Справа № 420/6392/18
Суддя: Бітов А.І.
Дата ухвалення: 2019-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2019 р.м.ОдесаСправа № 420/6392/18

Категорія: 12.3 Головуючий в 1 інстанції: Завальнюк І.В.

Час і місце ухвалення: 10:38, м. Одеса

Дата складання повного тексту: 24.01.2019 р.

Судова колегія П'ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - Бітова А.І.

суддів - Лук'янчук О.В.

- Ступакової І.Г.

при секретарі - Рощіній К.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24 січня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_3 до голови Київського районного суду міста Одеси Чванкіна Сергія Анатолійовича, Київського районного суду міста Одеси про визнання дій, бездіяльності неправомірними,

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2018 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до голови Київського районного суду міста Одеси Чванкіна С.А., Київського районного суду міста Одеси, в якому просив суд:

1. визнати протиправними дії або бездіяльність голови Київського районного суду м. Одеси Чванкіна С.А. щодо:

1.1 ненадання відповіді на заяви:

- від 22 листопада 2018 року "Про поновлення у списках суддів та виплату за вимушений прогул";

- від 27 листопада 2018 року "Про видачу біографічної довідки та копії послужного списку";

- від 27 листопада 2018 року "Про надання відповіді на заяву від 22 листопада 2018 року";

1.2 доручення розгляду заяв:

- від 22 листопада 2018 року "Про поновлення у списках суддів та виплату за вимушений прогул";

- від 27 листопада 2018 року "Про видачу біографічної довідки та копії послужного списку";

- від 27 листопада 2018 року "Про надання відповіді на заяву від 22 листопада 2018 року" - заступнику голови Київського районного суду м. Одеси Тонконоженку М.М.

1.3 відмови видати наказ щодо поновлення ОСОБА_3 у списках суддів Київського районного суду м. Одеси, щодо оплати за вимушений прогул, щодо внесення записів до трудової книжки.

2. Також, позивач просив зобов'язати Київський районний суд м. Одеси вчинити дії щодо поновлення ОСОБА_3 у списках суддів та штаті Київського районного суду м. Одеси, а саме,

2.1 видати наказ, яким:

- скасувати наказ № 18-ОС від 18 жовтня 2016 року про відрахування ОСОБА_3 із штату Київського районного суду м. Одеси;

- поновити ОСОБА_3 у списках суддів та у штаті Київського районного суду м. Одеси з "14" листопада 2018 року;

- провести ОСОБА_3 оплату за вимушений прогул з "02" листопада 2018 року до моменту поновлення на посаді судді та відновлення у списку суддів;

- внести записи до трудової книжки ОСОБА_3 щодо поновлення з "14" листопада 2018 року у списках суддів та у штаті Київського районного суду м. Одеси;

3. В частині поновлення ОСОБА_3 у списках суддів та у штаті Київського районного суду м. Одеси встановити негайне виконання рішення на підставі п.3 ч.1 ст. 371 КАС України.

4. Зобов'язати Київський районний суд м. Одеси, після вчинення дій щодо поновлення на посаді судді Київського районного суду м. Одеси, видати ОСОБА_3 біографічну довідку та копію послужного списку для подачі заяви про відставку до Вищої ради правосуддя.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що 29 вересня 2016 Верховною Радою України ухвалено Постанову, якою позивача звільнено з посади судді Київського районного суду міста Одеси за порушення присяги. Зазначена Постанова була скасована рішенням Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 11 травня 2018 року.

22 листопада 2018 року позивач звернувся до голови Київського районного суду міста Одеси Чванкіна С.А. із заявою про поновлення його у списках суддів Київського районного суду міста Одеси, видати наказ про оплату праці за вимушений прогул з моменту звільнення до моменту відновлення у списку суддів та внесення відповідного запису до трудової книжки. 27 листопада 2018 року позивач звернувся до голови суду із заявою про видачу біографічної довідки та копії послужного списку для подачі заяви про відставку для Вищої ради правосуддя. Однак, будь-якої відповіді на вищезазначені звернення позивач не отримав. Також, 27 листопада 2018 року позивач звернувся до голови суду з приводу відповіді на його звернення 22 листопада 2018 року.

