Справа № П/811/838/17
Суддя: Білоус О.В.
Дата ухвалення: 2019-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

26 квітня 2019 року

Київ

справа №П/811/838/17

адміністративне провадження №К/9901/55709/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді - Білоуса О.В.,

суддів - Желтобрюх І.Л., Стрелець Т.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження питання про зупинення провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Кіровоградській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Державна судова адміністрація України, Міністерство фінансів України про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

У травні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Кіровоградській області (далі - ТУ ДСА України в Кіровоградській області), в якому просила:

- визнати протиправною бездіяльність ТУ ДСА України в Кіровоградській області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 суддівської винагороди, виходячи з посадового окладу у 32 000 грн.;

- зобов'язати ТУ ДСА України в Кіровоградській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 суддівської винагороди за період з 01 січня 2017 року по 08 серпня 2017 року, виходячи з посадового окладу у 32 000 грн.;

- зобов'язати ТУ ДСА України в Кіровоградській області провести перерахунок отриманої допомоги на оздоровлення та стягнути на користь ОСОБА_1 недоплачені 16000,00 грн.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 12 січня 2018 року, залишеним без змін постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 25 травня 2018 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з ухваленими у справі судовими рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, просила рішення судів попередніх інстанцій скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.

В обґрунтування скарги зазначила, що суди першої та апеляційної інстанцій не врахували, що пунктом 23 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" (далі - Закон № 1402-VIII) передбачено отримання до проходження кваліфікаційного оцінювання суддею суддівської винагороди, визначеної відповідно до положень цього Закону. Також, Законом № 1402-VIII чітко встановлено, що суддівська винагорода не може визначатися іншими нормативно-правовими актами (частина перша статті 135). Тому, на думку скаржника, судами першої та апеляційної інстанцій безпідставно застосовано Закон України від 06 грудня 2016 року № 1774-VІІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" (далі - Закон № 1774-VІІІ) і визначений ним порядок розрахунку суддівської винагороди. Крім того, скаржник посилається на рішення Європейського Суду з прав людини від 10 березня 2011 року по справі "Сук проти України".

Суди першої та апеляційної інстанцій відмовляючи у задоволенні позову, виходили з того, що пунктом 3 Розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1774-VІІІ установлено, що мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі 1600 гривень. Також, суди попередніх інстанцій при прийнятті рішень зазначили, що згідно приписів статті 148 Закону №1402-VIII фінансування судів в України здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету, згідно кошторисів та щомісячних розписів видатків, у порядку, встановленому Бюджетним кодексом України. Водночас, статті 23, 51 Бюджетного кодексу України забороняють бюджетним установам виходити за межі фонду заробітної плати та здійснювати бюджетні платежі за відсутності бюджетного призначення. Суди посилалися на рішення Конституційного Суду України від 26 грудня 2011 року у справі №20-рп/2011, в якому вказано, що механізм реалізації соціально-економічних прав може бути змінений державою у разі неможливості їх фінансового забезпечення.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 236 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) передбачено, що суд зупиняє провадження у справі в разі об'єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об'єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Отже, зупинення провадження у справі з підстав, передбачених зазначеною нормою КАС України, може мати місце тоді, коли існує об'єктивна, тобто, та, яка існує фактично і незалежно від волевиявлення учасників справи та суду, неможливість здійснювати судовий розгляд справи до моменту вирішення іншої справи, що розглядається, у тому числі, в порядку конституційного провадження.

Як вбачається з матеріалів справи, суди попередніх інстанцій, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, дійшли висновку про необхідність застосування до спірних правовідносин положень пункту 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 6 грудня 2016 року № 1774-VІІІ.

Разом з тим, ухвалами Конституційного Суду України відкрито конституційні провадження у справах за конституційними скаргами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень пунктів 3, 9 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 6 грудня 2016 року № 1774-VІІІ зі змінами.

Ухвалою Великої палати Конституційного Суду України зазначені подання об'єднано в одне конституційне провадження та ухвалою Великої палати Конституційного Суду України від 4 квітня 2019 року № 15-у/2019 (справа № 3-213/2018(2642/18, 3652/18)) справу за конституційними скаргами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень пунктів 3, 9 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 6 грудня 2016 року № 1774-VІІІ зі змінами призначено до розгляду на пленарному засіданні Великої палати Конституційного Суду України у формі письмового провадження.

Таким чином, невизначеність у питанні про те, чи відповідають положення пунктів 3, 9 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 6 грудня 2016 року № 1774-VІІІ Конституції України унеможливлює розгляд цієї адміністративної справи до вирішення справи, яка перебуває на розгляді Конституційного суду України, що відповідно до пункту 3 частини першої статті 236 КАС України є підставою для зупинення провадження в адміністративній справі.

За вказаних обставин, колегія суддів вважає, що наявні підстави для зупинення провадження у справі № П/811/838/17 за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Кіровоградській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Державна судова адміністрація України, Міністерство фінансів України про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії до набрання законної сили рішенням Конституційного Суду України за результатом розгляду справи за конституційними скаргами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень пунктів 3, 9 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 6 грудня 2016 року № 1774-VІІІ зі змінами.

Керуючись статтями 236, 355, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

УХВАЛИВ:

Зупинити провадження у справі № П/811/838/17 за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Кіровоградській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Державна судова адміністрація України, Міністерство фінансів України про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії до набрання законної сили рішенням Конституційного Суду України за результатом розгляду справи за конституційними скаргами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень пунктів 3, 9 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 6 грудня 2016 року № 1774-VІІІ зі змінами.

Ухвала набирає законної сили з дати її прийняття та не оскаржується.

Суддя-доповідач О.В.Білоус

Судді І.Л.Желтобрюх

Т.Г.Стрелець