Справа № 580/64/19
Суддя: А.М. Бабич
Дата ухвалення: 2019-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2019 року справа № 580/64/19

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд одноособово у складі:

головуючого судді Бабич А.М.,

за участю:

секретаря судового засідання Салабай М.В.,

представника позивача ОСОБА_1 (згідно з посадою),

представника відповідача ОСОБА_2 (згідно з довіреністю),

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження в залі суду адміністративну справу за позовом ТОВ ТРОПІКАЛ ПАРК до Управління Держпраці у Черкаській області про визнання незаконним та скасування рішення,

УСТАНОВИВ:

У Черкаський окружний адміністративний суд надійшов позов ТОВ ТРОПІКАЛ ПАРК (03186, м. Київ, вул. Авіаконструктора Антонова, буд.5, кім.714 Г; про визнання незаконною та скасування постанови від 04.12.2018 №ЧК-946/373/АВ/П/ПТ/ТД-ФС-635 Управління Держпраці у Черкаській області (18001, м.Черкаси, б-р Шевченка, буд.205; ) (далі відповідач), якою на позивача накладено штраф у сумі 446760,00 грн. за порушення у сфері трудового законодавства.

Позов мотивовано відсутністю фактів порушень позивачем та відсутністю правових підстав для прийняття спірного рішення. Позивач зазначає, що факт допуску позивачем до роботи працівників без оформлення трудових відносин не підтверджений належними та допустимими доказами. Зауважує, що інспектори не установили осіб працівників, не перевіряли їх паспортні дані та допустили порушення процедури проведення перевірки.

Ухвалою суду від 08.01.2019 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне провадження у справі. Також встановлено відповідачу строк, тривалістю пятнадцять днів з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження у справі, для надання відзиву на позовну заяву.

Ухвалою від 08.01.2019 суд відмовив повністю у задоволенні заяви ТОВ ТРОПІКАЛ ПАРК про забезпечення позову.

Згідно з даними рекомендованих повідомлень вказані ухвали сторони отримали 14.01.2019.

29.01.2019 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить суд у задоволенні позову відмовити. Вказує, що спірне рішення прийняте у звязку з виявленим за наслідками інспекційного відвідування фактом допуску позивачем до роботи чотирьох працівників без оформлення трудових відносин. Вважає, що такі обставини підтверджуються відеозаписом інспекційного відвідування, на якому громадянин ОСОБА_3 повідомив перевіряючи про те, що він та ще три особи дійсно працюють у позивача охоронцями приміщення, а також графіком чергувань таких осіб.

13.02.2019 позивач надав суду відповідь на відзив аналогічний за змістом позовній заяві. Також 20.02.2019 відповідач надав суду аналогічні відзиву заперечення.

Ухвалою від 06.02.2019, внесеною до протоколу судового засідання, задоволено клопотання позивача про виклик для допиту у судове засідання в якості свідка ОСОБА_3 Крім того суд ухвалив викликати для допиту у судове засідання в якості свідків інспекторів, які здійснювали перевірку, ОСОБА_4, ОСОБА_5

27.02.2019 суд ухвалою задовольнив клопотання позивача про долучення доказів до матеріалів справи.

Ухвалою від 27.02.2019, внесеною до протоколу судового засідання, відмовлено у задоволенні клопотання позивача про виклик для допиту у судове засідання в якості свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7

27.02.2019 суд закрив підготовче провадження та призначив судовий розгляд справи по суті.

Ухвалами від 27.03.2019 та від 10.04.2019 суд застосував до ОСОБА_3 через орган Національної поліції України привід для допиту як свідка. Однак вжиті судом заходи не забезпечили його прибуття у судові засідання.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази, допитавши як свідків інпекторів та оцінивши заявлені доводи сторін, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.

На виконання наказу відповідача від 22.10.2018 №1024-Н та направлення №2236 його посадові особи ОСОБА_4, ОСОБА_8, ОСОБА_5 отримали доручення провести інпекційне відвідування позивача за місцем його господарської діяльності: м.Черкаси, вулиця Сумгаїтська, 8/5. Актом від 22.10.2018 зафіксовано неможливість її проведення.

Суд встановив, що наказом відповідача від 02.11.2018 №1099-Н про проведення інспекційного відвідування доручено головним державним інспекторам відділу з питань додержання законодавства про працю ОСОБА_4 та ОСОБА_5 здійснити у період з 05.11.2018 до 16.11.2018 інспекційне відвідування позивача з питань оформлення трудових відносин. На підставі вказаного наказу відповідач видав їм направлення від 02.11.2018 №2471.

Відповідно до вказаних наказу та направлення вищевказані службові особи 12.11.2018 провели інспекційне відвідування позивача, за результатами якого складено акт від 12.11.2018 №ЧК-946/373/АВ (далі - Акт). У ньому зафіксовані порушення позивачем вимог ч.1 ст.21, ч.3 ст.24 Кодексу Законів про працю України (далі КЗпП): допуск до роботи ОСОБА_3, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 без укладення трудових договорів.

04.12.2018 заступник начальника управління Держпраці у Черкаській області ОСОБА_12 прийняла постанову №ЧК-946/373/АВ/П/ПТ/ТД-ФС-635 про накладення на позивача штрафу в сумі 446760,00 грн.

Надаючи оцінку спірному рішенню, суд врахував ч.2 ст.19 Конституції України відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Для вирішення спору суд врахував, що відповідальність за фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту) передбачена абз.3 ч.1 ст.265 КЗпП та становить тридцятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

З огляду на виявлення факту допуску позивачем до роботи чотирьох працівників без укладення трудового договору до нього застосований штраф у сумі 446760,00 грн. (120 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої на 2018 рік).

Відповідно до ч.1 ст.21 КЗпП трудовий договір це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, дотримуючись внутрішнього трудового розпорядку, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Згідно з ч. 3 ст. 24 КЗпП України працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17.06.2015 №413 Про порядок повідомлення Державній фіскальній службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу установлено, що повідомлення про прийняття працівника на роботу подається власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом (особою) чи фізичною особою до територіальних органів Державної фіскальної служби за місцем обліку їх як платника єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за формою згідно з додатком до початку роботи працівника.

Отже, правовою підставою для винесення постанови про накладення штрафу є, зокрема, встановлення факту допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору. Такий факт допуску повинен бути належним чином зафіксований у складеному посадовою особою Держпраці чи її територіального органу акті інспекційного відвідування та доведений належними доказами.

З огляду на викладене суд врахував, що Державна служба України з питань праці під час здійснення інспекційного відвідування керується Порядком здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2017 року №295 (далі Порядок №295).

Так, згідно з п.6 цього Порядку під час підготовки до проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування інспектор праці, якщо тільки він не вважатиме, що це завдасть шкоди інспекційному відвідуванню або невиїзному інспектуванню, може одержати інформацію та/або документи, що стосуються предмета інспекційного відвідування чи невиїзного інспектування, від об'єкта відвідування, державних органів, а також шляхом проведення аналізу наявної (загальнодоступної) інформації про стан додержання законодавства про працю.

Документи, отримані під час підготовки до проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування, що містять інформацію про порушення об'єктом відвідування вимог законодавства про працю, долучаються до матеріалів інспекційного відвідування або невиїзного інспектування.

На підставі пунктів 19-20 Порядку №295 за результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складаються акт і у разі виявлення порушень законодавства про працю - припис про їх усунення.

Акт складається в останній день інспекційного відвідування або невиїзного інспектування у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, що його проводив, та керівником об'єкта відвідування або його уповноваженим представником.

Отже, оформлення результатів інспекційного відвідування здійснюється за наслідками отриманої інформації про порушення законодавства про працю, а також на підставі наданих суб'єктом господарювання документів.

Суд врахував, що згідно з актом інспекційного відвідування під час його здійснення посадовими особами відповідача за адресою: м. Черкаси, вул. Сумгаїтська, 8/5, - здійснено розмову з ОСОБА_3, який повідомив, що працює у ТОВ «Тропікал Парк» охоронцем.

Вказана розмова зафіксована на відео-технічним засобом особистими мобільними телефонами інспекторів, дозвіл на використання чого надано керівником відповідача 19.09.2018 (а.с.160), та досліджені судом під час дослідження письмових доказів.

Факт трудових відносин позивача з ОСОБА_3 підтверджений ним особисто під час здійснення вказаної перевірки. На відеозаписі зафіксовано, як ОСОБА_3 розповідає, що працює сторожем в ТОВ "Тропікал Парк". Вищевказані обставини також підтвердили допитані в судовому засіданні в якості свідків під кримінальну відповідальність ревізори ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Надані позивачем суду завірені нотаріально письмові пояснення, у тому числі ОСОБА_3 з приводу невизнання факту його трудових відносин з позивачем суд не врахував як доказ, оскільки він не відповідає ознакам належності, допустимості та достовірності.

Зокрема, пояснення осіб не визначено доказом у адміністративній справі відповідно до ст.72 КАС України. Нотаріальне посвідчення письмових пояснень здійснювалося без попередження про кримінальну відповідальність за введення суду в оману тощо.

Відповідно до вказаної норми доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

З метою встановлення дійсних обставин суд неодноразового викликав у судові засідання для допиту під кримінальну відповідальність в якості свідка ОСОБА_3 та застосовував заходи процесуального примусу у вигляду приводу через орган Національної поліції. Однак вчинені судом заходи не дали результатів, що унеможливило допит вказаної особи в якості свідка під кримінальну відповідальність. Також його явку не забезпечив і позивач, який надавав письмові пояснення цієї особи суду. Зазначене свідчить про недостовірність обставин, які викладені у згаданих вище нотаріально посвідчених поясненнях.

Факт наявності трудових відносин позивача з ОСОБА_3 без оформлення трудового договору підтверджений вказаними вище засобами доказування та не спростований позивачем.

Наданий позивачем договір ОСОБА_3 з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_13 свідчить про наявність домовленості на виконання робіт, місце яких не визначене, та не є належним доказом у цій справі, оскільки наявність трудових відносин з іншими суб'єктами господарювання не виключають права та можливості такої особи суміщати роботу.

Водночас суд дійшов висновку про недоведеність відповідачем фактів допуску позивачем ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 до роботи без укладення трудових договорів.

Допитом інспекторів суд встановив, що такі факти внесені до акту інспекційного відвідування за усними поясненнями ОСОБА_3 Однак такі пояснення не були перевірені. Інспектори не бачили вказаних осіб, не встановлювали їх місцезнаходження, їх повні імена та по батькові (з огляду на що суд не мав можливості викликати їх як свідків, перевірити дійсні обставини справи), дійсність та достовірність усних пояснень ОСОБА_3 під час інспекційної перевірки.

Висновки здійснені відповідачем на основі виявленого за місцем здійснення перевірки графіку чергування сторожів, в якому зазначені прізвища та ініціали вказаних фізичних осіб. Однак з наданої відповідачем роздруківки вказаного графіку суд встановив, що він не завірений жодним чином, не містить печатки позивача та підпису його уповноваженої особи. Отже, не є належним та достатнім доказом вищевказаних обставин.

Крім того під час здійснення інспекційного відвідування службовими особами позивача не встановлено безпосереднього факту перебування вищевказаних осіб за місцем здійснення господарської діяльності позивача, а будь-які пояснення від них стосовно наявності трудових відносин відсутні.

Суд врахував, що вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст. 62 Конституції України).

Тому відповідач не довів належними та достатніми доказами, а під час судового розгляду не підтверджено належними, допустимими та достовірними доказами факти допуску позивачем ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 до роботи без оформлення трудового договору. Отже, порушення позивачем ч.3 ст.24 КЗпП щодо вказаних осіб відсутнє.

Механізм накладення на суб'єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, встановлених ст.265 КЗпП, передбачений Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2013 року №509.

На підставі п.2 цього Порядку штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, начальниками управлінь і відділів Держпраці та їх заступниками (з питань, що належать до їх компетенції), начальниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками.

Штрафи можуть бути накладені на підставі акта про виявлення під час перевірки суб'єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу, виконавчого органу міської ради міста обласного значення та сільської, селищної, міської ради об'єднаної територіальної громади.

Тому передбачений абз.3 ч.1 ст.265 КЗпП штраф у розмірі 30 мінімальних заробітних плат за допуск позивачем ОСОБА_3 без оформлення трудового договору застосований до позивача правомірно, а розрахунок штрафу щодо інших осіб - правомірним не є. Тому спірне рішення протиправне у відповідній частині.

Стосовно доводів позивача про порушення службовими особами відповідача порядку проведення перевірки, що виявилось у непред'явленні наказу на проведення перевірки та службових посвідчень перед її початком, суд наголошує, що протиправність дій службових осіб відповідача щодо проведення перевірки не є предметом цього спору. Зміст та мета інспекційного відвідування допускає можливість надання вказаних документів відразу після виявлення факту порушення. Тому вказані доводи є необгрунтованими.

Врахувавши зазначене суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині визнання протиправною та скасування Управління Держпраці у Черкаській області від 04.12.2018 №ЧК-946/373/АВ/П/ПТ/ТД-ФС-635 щодо накладення на ТОВ ТРОПІКАЛ ПАРК штрафу в частині на суму 335070,00 грн. Тому позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд звернув увагу, що позивач не доплатив під час подачі позову судових збір пропорційно ціні позову. Зокрема, під час звернення до суду сплачено 1921,00грн. згідно з квитанцією від 02.01.2019 №19655. Натомість ставкою судового збору для юридичної особи за позовну вимогу майнового характеру (якою є спірне рішення) відповідно до п.1 ч.3 ст.4 Закону України "Про судовий збір" є 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Тому наявні підстави стягнути з нього на користь Державного бюджету України на рахунки Черкаського окружного адміністративного суду недоплачений судовий збір за подання позову в сумі 4780,40грн.

Враховуючи обсяг задоволених позовних вимог, відповідно до вимог ст.139 КАС України наявні підстави стягнути пропорційно задоволеній частині позвоних вимог за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача сплачений ним судовий збір у сумі 5026,05 грн.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 14, 241-246, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов ТОВ ТРОПІКАЛ ПАРК задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову Управління Держпраці у Черкаській області від 04.12.2018 №ЧК-946/373/АВ/П/ПТ/ТД-ФС-635 щодо накладення на ТОВ ТРОПІКАