Справа № 1.380.2019.000157
Суддя: Заверуха Олег Богданович
Дата ухвалення: 2019-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2019 рокуЛьвів№ 857/3224/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Заверухи О.Б.,

суддів Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії,-

суддя (судді) в суді першої інстанції - Костецький Н.В.,

час ухвалення рішення - не зазначено,

місце ухвалення рішення - м. Львів,

дата складання повного тексту рішення - не зазначено,

В С Т А Н О В И В:

11 січня 2019 року ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, в якому просив: визнати незаконними дії щодо відмови у перерахунку пенсії із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35%; зобов'язати здійснити перерахунок та виплату різниці між пенсією, яка була здійснена згідно розпорядження Городоцького ОУПФУ Львівської області № 133608 від 07 листопада 2017 року та фактично отриманою пенсією за період з 01 січня 2018 року до часу проведення такого перерахунку із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35% з 31 січня 2018 року.

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що у 2006 році вперше звернувся до відповідача про призначення пенсії за вислугу років. У 2017 році повторно звернувся до відповідача з метою призначення пенсії за віком. При розрахунку пенсії за віком був врахований коефіцієнт стажу 1 %. Зазначає, що пунктом 4-4 Розділу XV Прикінцеві положення Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що з 01 жовтня 2017 року по 31 грудня 2017 року при призначенні пенсії застосовується середня заробітна плата (дохід), в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року, страхового стажу в розмірі 1,35%. Аналіз вищезазначених норм Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" свідчить про те, що у разі перерахунку призначених пенсій застосовується величина оцінки одного року страхового стажу - 1%, а у разі призначення пенсії, застосовується величина 1,35%. При цьому, наголошує, що Прикінцеві положення не містять приписів та вимог до застосування величини оцінки одного року страхового стажу у разі переведення з одного виду пенсії на інший, що є окремим самостійним механізмом, передбаченим чинним пенсійним законодавством.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2019 року адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного Фонду України у Львівській області щодо відмови у перерахунку пенсії ОСОБА_1 із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35%. Зобов'язано Головне управління Пенсійного Фонду України у Львівській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 різниці між пенсією, яка була здійснена згідно розпорядження Городоцького об'єднаного управління Пенсійного Фонду України Львівської області від 07 листопада 2017 року № 133608 та фактично отриманою пенсією за період з 01 січня 2018 року до часу проведення такого перерахунку із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35% з 31 січня 2018 року.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що положення абз. 1 п. 4-4 Прикінцевих положень Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" № 1058-ІV поширюються на правовідносини щодо визначення розміру пенсії за віком ОСОБА_1 при призначенні, оскільки у цій нормі зазначено, що з 1 жовтня 2017 року по 31 грудня 2017 року при призначенні пенсії застосовується середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35%, а тому відповідач при обчисленні розміру призначеної пенсії за віком згідно з Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" позивачу безпідставно не застосував величину оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35%.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, прийняте з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Зокрема, зазначає, що позивач перебуває на обліку як одержувач пенсії за вислугу років відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 15 серпня 2006 року, а 10 жовтня 2017 року позивач звернувся за переведенням з пенсії за вислугу років на пенсію за віком, тому для застосування пункту 4-4 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» немає підстав, оскільки ці норми застосовуються лише для нового призначення пенсії.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що у момент припинення пенсії за вислугу років та початок пенсії за віком, відбулось саме переведення з одного виду пенсії на інший, адже пенсія за вислугу років була призначена у 2006 році згідно розпорядження Городоцького ОУПФУ Львівської області № 133608 від 07 листопада 2017 року.

Суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи(в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін(у порядку письмового провадження) (п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та слідує з протоколу Пенсійного фонду України призначення пенсій № 133608 від 08 листопада 2006 року ОСОБА_1 з 15 серпня 2006 року призначено пенсію за вислугу років у розмірі 397,70 грн, з 01 жовтня 2016 року призначено пенсію за вислугу років у розмірі 398,12 грн, з 22 вересня 2017 року призначено пенсію за вислугу років у розмірі 398,12 грн.

Згідно з розпорядженням Пенсійного фонду України № 133608 від 07 листопада 2017 року ОСОБА_1 з 10 жовтня 2017 року призначено пенсію за віком в сумі 4320,68 грн.

02 листопада 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Городоцького ОУПФ України у Львівській області з претензією, у якій вимагав застосувати до пенсії за віком величину оцінки одного року страхового стажу 1,35% починаючи з 31 січня 2018 року.

Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області надало відповідь на претензію від 21 листопада 2017 року № 984/03.14, у якій зазначено що 10 жовтня 2017 року ОСОБА_1 звернувся за переведенням з пенсії за вислугою років на пенсію за віком. Відділом проведено розрахунок пенсії за віком відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" з урахуванням показника середньої зарплати за 2014-2016 рр - 3764,40 та величини одного року стажу -1%. Зазначено, що застосовувати пункт 4-4 Розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" немає підстав, оскільки ці норми застосовувались тільки для нового призначення пенсій.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції прийшов до висновку про обгрунтованість позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про загальнообов'язкове пенсійне страхування" №1058-ІV(далі - Закон № 1058-IV) пенсією є щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім'ї у випадках, визначених цим Законом.

Згідно із ч. 1 ст. 9 Закону № 1058-IV відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Частиною першою ст. 10 Закону № 1058-IV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону №1058-ІV заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Тимчасово, з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, заробітна плата (дохід) для призначення пенсії визначається із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки.

В свою чергу, 11 жовтня 2017 року набув чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій " від 03 жовтня 2017 року №2148-VIII, згідно п. 27 якого розділ XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" №1058-ІУ від 09 липня 2003 року доповнено пунктом 4-4, яким встановлено, що з 1 жовтня 2017 року по 31 грудня 2017 року при призначенні пенсії застосовується середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35%. У разі, якщо при однакових показниках індивідуального коефіцієнта заробітної плати (доходу) та тривалості страхового стажу розмір пенсії у 2018 році, обчислений відповідно до аналогічних показників, буде меншим, ніж пенсія, призначена у 2017 році, розмір якої обчислений з урахуванням положень абзацу першого цього пункту, Кабінет Міністрів України приймає рішення про збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується при призначенні пенсій з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, таким чином, щоб пенсії, призначені у зазначений період, не були меншими за пенсії, що призначалися з 1 січня 2017 року по 31 грудня 2017 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 45 Закону № 1058-IV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Із змісту пункту "е" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788-XII(далі - Закон №1788-ХІІ) слідує, що право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення незалежно від віку за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

29 листопада 2016 року Верховний Суд України у справі №21-6331а15 висловив свою позицію стосовно того, що при переведенні з пенсії призначеної згідно Закону №1788-XII на пенсію згідно Закону №1058-ІV показник заробітної плати має враховуватися за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії.

При цьому, необхідно зазначити, що положеннями ч. 3 ст. 45 Закону №1058-ІV регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеної саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким був на час призначення пенсії, передбаченої вказаним Законом.

Проте, ОСОБА_1 з 08 листопада 2006 року пенсійним органом призначено пенсію відповідно до Закону №1788-XII, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а за призначенням пенсії відповідно до Закону №1058-ІV позивач звернувся вперше 10 жовтня 2017 року.

Колегія суддів зазначає, що у даному випадку має місце не перерахунок пенсії, а призначення в межах Закону № 1058-IV іншого виду пенсії в порядку переведення.

Разом з цим, слід відмітити, що механізм переведення пенсії з одного виду на інший в межах Закону № 1058-IV та призначення пенсії за цим законом вперше, дійсно, не є цілком тотожними, оскільки в обох випадках особа подає різні заяви, а при переведенні пенсії додатково застосовуються положення ч. 3 ст. 45 Закону № 1058-IV, якими визначено право пенсіонера на вибір показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Також, ч. 3 ст. 45 Закону № 1058-IV не застосовується до спірних правовідносин, оскільки не регулює питання застосування тої чи іншої величини оцінки одного року страхового стажу.

Незважаючи на відмінність механізму, підстави переведення з одного виду пенсії на інший тотожні з підставами призначення пенсії вперше, так як пов'язані із правом особи на вільний вибір виду пенсії згідно ч. 1 ст. 10 Закону № 1058-IV (особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором).

Тому, «переведення з одного виду пенсії на інший» охоплюється поняттям «призначення пенсії», але іншого виду, ніж особа отримувала до цього.

Аналогічна позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 31 жовтня 2018 року у справі № 876/5312/17.

Так, відповідно до пункту 4-4 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV з 1 жовтня 2017 року по 31 грудня 2017 року при призначенні пенсії застосовується середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35%.

З 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року при призначенні пенсії застосовується середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за 2016 та 2017 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%.

Таким чином, оскільки позивачу в порядку переведення з одного виду пенсії на інший у період з 1 жовтня 2017 року по 31 грудня 2017 року призначено пенсію за віком відповідно до Закону № 1058-IV, то при розрахунку пенсії мав враховуватись абзац перший пункту 4-4 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV згідно якого величина оцінки одного року страхового стажу становить 1,35%.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про наявність у позивача права на перерахунок пенсії за віком відповідно до Закону №1058-ІV із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення з заявою за призначенням пенсії за віком, з урахуванням п.4-4 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсії» щодо застосування середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислені як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки та застосування величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35%.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об'єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ч. 1 ст. 321, ст. 322, ст. 325, ст. 328 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2019 року у справі № 1.380.2019.000157 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п'ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя О. Б. Заверуха
судді О. М. Гінда
В. В. Ніколін