Листом від 30 листопада 2018 року №10708 за підписом заступника голови суду Тонконоженко М.М. позивачу повідомлено, що в рішенні Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 11 травня 2018 року у справі № 800/532/16 не зазначено про поновлення ОСОБА_3 на посаді судді Київського районного суду міста Одеси та оплату за вимушений прогул; щодо внесення записів до трудової книжки та надання біографічної довідки судді та послужного списку позивачу повідомлено, що чинне законодавство відповідних підстав не містить.

Позивач вважає передоручення головою суду надання відповіді на його звернення своєму заступнику неправомірним та просить визнати такі дії протиправними. Крім того, позивач вважає неправомірною бездіяльність голови суду, зазначаючи, що скасування акту індивідуальної дії про звільнення працівника тягне за собою поновлення його на роботі та вирішення питання щодо відшкодування останньому середнього заробітку. Відтак, оскільки в судовому порядку Постанову Верховної Ради України, якою позивача звільнено з посади судді Київського районного суду міста Одеси, скасовано, позивач підлягає поновленню на відповідній посаді із виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу, з метою чого позивач звернувся до голови суду 22 листопада 2018 року. Втім, голова суду неправомірно відмовив позивачу у поновленні на посаді, внесенні відповідних записів до трудової книжки та виплаті середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Відповідачі позов не визнав, вказуючи, що підставі наказу голови Київського районного суду міста Одеси №45-зп від 06 червня 2017 року заступник голови Київського районного суду міста Одеси Тонконоженко М.М. за дорученням голови суду розглядає звернення громадян, підприємств, установ, організації та надає їм відповіді, у зв'язку із чим надання відповідей на звернення позивача заступником голови суду здійснено без порушень. Крім того, на думку відповідачів, підстави для поновлення позивача на посаді судді Київського районного суду міста Одеси та виплату останньому середнього заробітку за час вимушеного прогулу відсутні. Зокрема, рішенням Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 11 травня 2018 року у справі № 800/532/16, лише скасовано Постанову Верховної Ради України від 29 червня 2016 року про звільнення судді позивача з посади у зв'язку з порушенням присяги, а питання поновлення на його роботі та виплати заробітку за час вимушеного прогулу судом не розглядалось та не вирішувалось. Отже, на думку відповідачів, правові підстави, зокрема стаття 235 КЗпП України, унеможливлюють задоволення звернень позивача про його поновлення на посаді та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Крім того, відповідачі вказували, що на час набрання законної сили судовим рішенням у справі №800/532/16, позивачу виповнилося 65 років, що в силу ч.3 ст. 127 Конституції України унеможливлює його поновлення на посаді судді та внесенні відповідних записів у трудову книжку.

Справу розглянуто судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 24 січня 2019 року в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 до Київського районного суду міста Одеси, голови Київського районного суду міста Одеси Чванкіна С.А. про визнання дій/бездіяльності неправомірними, зобов'язання вчинити певні дії, поновлення на роботі, стягнення оплати праці за час вимушеного прогулу відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 ставиться питання про скасування судового рішення в зв'язку з тим, що воно ухвалено із порушенням норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги:

- суд першої інстанції дійшов до незаконного висновку про те, що питання про поновлення ОСОБА_3 на посаді судді має вирішуватися Вищою радою правосуддя України, оскільки у своєму позові апелянт взагалі не ставив питання про поновлення його на роботі, так як вказана процедура мала відбуватися в автоматичному режимі внаслідок скасування акту про його звільнення.

- Вважає незаконним висновок суду першої інстанції про те, що на ОСОБА_3 не розповсюджуються вимоги трудового законодавства, оскільки відповідно до статті 125 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" чітко зазначено, що суддя знаходиться у трудових відносинах із судом у якому він працює.

- Висновок суду першої інстанції, про те, що не підлягає застосуванню аналогічна процедура відновлення у списках суддів ОСОБА_3, як це було зроблено по судді Верховного Суду України ОСОБА_2 також є незаконним, так як Верховна Рада України, яка на той час призначала суддів на посади не приймала жодного рішення про поновлення ОСОБА_2 на посаді судді, а лише скасувала свою постанову про звільнення ОСОБА_2 із зазначеної посади, тому процедурно вказаний випадок є ідентичним.

- Висновок суду першої інстанції про обґрунтованість відмови у видачі ОСОБА_3 його біографічної довідки та копії послужного списку судді також є незаконним, оскільки ухваленням Касаційним судом у складі Верховного суду рішення від 11 травня 2018 року у справі №800/532/16 констатовано незаконність звільнення ОСОБА_3 із посади судді Київського районного суду міста Одеси, внаслідок чого, апелянт має право на подачу заяви про відставку до Вищої ради правосуддя. Проте Вища рада правосуддя вимагає від судді крім подачі самої заяви про відпустку також додаткові документи: копію диплому, біографічну довідку та копію послужного списку, через що не видаючи вищевказані документи відповідач обмежує конституційне право ОСОБА_3 на відставку.

У відзиві голови Київського районного суду міста Одеси на апеляційну скаргу зазначається, що вона є безпідставною та надуманою, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24 січня 2019 року по даній справі винесено з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24 січня 2019 року, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія приходить до наступного.

Обставини встановлені судом першої інстанції, підтверджені судом апеляційної інстанції та неоспорені учасниками апеляційного провадження:

29 вересня 2016 Верховна Рада України прийняла Постанову № 1603-VIII про звільнення ОСОБА_3 з посади судді Київського районного суду міста Одеси відповідно до п.5 ч.5 ст. 126 Конституції України у зв'язку з порушенням присяги судді.

Наказом голови Київського районного суду міста Одеси № 18-ос від 18 жовтня 2016 року ОСОБА_3 відрахували зі штату суддів Київського районного суду міста Одеси на підставі Постанови Верховної Ради України 1603-VIII (номер реєстрації 3581-2).

Рішенням Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 11 травня 2018 року по справі № 800/532/16 позов ОСОБА_3 частково задоволено: визнано протиправними дії Верховної Ради України з розгляду питання про звільнення ОСОБА_3 з посади судді Київського районного суду м. Одеси за порушення присяги на позачерговому засіданні 29 вересня 2016 року; визнано незаконною та скасовано Постанову № 1603-VIII.

Вищезазначена постанова Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 11 травня 2018 року залишена без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 13 листопада 2018 року, і таким чином, набрала законної сили з цієї дати.

У зв'язку із цим 22 листопада 2018 року ОСОБА_3 звернувся до голови Київського районного суду міста Одеси Чванкіна С.А. із заявою про поновлення його у списках суддів Київського районного суду міста Одеси, видання наказу про оплату праці за вимушений прогул з моменту звільнення до моменту відновлення у списку суддів та внесення відповідного запису до трудової книжки.

22 листопада 2018 року ОСОБА_3 звернувся до голови суду із заявою про видачу біографічної довідки та копії послужного списку для подачі заяви про відставку для Вищої ради правосуддя.

У зв'язку із неотриманням будь-якої відповіді на вищезазначені звернення позивач 27 листопада 2018 року звернувся до голови суду з приводу відповіді на його звернення 22 листопада 2018 року.

Листом від 30 листопада 2018 року №10708 за підписом заступника голови суду Тонконоженко М.М. позивачу повідомлено, що в рішенні Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 11 травня 2018 року у справі № 800/532/16, яке набрало законної сили 13 листопада 2018 року, не зазначено про поновлення ОСОБА_3 на посаді судді Київського районного суду міста Одеси та оплати за вимушений прогул; щодо внесення записів до трудової книжки та надання біографічної довідки судді та послужного списку позивачу повідомлено, що чинне законодавство відповідних підстав не містить. У зв'язку із цим, у внесенні відповідних заспів та наданні наведених документів позивачу відмовлено.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що питання про поновлення ОСОБА_3 на посаді судді має бути вирішене у спосіб, встановлений чинним законодавством на даний час, тобто Вищою радою правосуддя, як єдиним компетентним органом повноважним приймати рішення щодо призначення суддів на посади.

Наявність лише судового рішення, яким скасовано Постанову Верховної Ради України про звільнення судді із займаної посади не є достатньою підставою для прийняття у зв'язку з цим головою суду рішення про поновлення судді на посаді та зарахування його до штату, оскільки прийняття такого рішення виходить за межі повноважень голови суду визначених Законом України "Про судоустрій і статус суддів".

Оскільки позивач не звертався до Вищої ради правосуддя як органа, який уповноважений приймати рішення щодо проходження суддею публічної служби, також не скористався своїм правом звернення до Верховного Суду про встановлення способу та порядку виконання рішення від 11 травня 2018 року, суд приходить до висновку, що позивач обрав неналежний спосіб захисту своїх прав, які не можуть бути поновлені судом адміністративної юрисдикції в межах даної справи.

Судова колегія вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ч. 2 ст. 19 Конституції України, ст.ст. 2, 6-14, 73, 74, 77, 78, 378 КАС України, ст. 24 Закону "Про судоустрій і статус суддів".

Судова колегія не приймає до уваги доводи апелянта, виходячи з наступного.

Апелянт зазначає, що суд першої інстанції прийшов до незаконного висновку про те, що питання про поновлення його на посаді судді має вирішуватися Вищою радою правосуддя України, оскільки у своєму позові апелянт взагалі не ставив питання про поновлення на роботі, так як вказана процедура мала відбуватися в автоматичному режимі внаслідок скасування акту про його звільнення.

З цього приводу судова колегія зазначає, що вимоги позивача про відновлення його статусу судді є наслідком скасування Верховним Судом Постанови Верховної Ради України в частині його звільнення з посади судді Київського районного суду міста Одеси у зв'язку з порушенням присяги судді.

В цьому аспекті слід відмітити, що процесуальні питання, пов'язані із виконанням судових рішень в адміністративних справах врегульовані розділом IV КАС України.

Зокрема встановлення способу чи порядку виконання судового рішення визначені ст. 378 КАС України.

За заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду (ч. 1 ст. 378 КАС України).

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (ч. 3 ст. 378 КАС України).

Однак, за обставин справи, позивач не скористався своїм правом звернення до Верховного Суду для встановлення способу або порядку виконання судового рішення.

Щодо вимог про визнання протиправною бездіяльності відповідача та зобов'язання його вчинити дії, суд зазначає наступне.

Повноваження голови місцевого суду встановлені ч.1 ст. 24 Закону "Про судоустрій і статус суддів", голова місцевого суду:

1) представляє суд як орган державної влади у зносинах з іншими органами державної влади, органами місцевого самоврядування, фізичними та юридичними особами;

2) визначає адміністративні повноваження заступника голови місцевого суду;

3) контролює ефективність діяльності апарату суду, погоджує призначення на посаду керівника апарату суду, заступника керівника апарату суду, а також вносить подання про застосування до керівника апарату суду, його заступника заохочення або накладення дисциплінарного стягнення відповідно до законодавства;

4) видає на підставі акта про призначення судді на посаду, переведення судді, звільнення судді з посади, а також у зв'язку з припиненням повноважень судді відповідний наказ;

5) повідомляє Вищу кваліфікаційну комісію суддів України та Державну судову адміністрацію України, а також через веб-портал судової влади про вакантні посади суддів у суді у триденний строк з дня їх утворення;

6) забезпечує виконання рішень зборів суддів місцевого суду;

7) організовує ведення в суді судової статистики та інформаційно-аналітичне забезпечення суддів з метою підвищення якості судочинства;

8) сприяє виконанню вимог щодо підвищення кваліфікації суддів місцевого суду;

9) вносить на розгляд зборів суду пропозиції щодо кількості та персонального складу слідчих суддів;

10) здійснює інші повноваження, визначені законом.

Аналіз даної правової норми свідчить про те, що голова суду може видати відповідний наказ виключно на підставі акта про призначення на посаду або переведення. Судове рішення в якості такого акту не вказане.

Відтак, наявність лише судового рішення, яким скасовано Постанову Верховної Ради України про звільнення судді із займаної посади не є достатньою підставою для прийняття у зв'язку з цим головою суду рішення про поновлення судді на посаді та зарахування його до штату, оскільки прийняття такого рішення виходить за межі повноважень голови суду визначених Законом України "Про судоустрій і статус суддів".

Відповідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оскільки у голови Київського районного суду міста Одеси відсутні повноваження самостійно, без відповідного акта видавати наказ на підставі п.4 ч.1 ст. 24 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", та, відповідно, і відсутні підстави вважати, що головою суду допущена протиправна бездіяльність

На думку апелянта, незаконним є висновок суду першої інстанції про те, що на нього не розповсюджуються вимоги трудового законодавства, оскільки відповідно до ст. 125 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" чітко зазначено, що суддя знаходиться у трудових відносинах із судом у якому він працює.

З цього приводу судова колегія зазначає, що в судовому рішенні суду першої інстанції на міститься тверджень, які б вказували на те, що на позивача не розповсюджуються вимоги трудового законодавства.

Разом з тим, судова колегія вважає необхідним акцентувати увагу на тому, що діючим законодавством встановлений особливий порядок призначення на посади та звільнення з посад суддів. Цей порядок встановлений Законом України "Про судоустрій і статус суддів" і на ці правовідносини не розповсюджується дія норм трудового законодавства.

Апелянт також, вказував, що, на його думку є незаконним висновок суду першої інстанції, про те, що не підлягає застосуванню аналогічна процедура відновлення у списках суддів ОСОБА_3, як це було зроблено по судді Верховного Суду України ОСОБА_2, так як Верховна Рада України, яка на той час призначала суддів на посади не приймала жодного рішення про поновлення ОСОБА_2 на посаді судді, а лише скасувала свою постанову про звільнення ОСОБА_2 із зазначеної посади, тому процедурно вказаний випадок є ідентичним.

Судова колегія зазначає, що суд першої інстанції правомірно не прийняв до уваги посилання позивача на накази голови Верховного Суду України "Про виконання Постанови Верховної Ради України від 25 грудня 2014 року № 60-VIII", "Про забезпечення організаційних заходів щодо введення судді Верховного Суду України ОСОБА_2 до складу Судової палати в адміністративних справах" та "Про виплату суддівської винагороди ОСОБА_2", як на підставу для застосування аналогічної процедури поновлення позивача на посаді судді шляхом видання головою суду відповідних наказів, оскільки 05 січня 2017 року набрав чинності Закон України "Про Вищу раду правосуддя", яким змінено законодавство, що регулює питання призначення та звільнення судді, та такі повноваження надані виключно Вищій раді правосуддя, і саме на підставі актів зазначеного органу голова суду має право видавати відповідні накази.

Також судова колегія зазначає, що суд першої інстанції правильно послався на рішення Європейського суду з прав людини по справі "Куликов та інші проти України" від 19 січня 2017 року (заяви № 5114/09 та 17 інших).

Судова колегія, також, вважає правильним висновок суд першої інстанції про необхідність відмови у видачі ОСОБА_3 його біографічної довідки та копії послужного списку судді, оскільки ці вимоги є похідними і нерозривно пов'язані із фактичним поновленням позивача в списках суддів Київського районного суду міста Одеси та внесенням відповідних записів до трудової книжки.

Судова колегія вважає необхідним зазначити, що Вища рада правосуддя, на засіданні №8 від 05 лютого 2019 року ухвалила, звільнити ОСОБА_3 з посади судді Київського районного суду міста Одеси на підставі п.3 ч.6 ст. 126 Конституції України (а.с. 200-203), що також, унеможливлює задоволення апеляційної скарги ОСОБА_3

Судова колегія не змінює розподіл судових витрат відповідно ст. 139 КАС України.

Враховуючи все вищевикладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308, 310, п.1 ч.1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, судова колегія, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24 січня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 03травня 2019 року.

Головуючий: Бітов А.І.
Суддя: Суддя: Лук'янчук О.В. Ступакова І.Г.