Справа № 200/1094/19-а
Суддя: Міронова Галина Михайлівна
Дата ухвалення: 2019-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2019 року справа №200/1094/19-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд колегією суддів у складі: головуючого судді Міронової Г.М., суддів Арабей Т.Г., Геращенка І.В., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25 березня 2019 р. (повний текст рішення складено 25 березня 2019 року у м. Слов'янськ) у справі № 200/1094/19-а (головуючий І інстанції суддя Буряк І. В.) за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради про поновлення строку звернення на отримання одноразової компенсації та зобов'язання виплатити одноразову компенсацію,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) 21.01.2019 звернулась до суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради (далі - відповідач), в якому, з урахуванням уточненої позовної заяви, просила поновити їй шестимісячний строк звернення до відповідача з заявою для отримання одноразової компенсації в зв'язку з втратою годувальника, смерть якого пов'язана з Чорнобильською катастрофою та зобов'язати відповідача виплатити їй одноразову компенсацію в зв'язку з втратою годувальника, смерть якого пов'язана з Чорнобильською катастрофою (а.с. 4-5, 24-25).

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 25 березня 2019 року у справі № 200/1094/19-а адміністративний позов задоволено повністю.

Визнано протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради щодо вимоги надати судове рішення на підтвердження перебування ОСОБА_1 на утриманні померлого ОСОБА_2.

Визнано протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради щодо відмови виплатити одноразову грошову компенсацію по втраті годувальника, передбаченої ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у зв'язку із пропущенням шестимісячного терміну.

Зобов'язано Управління соціального захисту населення Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради здійснити виплату одноразової компенсації у зв'язку із втратою годувальника, смерть якого пов'язана з Чорнобильською катастрофою.

Вирішено питання судових витрат (а.с. 39-42).

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на постанову Кабінету Міністрів України від 17.08.2002 року № 1146, постанову Кабінету Міністрів України від 14.05.2015 року № 285, Порядок виплати одноразової компенсації за шкоду, заподіяну внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій, ядерних випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, та щорічної допомоги на оздоровлення деяким категоріям громадян затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 760 від 26.10.2016 року.

Апелянт вказує, що відповідно до зазначених нормативних актів для визначення права на виплату компенсації у випадку позивача необхідно було звернутися до управління у шестимісячний термін після смерті чоловіка та надати управлінню рішення суду про перебування позивача на утриманні свого чоловіка. При зверненні позивача від 14.05.2018 року було відсутнє рішення суду та сплинув шестимісячний термін звернення за одноразовою компенсацією.

Вдруге позивач до управління на отримання одноразової компенсації звернулась 21.11.2018 року. Позивачу було надано відповідь від 30.11.2018 року № 01-14/9114, з якої вбачається, що рішення Краматорського міського суду Донецької області від 17.10.2018 року про встановлення факту перебування позивача на утриманні набрало законної сили 19.11.2018 року, тобто після спливу встановленого законодавством терміну для виплати.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Сторони в судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до приписів статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що позивач перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 з 19.07.1970 року, що підтверджується відповідною копією свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_1 (а.с. 7).

ОСОБА_2 був ліквідатором наслідків аварії на ЧАЕС першої категорії, зазначене підтверджується посвідченням серія НОМЕР_2 (а.с. 7).

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року (свідоцтво про смерть серія НОМЕР_3) (а.с. 8).

Згідно експертного висновку № 8533 від 23.03.2018 року Центральної міжвідомчої експертної комісії МОЗ та МНС України по встановленню причинного зв'язку хвороб, що призвели до інвалідності та смерті з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, захворювання ОСОБА_2, що призвело до його смерті, пов'язане з виконанням обов'язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (а.с. 9).

14.05.2018 року позивач звернулася до відповідача з письмовою заявою щодо проведення виплати одноразової компенсації відповідно до вимог ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", тобто в межах шестимісячного терміну.

Листом від 15.05.2018 року відповідач повідомив, що виплата компенсації здійснюється на підставі: свідоцтва про смерть; посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, категорії 1 (із вкладкою); свідоцтва про шлюб; експертного висновку міжвідомчої експертної комісії з установлення причинного зв'язку хвороби, інвалідності та смерті з дією іонізуючого випромінення та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС або військово-лікарської комісії, що діє в системі МВС, СБУ чи Міноборони. Та роз'яснено, що для визначення права на виплату компенсації у випадку позивача необхідно звернутися до управління у шестимісячний термін після смерті чоловіка та надати управлінню рішення суду про підтвердження факту перебування позивача на утриманні свого чоловіка (а.с. 10).

17 жовтня 2018 року рішенням Краматорського міського суду Донецької області встановлено факт того, що ОСОБА_1 перебувала на утриманні свого чоловіка (а.с. 12-13).

21 листопада 2018 року вона вдруге звернулась до відповідача із заявою про надання одноразової компенсації, але відповідач своїм листом відмовив позивачу, підставою для відмови зазначив пропущення нею строку звернення із відповідною заявою, із посиланням на вимоги п. 3 Порядку № 760, одноразова компенсація особою протягом 6 місяців з дати смерті годувальника. Крім цього зазначено, що рішення суду про встановлення факту перебування позивача на утриманні померлого чоловіка набрало законної сили після встановленого законодавством терміну для виплати (а.с. 33).

Вказане стало підставою для звернення позивачем до суду з цим позовом.

При вирішенні справи суд виходить з наступного.

Частина 1 ст.46 Конституції України вказує, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров'я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України від 28 лютого 1991 року № 796-XII "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі - Закон № 796-ХІІ).

