Справа № 820/2637/18
Суддя: Катунов В.В.
Дата ухвалення: 2019-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 квітня 2019 р. Справа № 820/2637/18

Другий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого судді: Катунова В.В.

суддів: Бершова Г.Є. , Ральченка І.М.

за участю секретаря судового засідання Патової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 , Адміністрації Державної прикордонної служби України на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.05.2018, суддя Зоркіна Ю.В., 61022, м. Харків, майдан Свободи,6, повний текст складено 29.05.18 по справі № 820/2637/18

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області , Адміністрації Державної прикордонної служби України

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2018 року ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Адміністрації Державної прикордонної служби України (відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (відповідач 2), в якому просив:

- визнати протиправними дії (бездіяльність) Адміністрації Державної прикордонної служби України щодо оформлення та подання до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області документів для призначення пенсії ОСОБА_1 , які не передбачали в складі грошового забезпечення ОСОБА_1 щомісячної додаткової грошової винагороди відповідно до постанови КМУ від 22.09.2010 р. № 889 зі змінами;

- визнати дії (бездіяльність) Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо не виконання завдань покладених на нього п.п. 1, 3 п. 4 Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі яке затверджене Постановою правління Пенсійного фонду України 22.12.2014 № 28-2 щодо здійснення контролю за призначенням (перерахунком) і виплатою пенсії, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Фонду, інших джерел, визначених законодавством;

- визнати дії (бездіяльність) Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо обчислення та виплати ОСОБА_1 пенсії з грошового забезпечення без урахування щомісячної додаткової грошової винагороди відповідно до постанови КМУ від 22.09.2010 р. № 889 зі змінами протиправними;

- зобов`язати Адміністрацію Державної прикордонної служби України отримати у військової частини НОМЕР_1 довідку (довідки) про додаткові види грошового забезпечення для обчислення пенсії ОСОБА_1 з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди відповідно до постанови КМУ від 22.09.2010 р. № 889 зі змінами та подати зазначену довідку до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Харківській області після отримання від Адміністрації Державної прикордонної служби України довідки про додаткові види грошового забезпечення для обчислення пенсії ОСОБА_1 з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди відповідно до постанови КМУ від 22.09.2010 р. № 889 зі змінами, призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію в розмірі якій обчислений з грошового забезпечення з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди відповідно до постанови КМУ від 22.09.2010 р. № 889 зі змінами та здійснити виплату ОСОБА_1 недоплаченої частини основного розміру пенсії з 11.10.2017 року;

- зобов`язати Адміністрацію Державної прикордонної служби України подати протягом місяця, з дня набрання постановою законної сили, звіт про виконання судового рішення, що передбачено ч. 1 ст. 382 КАС України;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області подати протягом місяця, з дня набрання постановою законної сили, звіт про виконання судового рішення, що передбачено ч. 1 ст. 382 КАС України.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 23.05.2018 адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Адміністрації Державної прикордонної служби України щодо оформлення та подання до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області документів для призначення пенсії ОСОБА_1 , які не передбачали в складі грошового забезпечення ОСОБА_1 щомісячної додаткової грошової винагороди відповідно до постанови КМ України від 22.09.2010 р. № 889 зі змінами.

Зобов`язано Адміністрацію Державної прикордонної служби України отримати у військової частини НОМЕР_1 довідку про додаткові види грошового забезпечення для обчислення пенсії ОСОБА_1 з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди відповідно до постанови КМ України від 22.09.2010 р. № 889 зі змінами та подати зазначену довідку до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області.

В іншій частині вимог позов залишено без задоволення.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині залишених без задоволення позовних вимог повністю або частково та ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, яким задовольнити позов та позовні вимоги позивача.

Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області надало до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги позивача, а рішення суду першої інстанції залишити без змін в оскаржуваній частині.

Адміністрація Державної прикордонної служби України надала до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу, в якому просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині вимог до Адміністрації, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, Адміністрація Державної прикордонної служби України подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 24.07.2018 зупинено провадження у справі №820/2637/18 до набрання чинності рішенням касаційної інстанції.

Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області надало до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу, в якому просить задовольнити апеляційну скаргу Адміністрації Державної прикордонної служби України щодо скасування рішення суду першої інстанції та прийняття нової постанови, якою відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 21.03.2019 поновлено провадження у справі №820/2637/18.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник позивача підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити у повному обсязі, заперечував проти апеляційної скарги відповідача.

