Справа № 420/1178/19
Суддя: Вовченко О. А.
Дата ухвалення: 2019-05-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/1178/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2019 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Вовченко O.A.,

секретар судового засідання Іщенко С.О.,

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1 (згідно ордеру),

представника відповідача - Білоконь Н.О. (за довіреністю),

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за позовом ОСОБА_3 до Біляївського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання протиправними дії та зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду 27 лютого 2019 року надійшов позов ОСОБА_3 до Біляївського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, в якому просить суд зобов'язати Біляївський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області оформити та видати ОСОБА_3 паспорт громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України віл 26.06.1992 р. № 2503-ХІІ.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 04 березня 2019 року судом даний позов залишено без руху та надано позивачу 5-денний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання копії ухвали.

19 березня 2019 року за вх.№9855/19 позивач надала до суду заяву про усунення недоліків та належним чином оформлену позовну заяву (у двох примірниках), у якій позовні вимоги викладені в такій реакції:

1. Визнати протиправними дії Біляївського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області щодо відмови ведення паспортного обліку ОСОБА_3 за раніше встановленими формами виключно за ім'ям, прізвищем, ім'ям по батькові ОСОБА_3, без внесення інформації про ОСОБА_3 до Державного реєстру, будь-яких баз даних і реєстрів, без їх обробки та передачі;

2. Зобов'язати Біляївський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області оформити та видати ОСОБА_3 паспорт громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 р. № 2503-ІІ.

Ухвалою від 25 березня 2019 року прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження у адміністративній справі та визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

28 березня 2019 року до суду від позивача за вх.№11261/19 надійшла заява про уточнення позовних вимог, у якій просить суд:

1. Визнати бездіяльність Біляївського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області щодо ведення паспортного обліку ОСОБА_3 за раніше встановленими формами - протиправною;

2. Зобов'язати Біляївський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області оформити та видати ОСОБА_3 паспорт громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 р. № 2503-ХІІ.

Ухвалою суду від 02 квітня 2019 року судом прийнято до розгляду заяву позивача про уточнення позовних вимог (вх.№11261/19), визначено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено перше судове засідання.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що у грудні 2018 р. звернулась до Біляївського районного відділу Головного управління ДМС України в Одеській області з заявою про вклеювання фото в її існуючий паспорт у зв'язку з досягненням 25-річного віку та повідомила, що не має наміру оформляти паспорт у формі пластикової ID-картки, просила вести паспортний облік щодо неї за раніше встановленими формами виключно за ім'ям, прізвищем, ім'ям по-батькові, без внесення інформації про позивача до Державного реєстру, будь-яких баз даних і реєстрів, без їх обробки та передачі. Вказану заяву було подано у зв'язку з релігійними переконаннями позивача. Позивач є прихожанкою храму Св. Великомученика Георгія Переможця Української Православної Церкви Одеської єпархії. Оформлення паспорту у формі пластикової ID-картки буде суперечити релігійним переконанням позивача. Однак, листом від 18.01.2019 р. № 5127/221 відповідач повідомив позивача, що паспорт громадянина України оформлюється виключно із застосуванням засобів реєстру. Законодавцем чітко визначено, що паспорт громадянина України містить безконтактний електронний носій. Відповідач зазначив у листі, що отримання паспорту громадянина України повинно відбуватися (реалізовуватися) відповідно до вимог Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус», норми якого не надають жодних привілеїв, переваг або додаткових прав перед іншими громадянами. Відповідач повідомив, що відсутні правові підставі щодо вклеювання до паспорта зразка 1994 року у формі книжечки нових фотокарток по досягненню 25-річного віку. Посилаючись на Конституцію України, Рішення Конституційного Суду України від 20.01.2012 № 2-рп/2012, Європейську конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року, Закон України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус», Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 p. № 2503-ХІІ, постанову Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 № 302 «Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України», Закон України «Про захист персональних даних», постанову Великої Палати Верховного Суду від 19 вересня 2018 року у зразковій справі № 806/3265/17 позивач у позовній заяві зазначає, що принципами обробки персональних даних є відкритість і прозорість, відповідальність, адекватність та не надмірність їх складу та змісту стосовно визначеної мети їх обробки, а підставою обробки персональних даних є згода суб'єкта персональних даних. законодавством не врегульовано питання щодо наслідків відмови особи від обробки її персональних даних, тобто фактично відсутня будь-яка альтернатива такого вибору, що в свою чергу обумовлює неякісність закону та порушення конституційних прав такої особи. Відтак, реалізація державних функцій має здійснюватися без примушення людини до надання згоди на обробку персональних даних, їх обробка повинна здійснюватись, як і раніше, в межах і на підставі тих законів і нормативно-правових актів України, на підставі яких виникають правовідносини між громадянином та державою. При цьому, згадані технології не повинні бути безальтернативними і примусовими. Особи, які відмовилися від обробки їх персональних даних, повинні мати альтернативу - використання традиційних методів ідентифікації особи. норми Закону № 5492-УІ на відміну від норм Положення № 2503-ХІІ не тільки звужують, але фактично скасовують право громадянина на отримання паспорту у вигляді паспортної книжечки без безконтактного електронного носія персональних даних, який містить кодування його прізвища, ім'я та по-батькові та залишають тільки право на отримання паспорта громадянина України, який містить безконтактний електронний носій, що є безумовним порушенням вимог ст. 22 Конституції України, яка забороняє при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