Відповідно з ст. 48 Закону № 796-XII одноразова компенсація виплачується учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали особами з інвалідністю внаслідок Чорнобильської катастрофи, учасникам ліквідації наслідків інших ядерних аварій, особам, які брали участь у ядерних випробуваннях, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт, які стали особами з інвалідністю внаслідок відповідних ядерних аварій та випробувань, участі у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт, дружинам (чоловікам), якщо та (той) не одружилися вдруге, померлих громадян, смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, участю у ліквідації наслідків інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт, сім'ям, які втратили годувальника, та батькам померлого із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, дітям з інвалідністю, інвалідність яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою.

Компенсація та допомога, передбачені цією статтею, виплачуються в порядку та розмірах, установлених Кабінетом Міністрів України.

Отже, до переліку осіб які мають право на компенсацію за шкоду, заподіяну здоров'ю, внаслідок Чорнобильської катастрофи, відносяться також сім'ї, які втратили годувальника, що був учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Питання здійснення виплати передбачених статтею 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" одноразової компенсації за шкоду, заподіяну внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій, ядерних випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї (далі - одноразова компенсація), та щорічної допомоги на оздоровлення (далі - щорічна допомога) деяким категоріям громадян регулює Порядок виплати одноразової компенсації за шкоду, заподіяну внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій, ядерних випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, та щорічної допомоги на оздоровлення деяким категоріям громадян затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2016 р. № 760 (далі - Порядок).

Відповідно до п. 2 даного Порядку, одноразова компенсація та щорічна допомога виплачуються за рахунок коштів, передбачених у Державному бюджеті України на відповідний рік для соціального захисту громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, центрами з нарахування та здійснення соціальних виплат, структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних і районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад (далі - уповноважені органи) за місцем фактичного проживання (перебування) громадян.

Виплата одноразової компенсації здійснюється за єдиною заявою, передбаченою постановою Кабінету Міністрів України від 17 серпня 2002 року № 1146 "Про вдосконалення механізму надання соціальної допомоги" поданою заінтересованою особою протягом шести місяців з дати встановлення інвалідності або смерті годувальника (п. 3 Порядку).

Одноразова компенсація виплачується в розмірах, установлених постановою Кабінету Міністрів України від 14 травня 2015 р. № 285 "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України".

Згідно до п. 7 Порядку, одноразова компенсація у зв'язку з втратою годувальника, смерть якого пов'язана з Чорнобильською катастрофою, участю у ліквідації наслідків інших ядерних аварій, ядерних випробуваннях, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт, виплачується дружині чи чоловікові в разі, коли вони не одружилися вдруге, сім'ї померлого годувальника з числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, в якій є непрацездатні особи, що були на утриманні померлого на момент його смерті.

Належність до непрацездатних осіб та членів сім'ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, визначається згідно із статтею 36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Згідно до п.п.1, 3 ч. 2 ст. 36 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-IV) непрацездатними членами сім'ї вважаються, зокрема:

1) чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону;

3) чоловік (дружина), а в разі їх відсутності - один з батьків або брат чи сестра, дідусь чи бабуся померлого годувальника незалежно від віку і працездатності, якщо він (вона) не працюють і зайняті доглядом за дитиною (дітьми) померлого годувальника до досягнення нею (ними) 8 років.

Частина 3 статті 36 Закону №1058-IV передбачає, що до членів сім'ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони:

1) були на повному утриманні померлого годувальника;

2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Члени сім'ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв'язку з втратою годувальника.

Таким чином, відповідно до вищезазначених норм, один із подружжя, вважається таким, що втратив годувальника, якщо на момент смерті іншого із подружжя, він (вона) був (була) інвалідом або досяг (досягла) пенсійного віку.

Так, з матеріалів справи судом із достовірністю встановлено, що позивач перебувала у шлюбі із ОСОБА_2, є отримувачем пенсії за віком з 2005 року, отже позивач досягла пенсійного віку передбаченого 26 цього Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та є непрацездатною особою.

За таких обставин, позивач є особою, яка відповідно до ст.48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" має право на отримання одноразової компенсації, в разі втрати годувальника, із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Із заявою про виплату одноразової компенсації відповідно до вимог ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" позивач звернулася до відповідача 14.05.2018 року, тобто в межах шестимісячного терміну передбаченого постановою Кабінету Міністрів України від 17 серпня 2002 року № 1146 "Про вдосконалення механізму надання соціальної допомоги".

З урахуванням наведеного, підстави для вимоги про надання судового рішення про встановлення факту перебування на утриманні померлого чоловіка, саме на момент первинного звернення позивача до Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради 14.05.2018 року були відсутні. І ці обставини вплинули на перевищення позивачем строків звернення за отриманням одноразової допомоги. Тобто, одні неправомірні дії відповідача потягли за собою подальші його неправомірні дії.

За таких обставин суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем не пропущено строк звернення із відповідною заявою про отримання одноразової компенсації відповідно до вимог ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об'єднаного Королівства» (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Згідно положень ч. 2ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Суд вважає, що для ефективного захисту прав, свобод, інтересів позивача, з метою відновлення порушених прав позивача, необхідно вийти за межі позовних вимог та змінити спосіб захисту порушеного права шляхом визнання протиправними дій відповідача, щодо вимоги для надання судового рішення на підтвердження перебування ОСОБА_1 на утриманні померлого чоловіка, а також щодо відмови виплатити одноразову грошову компенсацію по втраті годувальника, передбаченої ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у зв'язку із пропущенням шестимісячного терміну та як наслідок наявні підстави для зобов'язання відповідача виплатити позивачу одноразову компенсацію як члену сім'ї, яка втратила годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою.

За приписами частини другої статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі

З урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду не вбачається.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 313, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25 березня 2019 року - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25 березня 2019 р. у справі № 200/1094/19-а - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 7 травня 2019 року.

Головуючий суддя Г.М. Міронова

Судді Т.Г. Арабей

І.В. Геращенко