Представник відповідача - Адміністрації Державної прикордонної служби України - в судовому засіданні суду апеляційної інстанції підтримав вимоги апеляційної скарги та просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі та заперечував проти апеляційної скарги позивача.

Представник Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області у судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційних скарг, вислухавши представників сторін, вважає, що апеляційна скарга позивача підлягає частковому задоволенню, апеляційна скарга Адміністрації Державної прикордонної служби України не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 м. Харкова Державної прикордонної служби України, останнє звання старший прапорщик.

Відповідно до витягу з наказу №325-ос від 02.08.2017 року ОСОБА_1 звільнено в запас та станом на 02.08.2017 року вислуга років становить: календарна 24 роки 09 місяців 10 днів, пільгова 12 років 11 місяців 16 днів, загальна 37 років 08 місяці 26 днів. Згідно особистої картки грошового забезпечення позивача з серпня 2015 року по липень 2017 року йому виплачена винагорода.

З 07.09.2017 року позивачу, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» призначена пенсія.

Згідно довідки ГУ ПФУ в Харківській області №3046 від 02.04.2018 року розмір пенсії позивача за вислугу років з 03.08.2017 року складає, із врахуванням грошового забезпечення: посадовий оклад 760.00 грн., оклад за військове звання 65,00 грн., процентна надбавка за вислугу років 35% - 288.75 грн., середньомісячна сума додаткових видів ГЗ за 24 місяці 3994.70 грн., у тому числі: ОУС 15%, надбавка за особливо важливі завдання 90%, премія 425 %, а всього 5108.45 грн.. Основний розмір пенсії: 70 % грошового забезпечення (вислуга років 37) у розмірі 3575.92 грн.

Відповідно до додатку до грошового атестату №92 від 09.06.2017 року та додатку до нього (а.с. 22-23) до них не включено додаткову грошову винагороду, встановлену відповідно до постанови Кабінету міністрів України № 889 від 22 вересня 2010 року, яку позивач отримував під час служби та з якої згідно довідки в/ч сплачені страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Вважаючи протиправними дії відповідачів щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції, виходив з того, що вимоги позивача про визнання протиправними дій Адміністрації Державної прикордонної служби України щодо оформлення та подання до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області документів для призначення пенсії ОСОБА_1 , які не передбачали в складі грошового забезпечення ОСОБА_1 щомісячної додаткової грошової винагороди відповідно до постанови КМ України від 22.09.2010 р. № 889 зі змінами та зобов`язання Адміністрації Державної прикордонної служби України отримати у військової частини НОМЕР_1 довідку про додаткові види грошового забезпечення для обчислення пенсії ОСОБА_1 з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди відповідно до постанови КМ України від 22.09.2010 р. № 889 зі змінами та подати зазначену довідку до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області є обґрунтованими.

Надаючи правову оцінку обставинам зазначеної справи, колегія суддів зазначає наступне.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини в сфері пенсійного забезпечення осіб, які перебували на військовій службі є Закон України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон № 2262-ХІІ).

Вказаним Законом держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Частиною 2 ст. 9 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей встановлено, що до складу грошового забезпечення входять:

- посадовий оклад, оклад за військовим званням;

- щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія);

- одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Виходячи з аналізу зазначеної норми, до складу грошового забезпечення військовослужбовця входять основні види грошового забезпечення, щомісячні додаткові види грошового забезпечення та одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Норми і порядок пенсійного забезпечення осіб, які перебували на військовій службі визначено Законом України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб № 2262-ХІІ (далі Закон № 2262-ХІІ).

Однією з умов пенсійного забезпечення військовослужбовців є визначення видів грошового забезпечення, які враховуються при обчисленні пенсії.

