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням відповідача, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до пунктів 1, 5 частини 1 статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України; постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди.

Згідно з частиною 1, пунктом 1 частини 2 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов'язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Таким чином, виконавець зобов'язаний вживати передбачених Законом України «Про виконавче провадження» заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, а також зобов'язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Частиною 5 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов'язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Згідно приписів частин першої, другої, четвертої статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Стягнутий виконавчий збір перераховується до Державного бюджету України протягом трьох робочих днів з дня надходження на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби.

З огляду на викладене, судом встановлено, що чинне законодавство зобов'язує державного виконавця виносити постанову про стягнення виконавчого збору одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження, у зв'язку з чим у нього виникає обов'язок щодо визначення суми виконавчого збору ще на початку примусового виконання рішення та не пов'язує таку обставину з фактичним виконанням рішення суду боржником.

Позивач у своїй позовній заяві, посилаючись на незаконність постанови про стягнення виконавчого збору, зазначає, що сума виконавчого збору у розмірі 213 589 301, 40 грн. визначена відповідачем з урахуванням усієї суми заборгованості ПАТ «КБ «Фінансова Ініціатива» перед НБУ, у той час, як позивач має нести відповідальність лише в межах вартості предмету іпотеки, на що суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 7 статті 51 Закону України «Про виконавче провадження» примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку».

Згідно з частиною 1 статті 11 Закону України «Про іпотеку» майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання виключно в межах вартості предмета іпотеки.

З матеріалів справи встановлено, що рішенням Господарського суду Івано - Франківської області від 01 серпня 2018 року звернуто стягнення на предмет іпотеки - нерухоме майно нежитлову будівлю (колишній театр ім. М. Ірчана) загальною площею 1911,3 кв.м., що розташована за адресою: Івано - Франківська область, місто Коломия, Вічевий майдан, 2.

Судом встановлено, що ТОВ «Торгова мережа «Фаворит» не є стороною кредитних відносин між ПАТ Комерційний банк «Фінансова Ініціатива» та Національним банком України, а є лише іпотекодавцем відповідно до договору іпотеки від 23 червня 2014 року і несе відповідальність за змістом частини 1 статті 11 Закону України «Про іпотеку» за невиконання боржником основного зобов'язання лише в межах вартості предмета іпотеки.

Таким чином, враховуючи зазначене вище, суд погоджується з доводами позивача про те, що він повинен нести майнову відповідальність перед стягувачем у межах вартості предмету іпотеки - нерухомого майна нежитлової будівлі (колишній театр ім. М. Ірчана) загальною площею 1911,3 кв.м., що розташована за адресою: Івано - Франківська область, місто Коломия, Вічевий майдан, 2.

Як вбачається з копії Іпотечного договору від 23 червня 2014 року, укладеного між Національним банком України та ТОВ «ТМ «Фаворит», наданої представником позивача, вартість нерухомого майна - нежитлової будівлі (колишній театр ім. М. Ірчана) загальною площею 1911,3 кв.м., що розташована за адресою: Івано - Франківська область, місто Коломия, Вічевий майдан, 2, складає 10 732 775, 00 грн., що є відмінною від суми 2 135 893 013, 70 грн., яку відповідачем було прийнято за основу з метою визначення 10 % виконавчого збору.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про протиправність визначеної відповідачем суми виконавчого збору, який підлягає стягненню з ТОВ «Торгова мережа «Фаворит», у зв'язку з чим, постанова головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Назаровця А.Т. про стягнення виконавчого збору від 20 лютого 2019 року (ВП №58424696) підлягає скасуванню.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Частиною 2 статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, відповідач, приймаючи оскаржувану постанову, діяв поза межами повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, необґрунтовано, упереджено, недобросовісно, не розсудливо, без дотримання принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації.

За вказаних обставин, постанова про стягнення виконавчого збору від 20 лютого 2019 року, винесена відповідачем у рамках виконавчого провадження №58424696 є протиправною та підлягає скасуванню.

Згідно з частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

На підставі викладеного та за відсутності будь - яких доказів зі сторони відповідача на підтвердження правомірності своїх дій, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог повністю.

Одночасно, враховуючи приписи частини 4 статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України, суд кваліфікує факт неподання відповідачем відзиву на позовну заяву без поважних причин, як обставину, що свідчить про визнання ним позову.

Згідно статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного, за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України підлягає відшкодування позивачу сплаченого ним судового збору у розмірі 19 210, 00 грн.

Керуючись статтями 2, 6, 8, 9, 77, 243 - 246, 257 - 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгова мережа «Фаворит» задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Назаровця А.Т. від 20 лютого 2019 року у виконавчому провадженні № 58424696 про стягнення виконавчого збору у розмірі 213 589 301, 40 грн.

3. Присудити з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (адреса: 01001, м. Київ, вул. Городецького, 13) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгова мережа «Фаворит» (, адреса: 76018, м. Івано - Франківськ, вул. Промислова, 29) понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 19 210, 00 грн. (дев'ятнадцять тисяч двісті десять гривень нуль копійок).

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України в редакції Закону № 2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя І.М. Погрібніченко