Справа № 295/12128/18
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2019-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 295/12128/18

Головуючий у 1-й інстанції: Лєдньов Д.М.

Суддя-доповідач: Капустинський М.М.

25 квітня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Капустинського М.М.

суддів: Охрімчук І.Г. Моніча Б.С.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 13 лютого 2019 року (рішення складено 18.02.2019р. у м.Житомирі) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Житомирської митниці Державної фіскальної служби про визнання незаконною та скасування постанови в справі про порушення митних правил,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати незаконною та скасувати постанову у справі про порушення митних правил №0759/10100/2018 від 23.08.2018р., якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.485 Митного кодексу України як вчинення дій, спрямованих на неправомірне звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 79006 грн. 72 коп.

Рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 13 лютого 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. В апеляційній скарзі, серед іншого, зазначає, що не може нести відповідальність за вчинення правопорушення, передбаченого ст.485 МК України, оскільки є представником декларанта. Крім того, відповідачем не наведено доказів його умислу, як уповноваженої особи декларантом на вичнення дій передбачених диспозицією зазначеної статті МК України.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. Зазначає, що позивач, з метою зменшення суми митних платежів, заявлено в митній декларації неправдиві відомості щодо товару, необхідних для визначення коду товару та його митної вартості призвело до зменшення розмірів сум податків і зборів, чим вчинив порушення митних правил, передбачене ст.485 Митного кодексу України.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено, що 12.03.2018р. до митного поста "Житомир-Центральний" Житомирської митниці ДФС агентом з митного оформлення ТОВ "Поліссяброксервіс" ОСОБА_2, до митного оформлення в режимі "імпорт 40" подано митну декларацію на товар "Легковий автомобіль марки "RENAULT", модель KANGOO, тип двигуна - електро, призначення - для перевезення пасажирів.

Митну декларацію 12.03.2018р. прийнято до митного оформлення та присвоєно номер UA101070/2018/007825.

Згідно з даними, внесеними до графи 54 МД UA101070/2018/007825, митна декларація складена агентом з митного оформлення ТОВ "Поліссяброксервіс" гр.ОСОБА_2

У графі 31 митної декларації зазначено дані про товар - "Легковий автомобіль, тип двигуна - електро, а у графі 33 визначено код товару УКТЗЕД-, який повністю звільняється від оподаткування при митному оформленні.

22.03.2018р. відділом УАМП Житомирської митниці ДФС, керуючись документами, наданими для митного оформлення, законом України "Про митний тариф України" від 19.09.2013р., додатково наданими документами, поясненнями УКТЗЕД, інформацією в мережі інтернет, винесено рішення про визнання коду товару як "Вантажний автомобіль".

Постановою у справі про порушення митних правил від 23.08.2018р. позивача визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст.485 МК України, накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 300% несплаченої суми митних платежів.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем внаслідок внесення у митну декларацію неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно УКТЗЕД та його митної вартості, що призвело до зменшення розмірів сум податків і зборів, вчинено порушення митних правил, передбачених ст.485 МК України.

Розглядаючи питання про законність та обґрунтованість судового рішення, яким в позові відмовлено, суд апеляційної інстанції враховує наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п.8 ст.264 МК України з моменту прийняття органом доходів і зборів митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена особа несуть відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у митній декларації.

Згідно з п.8 ст.257 Митного кодексу України митне оформлення здійснюється органами доходів і зборів на підставі митної декларації, до якої декларантом вносяться відомості, в тому числі код товару згідно УКТЗЕД та звичайний торговельний опис, що дає змогу ідентифікувати та класифікувати товар, ставки митних платежів.

Пунктом 8 статті 69 МК України висновки інших органів, установ та організацій щодо визначення кодів товарів згідно з УКТ ЗЕД при митному оформленні мають інформаційний або довідковий характер, а рішення митних органів щодо класифікації товарів для митних цілей є обов'язковими.

Згідно ст.458 Митного кодексу України (далі -МК України) порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред'явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Частиною 1 ст.487 МК України визначено, що провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення. Провадження у справі про порушення митних правил, відповідно до ч.1 ст.488 МК України вважається розпочатим з моменту складення протоколу про порушення митних правил.