Частиною 3 статті 43 Закону № 2262-ХІІ (в редакції, чинній з 01.10.2011 року) встановлено, що пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 7 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей (в редакції, чинній на момент призначення позивачу пенсії) пенсії обчислюються з таких видів грошового забезпечення: окладу за останньою штатною посадою, займаною перед звільненням; окладу за військове або спеціальне звання; процентної надбавки за вислугу років; додаткових видів грошового забезпечення, що надаються щомісяця (надбавки за вчене звання і науковий ступінь, кваліфікацію та умови служби). Розмір додаткових видів грошового забезпечення визначається (за вибором тих, хто звернувся за пенсією) за 24 останні календарні місяці служби підряд перед зверненням за пенсією або за будь-які 60 календарних місяців служби підряд протягом усієї служби перед зверненням за пенсією незалежно від наявних перерв у службі. Середньомісячна сума додаткових видів грошового забезпечення за 24 календарні місяці і за 60 календарних місяців визначається шляхом ділення загальної суми додаткових видів грошового забезпечення за 24 календарні місяці служби підряд (перед зверненням за пенсією) чи за 60 календарних місяців служби підряд (протягом всієї служби) відповідно на 24 і 60.

Перелік видів грошового забезпечення, які враховуються при призначенні пенсії, визначений вищезазначеною постановою Кабінету Міністрів України, відповідає приписам ч. 3 ст. 43 Закону №2262-ХІІ.

Таким чином, Закон № 2262-ХІІ, який визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення, зокрема осіб, звільнених з військової служби, та має на меті реалізацію цими особами, конституційного права на державне пенсійне забезпечення і спрямований на встановлення єдності умов та норм пенсійного забезпечення зазначеної категорії громадян України, передбачає включення до грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія, лише щомісячні основні види грошового забезпечення, до яких належать: посадовий оклад, оклад за військовим званням, процентна надбавка за вислугу років, а також щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії.

Тобто, при обчисленні пенсії не враховується такий складовий елемент грошового забезпечення як одноразові додаткові види грошового забезпечення, зокрема щорічні, щоквартальні, разові додаткові види грошового забезпечення, крім щомісячних, або тих, що виплачуються раз на місяць.

Також, наведена правова позиція кореспондується з висновками Конституційного Суду України, викладеними в рішенні від 13.05.2015 по справі № 1-9/2015 за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_2 щодо офіційного тлумачення положень ч. 3 ст. 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", яке за приписами ст. 69 Закону України Про Конституційний Суд України є обов`язковим до виконання.

Згідно висновків Конституційного Суду України, аналіз положень ст. ст. 43 та 63 Закону № 2262-ХІІ вказує на єдиний підхід законодавця до визначення видів грошового забезпечення військовослужбовців, які враховуються як при призначенні пенсій (стаття 43), так і при перерахунку раніше призначених пенсій (стаття 63): виключно Верховна Рада України шляхом прийняття законів визначає види грошового забезпечення для обчислення та перерахунку пенсій військовослужбовців та осіб, які мають право на пенсію за Законом. Перелік щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, введення яких є підставою для перерахунку пенсій зазначених категорій осіб, визначається виключно законами України.

Отже, відповідно до зазначених висновків Конституційного Суду України, приписами ч. 3 ст. 43 Закону № 2262-ХІІ визначено виключний перелік певних видів складових грошового забезпечення військовослужбовця, на підставі яких проводиться обчислення пенсії.

Щодо наявності правових підстав для включення до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія, щомісячної додаткової грошової винагороди, колегія суддів зазначає наступне.

Матеріалами справи підтверджено, що єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування був нарахований на щомісячну додаткову грошову винагороду, то в даному випадку наявні достатні та необхідні правові підстави для врахування сум зазначених виплат при обчисленні пенсії позивачу.

Отже, щомісячна додаткова грошова винагорода військовослужбовця, яку позивач отримував під час проходження служби, з якої нараховані і сплачені страхові внески, має бути включена до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення пенсії.

Вказана позиція узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленої в постанові від 06.02.2019 р. у справі № 522/2738/17, а також Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, яка викладена у постановах від 24.01.2019 р. по справі №826/4008/16 та від 13.03.2019 р. по справі №758/12628/16-а.

Згідно із ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З урахуванням наведеного колегією суддів відхиляються посилання апелянта - Адміністрації Державної прикордонної служби України на відсутність підстав для включення щомісячної додаткової грошової винагороди, встановленої постановою КМУ від 22.09.2010 №889 до складу грошового забезпечення.

Положеннями ст. 51 Закону № 2262-ХІІ визначені строки перерахунку призначених пенсій. Так, відповідно до частини першої вказаної статті при настанні обставин, які тягнуть за собою зміну розміру пенсій, призначених військовослужбовцям строкової служби та їх сім`ям, перерахунок цих пенсій провадиться відповідно до строків, встановлених частиною четвертою статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до ст. 63 Закону № 2262-ХІІ перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку. Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону.