12 квітня 2019 року до суду від відповідача за вх..№13387/19 надійшов відзив на позов, у якому зазначено, що Біляївський РВ ГУ ДМС України в Одеській області ознайомившись зі змістом адміністративного позову вважає його необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. Посилаючись на Закон України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» від 20.11.2012 № 5492-VI, Постанову Кабінету міністрів України від 25.03.2015 № 302 «Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України» зазначає, що у грудні 2018 року до Біляївського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області звернулась ОСОБА_3, із заявою про оформлення і видачу їй паспорта громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.199 № 2503-XII, без застосування засобів Єдиного державного демографічного реєстру (ЄДДР) і без присвоєння унікального номера запису в ЄДДР (УНЗР). Зазначену заяву було направлено також і до ГУ ДМС України в Одеській області. У поданій заяві ОСОБА_3 вказала, що просить повідомити конкретну відмову та повідомити про це письмово на її адресу. До зазначеної заяви було додано копію свідоцтва про народження, копію паспорту ОСОБА_3 і дві фотокартки для оформлення паспорта у формі книжечки. Біляївський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області у межах строку визначеного ЗУ «Про звернення громадян» надав позивачці письмову відповідь на її заяву з відповідними роз'ясненнями щодо отримання паспорта громадянина України. У наданій відповіді Біляївський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області зазначив, що у ДМС та її територіальних органів/підрозділів відсутні законні підстави для оформлення та видачі позивачу паспорта громадянина України відповідно до постанови Верховної Ради України від 26 червня 1992 року № 2503-ХІІ. Позивач вважає надану відповідь відмовою у наданні паспорта громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 № 2503-ХІІ та вважає таку відмову протиправною, у зв'язку з чим звернулась до суду за захистом своїх прав. Відповідач у відзиві зазначає, що оцінюючи вимоги позивача про покладення на відповідача обов'язку щодо видачі паспорта громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення № 2503-ХІІ слід вказати, що оскільки позивачем не подано всіх необхідних документів, відповідно такий обов'язок у даному випадку відсутній. Враховуючи те, що позивач не звернулась із відповідною заявою для отримання адміністративної послуги - оформлення та видача паспорта громадянина України та за відсутності необхідних документів (фотокартки, свідоцтва про народження тощо), то можливо дійти до висновку про відсутність бездіяльності відповідачів щодо не оформлення паспорта громадянина України у формі книжечки ОСОБА_3, а так само відсутні підстави для зобов'язання відповідача видати такий паспорт. Відтак позовні вимоги про визнання протиправною відмови Біляївського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області в оформлені та видачі ОСОБА_3 паспорта громадянина України у формі книжечки (на паперових носіях) відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-ХІІ та зобов'язання Біляївського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби в Одеській області оформити та видати ОСОБА_3 паспорт громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-ХІІ до задоволення не підлягають. Біляївський РВ ГУ ДМС України в Одеській області вважає, що постанова Верховної ради України «Про затвердження положень про паспорт громадянина України та про паспорт громадянина України для виїзду за кордон» від 26.06.1992, є актом нижчої юридичної сили та повинна застосовуватись виключно в тій частині, яка не перешкоджає закону. заяві позивачів було розглянуто на підставі Закону України «Про звернення громадян» та надані відповіді на порушені в заявах питання. Враховуючи викладене, рішення про відмову в оформлені паспорту громадянина України не приймалось та не могло бути прийняте враховуючи той факт, що з заявою встановленого зразку про отримання паспорта громадянина України позивачі не зверталися. Біляївський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області не вважає відмову відповідача від надання позивачу паспорту у вигляді книжечки, як неспіврозмірне обмеження свободи позивача на вираження своїх релігійних поглядів та переконань, втручання в особисте та сімейне життя оскільки, держава має право мати інформацію щодо своїх громадян для захисту суспільної безпеки і порядку. Враховуючи те, що позивачі не звернулися із відповідною заявою для отримання адміністративної послуги - оформлення та видача паспорта громадянина України та за відсутності необхідних документів (Фотокартки, свідоцтва про народження тощо), то можливо дійти до висновку про відсутність Факту відмови у видачі паспорту у Формі книжечки. Заяву ОСОБА_3 було розглянуто Біляївським районним відділом Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області у межах строку визначеного ЗУ «Про звернення громадян» та надано позивачам письмові відповіді на їх заяву з відповідними роз'ясненнями щодо оформлення та видачі паспорту громадянина України. А ні Біляївський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, а ні ГУ ДМС України в Одеській області не приймалось рішення про відмову у видачі паспорта громадянина України в формі книжечки.

Представник позивача у судовому засіданні просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні щодо задоволення позовних вимог заперечувала.

Дослідивши подані до суду документи та матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

20 грудня 2018 року ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, подала до Біляївського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області заяву (а.с.17), яка зареєстрована за вх.№199-к, у якій просила відповідача у зв'язку із досягненням нею 25-річного віку вклеїти у її існуючий паспорт серії НОМЕР_1, виданий Біляївським РВ ГУМВС України в Одеській області 15 січня 2010 року (а.с.16) фото та заявила, що не має наміру оформляти паспорт у формі пластикової ID-картки. Також просила вести паспортний облік щодо неї за раніше встановленими формами виключно за її ім'ям, прізвищем, ім'ям по батькові, без внесення інформації до Державного реєстру, будь-яких баз даних і реєстрів, без їх обробки та передачі.

18 січня 2019 року відповідачем направлено позивачу листа №5127/221 (а.с.19), у якому з посиланням на ст.ст.19, 32 Конституції України, Постанову Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 № 302 «Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України» та ст.ст.4,21,13 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» від 20.11.2012 № 5492-VI зазначено, що у Біляївського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області відсутні правові підстави щодо вклеювання до паспорта зразка 1994 року у формі книжечки нових фотокарток по досягненню 25-річного віку.

Суд зазначає, що згідно частини 1 статті 13 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» (далі - Закон №5492-VI) документи, оформлення яких передбачається цим Законом із застосуванням засобів Реєстру (далі - документи Реєстру), відповідно до їх функціонального призначення поділяються на документи, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України: а) паспорт громадянина України.