Згідно ч.ч.1,2 ст.508 МК України у справі про порушення митних правил процесуальні дії проводяться з метою отримання доказів, необхідних для правильного вирішення цієї справи. До процесуальних дій належать: складення протоколу про порушення митних правил; опитування осіб, які притягаються до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, свідків, інших осіб; витребування документів, необхідних для провадження у справі про порушення митних правил, або належним чином завірених їх копій чи витягів з них; тимчасове вилучення товарів, транспортних засобів, зазначених у пункті 3 статті 461 цього Кодексу, та документів на них; митне обстеження; пред'явлення товарів, транспортних засобів і документів для впізнання; експертиза; взяття проб та зразків для проведення дослідження (аналізу, експертизи).

Ст.485 МК України передбачено, що склад вказаного вище правопорушення обумовлює наявність в діях декларанта особливої мети - ухилення від сплати податків та зборів, або зменшення їх розміру, та вини у формі прямого умислу.

Диспозиція цієї статті передбачає спеціальну протиправну мету дій декларанта щодо заявлення неправдивих відомостей - неправомірне звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру. Наявність спеціальної протиправної мети однозначно вказує на те, що це правопорушення може бути вчинено тільки з умисною формою вини, оскільки на момент подачі декларації декларант повинен усвідомлювати факт надання неправдивих відомостей та умисно бажати, щоб заявлені ним неправдиві дані вплинули на розмір митних платежів, які йому доведеться сплатити за митне оформлення задекларованого ним товару.

Згідно зі ст.49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до ч.1 ст.51 МК України.

У відповідності до ч.1 ст.53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документи, які підтверджують митну вартість, визначені ч.2 ст.53 МК України.

Згідно із ч.3 ст.53 Митного кодексу України у разі, якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

Статтею 489 Митного кодексу України встановлено, що посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов'язана з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом положень ч.6 ст.69 МК України у разі порушень декларантом (заявником) правил класифікації товарів під час декларування, адміністративна відповідальність для нього настає виключно у разі встановлення факту подання вказаною особою недостовірних документів, надання ним недостовірної інформації та/або внаслідок ненадання заявником всієї наявної у нього інформації, необхідної для прийняття класифікаційного рішення.

Зазначена норма МК України узгоджується з положеннями ст.485 цього Кодексу, якою визнається правопорушенням такі дії, які спрямовані на неправомірне звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру, а також інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів.

Згідно ст.485 МК України заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв'язку з якими було надано такі пільги, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

Відповідно до ч.1 ст.530 МК України, законність та обґрунтованість постанови митниці у справі про порушення митних правил можуть бути перевірені судом або центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, а постанови центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, - судом у зв'язку з поданням адміністративного позову або в порядку контролю.

Відповідно до ч. 1 ст. 9, ст. 10 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відповідно до ст.251, ст.280 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Враховуючи вищезазначені норми законодавства, колегія суддів зазначає, що для притягнення особи до адміністративної відповідальності і встановлення її вини, необхідна наявність відповідних доказів.

Судова колегія, розглянувши матеріали справи, зазначає, що вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення не доведена.

Доказів заявлення позивачем у митній декларації неправдивих відомостей з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТЗЕД та його митної вартості, яку несе декларант, матеріали справи не містять.

Судом встановлено, що позивач у декларації зазначив відомості які були йому відомі з документів, що подаються разом з декларацією.

Суд вказує, що для визнання особи винною у вчинені адміністративного правопорушення обов'язково необхідно встановити, що дії особи, яка притягається до адміністративної відповідальності вчинені умисно, має місце протиправна дія та наявна вина у діях.

Відтак, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність в діях позивача об'єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ст.485 МК України, та безпосередньо прямого умислу як підстави для зменшення розміру сплати податків і зборів, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів.

З огляду на наведені правові норми, колегія суддів дійшла висновку, що митним органом було неправомірно винесено спірну постанову.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення суду підлягає скасуванню із прийняттям нової постанови про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити повністю.

Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 13 лютого 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Житомирської митниці Державної фіскальної служби про визнання незаконною та скасування постанови в справі про порушення митних правил скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити.

Визнати протиправною постанову в справі про порушення митних правил №0759/10100/2018 від 23 серпня 2018р., якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 485 Митного Кодексу України, та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів на суму 79006,42грн. та скасувати її.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає.

Постанова суду складена в повному обсязі 25 квітня 2019 року.

Головуючий Капустинський М.М.

Судді Охрімчук І.Г. Моніч Б.С.