На підставі цього, колегія суддів дійшла до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання протиправною бездіяльності Адміністрації Державної прикордонної служби України щодо не внесення у довідку про додаткові види грошового забезпечення для обчислення пенсії ОСОБА_1 щомісячної додаткової грошової винагороди.

Що стосується вимоги позивача про зобов`язання Адміністрації Державної прикордонної служби України отримати у військової частини НОМЕР_1 довідку (довідки) про додаткові види грошового забезпечення для обчислення пенсії позивачу з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди відповідно до постанови КМУ від 22.09.2010р. №889 зі змінами та подати зазначену довідку до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 6 та ч. 1 ст. 28 Закону України Про Державну прикордонну службу України Державна прикордонна служба України є правоохоронним органом спеціального призначення. Забезпечення діяльності органів Державної прикордонної служби України здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, через державне оборонне замовлення та закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти.

Відповідно до п. 1 Положення про Адміністрацію Державної прикордонної служби України, затвердженого Указом Президента України від 06 квітня 2011 року № 399/2011 (далі Положення), Адміністрація Державної прикордонної служби України є центральним органом виконавчої влади, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері захисту державного кордону та охорони суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні.

Виходячи із основних завдань Адміністрації Державної прикордонної служби України, визначених у п. 3 Положення та визначення поняття головного розпорядника коштів, наведеного у ст. 22 Бюджетного кодексу України, а також враховуючи пп. 14 п. 11 Положення, колегія суддів приходить до висновку про те, що Адміністрації Державної прикордонної служби України є головним розпорядником коштів, що передбачаються в Державному бюджеті України на відповідний рік для Державної прикордонної служби України та за рахунок яких, згідно зі ст. 23 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, виплачується одноразова грошова допомога.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, крім пенсій військовослужбовцям строкової служби та членам їх сімей, урегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, затвердженим постановою правління ПФУ від 30.01.2007 р. № 3-1 (далі - Порядок № 3-1).

Відповідно ч.1 Порядок № 3-1 до заяви про призначення пенсії за вислугу років та по інвалідності особам, звільненим зі служби, які мають право на пенсію згідно із Законом ( 2262-12 ), та особам, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до міжнародних договорів у галузі пенсійного забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, подаються цими особами до головних управлінь Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - органи, що призначають пенсії) через уповноважені структурні підрозділи Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства надзвичайних ситуацій України, Міністерства інфраструктури України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної прикордонної служби України, Державної податкової служби України, Державної пенітенціарної служби України, Державної інспекції техногенної безпеки України (далі - міністерства та інші органи). Міністерства та інші органи, їх територіальні підрозділи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі визначають уповноважені структурні підрозділи, на які за їх рішенням покладаються функції щодо підготовки та подання до органів, що призначають пенсії, необхідних для призначення пенсії документів (далі - уповноважені структурні підрозділи).

Абзацом 1 п. 24 Порядку №3-1, про виникнення підстав для проведення перерахунку пенсій згідно зі статтею 63 цього Закону уповноважені структурні підрозділи зобов`язані у п`ятиденний строк після прийняття відповідного нормативно-правового акта, на підставі якого змінюється хоча б один з видів грошового забезпечення для відповідних категорій осіб, або у зв`язку з уведенням для зазначених категорій військовослужбовців нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, повідомити про це орган, що призначає пенсії. Органи, що призначають пенсії, протягом п`яти робочих днів після надходження такого повідомлення подають до відповідних уповноважених структурних підрозділів списки осіб, яким необхідно провести перерахунок пенсії (додаток 5). Після одержання списків осіб уповноважені структурні підрозділи зазначають у них зміни розмірів грошового забезпечення для перерахунку раніше призначених пенсій і в п`ятиденний строк після надходження передають їх до відповідних органів, що призначають пенсії.

Зазначене не суперечить вимогам пункту 2 Порядку №3-1 проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 р. № 45, згідно з яким, Міністерство внутрішніх справ України повідомляє у п`ятиденний строк Пенсійному фонду України про підстави перерахунку пенсій військовослужбовцям. В свою чергу, ПФУ повідомляє у п`ятиденний строк з моменту надходження інформації від МВС своїм головним управлінням в областях про підстави для проведення перерахунку пенсій та про необхідність підготовки списків осіб, пенсія яких підлягає перерахуванню. Після складення таких списків та подання їх відповідним органам, уповноважені керівники цих органів своїм рішенням видають довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсій.

Як визначено пунктом 3 Порядку №3-1, на підставі списків уповноважені органи готують для перерахунку пенсії довідки про розмір грошового забезпечення кожної особи, зазначеної у списку та у місячний строк подають їх головним управлінням ПФУ. Довідки видаються державним органом, з якого особи були звільнені зі служби, якщо інше не передбачено цим Порядком.

Судом встановлено, Адміністрація Державної прикордонної служби України є суб`єктом владних повноважень, контролює і проводить роз`яснення підпорядкованим органам Держприкордонслужби, в тому числі й з питань грошового забезпечення військовослужбовців, а також відповідно до Порядку №3-1 готує та подає до органів, що призначають пенсії, необхідних для призначення пенсії документи.

Наведене спростовує позицію Адміністрації Державної прикордонної служби України щодо обов`язкової необхідності залучення військової частини НОМЕР_1 , до розгляду справи, як належного відповідача, з урахуванням того, що функції щодо направлення до органів, що призначають пенсії, необхідних для призначення пенсії документів покладені саме на Адміністрацію Державної прикордонної служби України.

Статтею 13 (право на ефективний засіб юридичного захисту) Конвенції передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003).

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Відтак ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Надаючи правову оцінку належності обраного зацікавленою особою способу захисту, судам належить зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, Суд указав на те, що за деяких обставин вимоги ст. 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

Стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності «небезпідставної заяви» за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за ст. 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

Іншими словами, у кінцевому результаті ефективний засіб повинен забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування. Тим більше, що пріоритет міжнародного договору за наявності колізій з внутрішнім законодавством надає судам України досить широкі повноваження при обранні джерела права для вирішення конкретного спору.

Згідно з частиною другою статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З огляду на встановлені обставини справи та наведені норми законодавства, якими регулюються спірні відносини, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення позовних вимог із застосуванням положень КАС України, а саме, виходом за межі позовних вимог та обранням іншого способу захисту, який необхідний для повного відновлення порушеного права, яким є зобов`язання Адміністрації Державної прикордонної служби України внести у довідку про додаткові види грошового забезпечення для обчислення пенсії ОСОБА_1 щомісячну додаткову грошову винагороду та подати довідку до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області для перерахунку пенсії ОСОБА_1 .

Що стосується вимог позивача, заявлених до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, колегія суддів зауважує на таке.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону № 2262-ХІІ врегульовані Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою правління ПФУ від 30 січня 2007 року № 3-1 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15 лютого 2007 року за № 135/13402, далі за текстом Порядок).

Під час розгляду справи судом першої інстанції встановлено, що грошовий атестат № 92 від 09.08.2017 року та додаток до грошового атестату, які були подані для призначення пенсії, не містять показників додаткової грошової винагороди, при цьому доказів направлення (подання) на адресу пенсійного фонду довідок про розмір грошового забезпечення з урахуванням додаткової грошової допомоги суду не надано.

За змістом положень пункту 24 Порядку органи ПФУ не наділені повноваженнями самостійно визначати розмір пенсії, а здійснюють її нарахування на підставі наданих їм іншими органами довідок про розмір грошового забезпечення, і розмір пенсійних виплат залежить від розміру складових грошового забезпечення, зазначених у таких довідках.

Аналогічна позиція закріплена в постанові ВС України від 25.11.2014 року № 21-322а14. Крім того, при вирішенні спору суд приймає до уваги правовий висновок, який викладений у постанові ВС від 19.04.2018 р. по справі №К/9901/6458/18 (справа Кременецького районного суду Тернопільської області №601/198/16), в силу якого підставою для вчинення дій, спрямованих на призначення пенсії, є відповідна заява особи та додані до неї необхідні документи, подані до уповноваженого органу ПФУ в установленому порядку.

На підставі вищевикладеного колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 щодо визнання дії (бездіяльність) Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо обчислення та виплати позивачу пенсії з грошового забезпечення без урахування щомісячної додаткової грошової винагороди відповідно до постанови КМУ від 22.09.2010 р. № 889 зі змінами протиправними.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного Фонду України в Харківській області після отримання від Адміністрації Державної прикордонної служби України довідки про додаткові види грошового забезпечення для обчислення пенсії ОСОБА_1 з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди відповідно до постанови КМУ від 22.09.2010 р. № 889 зі змінами, призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію в розмірі якій обчислений з грошового забезпечення з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди відповідно до постанови КМУ від 22.09.2010 р. № 889 зі змінами та здійснити виплату ОСОБА_1 недоплаченої частини основного розміру пенсії з 11.10.2017 року, то суд звертає увагу на те, що в матеріалах справи відсутні докази того, що після подання відповідачеві довідки про розмір грошового забезпечення позивача з урахуванням сплачених розмірів додаткової винагороди, ГУ ПФ України в Харківській області відмовить позивачу у врахуванні вказаної суми для визначення розміру пенсії та здійсненні виплати недоплаченої частини основного розміру пенсії.

На підставі вищевикладеного колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскільки обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду, вимоги про зобов`язання ГУ ПФ України в Харківський області призначити, виплачувати (виплати) пенсію є передчасними, а, отже, задоволенню не підлягають.

Разом з тим, відповідно до п.п 1, 3 п. 4 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 № 28-2 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) Головні управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань забезпечує додержання підприємствами, установами, організаціями незалежно від форми власності та громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, вимог актів законодавства про пенсійне забезпечення; організовує роботу управлінь Фонду щодо забезпечення надходжень від сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, інших коштів, ведення обліку їх надходжень та платників відповідно до законодавства; ведення реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування та у складі цього реєстру - реєстру платників страхових внесків до солідарної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, внесення відомостей до них та їх використання; стягнення у передбаченому законодавством порядку своєчасно не нарахованих та/або не сплачених сум страхових внесків та інших платежів; застосування фінансових санкцій та нарахування пені, передбачених законом та умовами договорів з установами та організаціями, що здійснюють виплату пенсій; призначення (перерахунку) і виплати пенсій, щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат відповідно до законодавства; надання страхувальникам та застрахованим особам інформації, визначеної законодавством.

Судом першої інстанції вірно враховано, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що відповідачем по справі не здійснено заходів стосовно перевірки відповідача з питань дотримання вимог пенсійного законодавства чи неналежної організації роботи управлінь Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління з питань організації призначення (перерахунку) і виплати пенсій, щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат відповідно до законодавства, які нараховуються цими органами.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову в цій частині вимог.

Щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області та Адміністрації Державної прикордонної служби України надати протягом 15 днів з дня набрання постановою законної сили звіт про виконання судового рішення, що передбачено ч. 1 ст. 382 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Вказаною нормою КАС України встановлено право, а не обов`язок суду, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалено судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

При цьому, встановлення вказаного заходу судового контролю є доцільним виключно у випадку, коли наявні достатні та об`єктивні підстави вважати, що суб`єкт владних повноважень буде ухилятись від виконання судового рішення.

В даному випадку, необхідність зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення позивач обґрунтовує виключно власними припущеннями, а в ході судового розгляду справи судом не встановлено наявності жодних обставин, які б вказували на можливе ухилення відповідачів від виконання судового рішення, тому суд не вбачає підстав для застосування положень ч. 1 ст. 382 КАС України.

Зі змісту ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно та всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Отже, оскаржуване рішення через порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, підлягає скасуванню в частині задоволених позовних вимог.

В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.05.2018 підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 245, 246, 250, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Апеляційну скаргу Адміністрації Державної прикордонної служби України залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.05.2018 по справі № 820/2637/18 скасувати в частині задоволення позовних вимог.

Прийняти в цій частині нове рішення, яким визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не внесення у довідку про додаткові види грошового забезпечення для обчислення пенсії ОСОБА_1 щомісячної додаткової грошової винагороди .

Зобов`язати Адміністрацію Державної прикордонної служби України внести у довідку про додаткові види грошового забезпечення для обчислення пенсії ОСОБА_1 щомісячну додаткову грошову винагороду та подати довідку до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області для перерахунку пенсії ОСОБА_1 .

В іншій частині постанову Харківського окружного адміністративного суду від 23.05.2018 по справі 820/2637/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя В.В. Катунов
Судді Г.Є. Бершов І.М. Ральченко
Постанова складена в повному обсязі 02.05.19.