Згідно з ч.ч.1,2,4,5 Закону №5492-VI форма кожного документа встановлюється цим Законом. Документи залежно від змісту та обсягу інформації, яка вноситься до них, виготовляються у формі книжечки або картки, крім посвідчення на повернення в Україну, що виготовляється у формі буклета. Документи у формі книжечки на всіх паперових сторінках та на верхній частині обкладинки повинні мати серію та номер документа, виконані за технологією лазерної перфорації. Персоналізація документів у формі книжечки здійснюється за технологією лазерного гравіювання та лазерної перфорації. Персоналізація документів у формі картки виконується за технологією термодруку або лазерного гравіювання. Персоналізація документів здійснюється централізовано у Державному центрі персоналізації документів.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.21 Закону №5492-VI паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України. Кожен громадянин України, який досяг чотирнадцятирічного віку, зобов'язаний отримати паспорт громадянина України. Оформлення, видача, обмін паспорта громадянина України, його пересилання, вилучення, повернення державі та знищення здійснюються в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п.п.2,3,5,6,7,8 положення «Про паспорт громадянина України», затвердженого постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року N 2503-XII (далі - Положення) паспорт громадянина України (далі - паспорт) видається кожному громадянинові України центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства, після досягнення 16-річного віку. Бланки паспортів виготовляються у вигляді паспортної книжечки або паспортної картки за єдиними зразками, що затверджуються Кабінетом Міністрів України. Терміни запровадження паспортної картки визначаються Кабінетом Міністрів України у міру створення державної автоматизованої системи обліку населення. Паспортна книжечка являє собою зшиту внакидку нитками обрізну книжечку розміром 88х125 мм, що складається з обкладинки та 16 сторінок. Усі сторінки книжечки пронумеровані і на кожній з них зображено Державний герб України і перфоровано серію та номер паспорта. У верхній частині лицьового боку обкладинки зроблено напис "Україна", нижче - зображення Державного герба України, під ним - напис "Паспорт". На внутрішньому лівому боці обкладинки у центрі - зображення Державного прапора України, нижче - напис "Паспорт громадянина України". На першу і другу сторінки паспортної книжечки заносяться прізвище, ім'я та по батькові, дата і місце народження. На першій сторінці також вклеюється фотокартка і відводиться місце для підпису його власника. На другу сторінку заносяться відомості про стать, дату видачі та орган, що видав паспорт, ставиться підпис посадової особи, відповідальної за його видачу. Записи засвідчуються мастиковою, а фотокартка - випуклою сухою печаткою. Перша сторінка або перший аркуш після внесення до них відповідних записів та вклеювання фотокартки можуть бути заклеєні плівкою. У разі заклеювання плівкою усього аркуша записи та фотокартка печатками не засвідчуються. Третя, четверта, п'ята і шоста сторінки призначені для фотокарток, додатково вклеюваних до паспорта, а сьома, восьма і дев'ята - для особливих відміток. На десятій сторінці робляться відмітки про сімейний стан власника паспорта, на одинадцятій - шістнадцятій - про реєстрацію постійного місця проживання громадянина. На прохання громадянина до паспорта може бути внесено (сьома, восьма і дев'ята сторінки) на підставі відповідних документів дані про дітей, групу крові і резус-фактор, згоди або незгоди на посмертне донорство анатомічних матеріалів. На внутрішньому правому боці обкладинки надруковано витяг з цього Положення. Вносити до паспорта записи, не передбачені цим Положенням або законодавчими актами України, забороняється. Записи, вклеювання фотокарток і відмітки у паспорті здійснюються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства. Термін дії паспорта, виготовленого у вигляді паспортної книжечки, не обмежується. До паспортної книжечки при досягненні громадянином 25- і 45-річного віку вклеюються нові фотокартки, що відповідають його вікові. Паспорт, в якому не вклеєно таких фотокарток при досягненні його власником зазначеного віку, вважається недійсним.

Відповідно до п.п.12, 18 Положення видача та обмін паспорта провадяться у місячний термін за місцем постійного проживання громадянина. Вклеювання до паспорта нових фотокарток при досягненні громадянином 25 - і 45-річного віку провадиться у п'ятиденний термін. Для одержання, обміну паспорта і вклеювання до нього нових фотокарток громадянин подає документи і фотокартки не пізніш як через місяць після досягнення відповідного віку або зміни (переміни) прізвища, імені чи по батькові, встановлення розбіжностей у записах або непридатності паспорта для користування.

Також постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 р. № 302 затверджено Порядок оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України,

Таким чином законодавством передбачено порядок видачі паспорта вперше чи в разі його втрати, порядок обміну паспортного документа та порядок внесення змін до паспортного документа шляхом внесення уповноваженим державним органом нових записів та/або вклеювання фотокарток по досягненню особою певного віку.

Судом встановлено, що позивач, досягнувши 25-річного віку ІНФОРМАЦІЯ_1, маючи обов'язок звернутись до територіального підрозділу Державної міграційної служби протягом місяця починаючи з 22 жовтня 2018 року для вклеювання до паспорта громадянина України фотокартки у зв'язку із досягненням 25-річного віку, звернулась із відповідною заявою лише 20 грудня 2018 року.

У зв'язку з викладеним, як стверджував представник позивача у судовому засіданні, ОСОБА_3 було відмовлено у вклеюванні фотокартки до паспорту громадянина України по досягненню нею 25-річного віку.

При цьому позивач в уточненій позовній заяві просить суд зобов'язати Біляївський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області оформити та видати ОСОБА_3 паспорт громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 р. № 2503-ХІІ, хоча доказів відмови відповідача у видачі їх нового паспортного документа до суду не надала, так само як не надала доказів втрати старого паспортного документа у формі книжечки чи звернення до відповідача із заявою про обмін паспортного документа у формі книжечки на інший у формі паспортної книжечки.

При цьому представником позивача у судовому засіданні зазначалось, що паспорт громадянина України, у який просила відповідача вклеїти фотокартку у неї наявний та відповідно надала його фотокопію разом із позовною заявою (а.с.16).

Представником відповідача у судовому засіданні зазначено, що паспортний облік ОСОБА_3 ведеться за раніше встановленими формами.

Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що Біляївським районним відділом Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області бездіяльності щодо ведення паспортного обліку ОСОБА_3 за раніше встановленими формами не здійснювалось, а були здійснені дії (які позивачем не оскаржуються) щодо відмови позивачу у вклеюванні до її паспортна громадянина України у формі книжечки фотокартки по досягненню 25-річного віку у зв'язку з пропуском місячного терміну, а відтак у задоволенні вказаної вимоги слід відмовити.

Також враховуючи вищевикладене суд вважає за доцільне відмовити у вимозі ОСОБА_3 зобов'язати Біляївський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області оформити та видати ОСОБА_3 паспорт громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 р. № 2503-ХІІ, оскільки ОСОБА_3 з такими вимогами до відповідача не зверталась, відповідно відповідач у їх задоволенні позивачу не відмовляв, а відтак підстави для зобов'язання відповідача здійснити вищевказані дії відсутні.

Відповідно до ч.ч.2, 3 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким правом користуються й особи, в інтересах яких подано позовну заяву, за винятком тих, які не мають адміністративної процесуальної дієздатності.

Щодо посилання позивача на висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 19 вересня 2018 року у зразковій справі № 806/3265/17, суд зазначає, що Великою Палатою Верховного Суду було визначено наступні ознаки типової справи, за наявності яких адміністративна справа відноситься до вказаної зразкової справи, а саме:

а) позивач - фізична особа, якій територіальним органом ДМС України відмовлено у видачі паспорту у формі книжечки, у відповідності до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року № 2503-ХІІ;

б) відповідач - територіальні органи ДМС України;

в) предмет спору - вимоги щодо неправомірної відмови відповідача у видачі паспорта громадянина України у формі книжечки у зв'язку з ненаданням особою згоди на обробку персональних даних та зобов'язання відповідача видати позивачеві паспорт у формі книжечки, у відповідності до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року № 2503-ХІІ.

Таким чином, враховуючи висновки суду, що позивачу не було відмовлено у видачі паспорта громадянина Україна у формі книжечки, а було відмовлено вклеїти до паспорта у формі книжечки фотокартки, суд приходить до висновку, що дана адміністративна справа за позовом ОСОБА_3 не має ознак зразкової справи №806/3265/17, а тому висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 19 вересня 2018 року у зразковій справі № 806/3265/17 у даному випадку застосуванню не підлягають.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень (ч. 1 ст. 2 КАС України).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Таким чином, враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що у задоволенні позову ОСОБА_3 слід відмовити.

24 квітня 2019 року судом оголошено вступну та резолютивну частину рішення суду та зазначено, що повний текст рішення суду буде виготовлено у строк, визначений ч.3 ст.243 КАС України.

Згідно з приписами ч.3 ст.243 КАС України залежно від складності справи складення рішення, постанови у повному обсязі може бути відкладено на строк не більш як десять, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - п'ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Згідно з ч. 1 ст. 120 КАС України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Відповідно до ч.4 та ч.5 ст.120 КАС України останнім днем строку, який закінчується вказівкою на певний день, вважається цей день. Якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Враховуючи, що 5-й день складання повного тексту рішення випав на неробочий день, в силу положень ст.120 КАС України, повний текст рішення суду складено суддею 02 травня 2019 року (перший робочий день).

Керуючись ст.ст.7, 9, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_3 до Біляївського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання протиправною бездіяльність Біляївського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області щодо ведення паспортного обліку ОСОБА_3 за раніше встановленими формами та про зобов'язання Біляївського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області оформити та видати ОСОБА_3 паспорт громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 р. № 2503-ХІІ - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до П'ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Одеський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач - ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, паспорт НОМЕР_2).

Відповідач - Біляївський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області (вул.Успенська, 2, м.Біляївка, Одеська обл., 67600).

Повний текст рішення складено та підписано 02.05.2019 року.

Суддя О.А. Вовченко

.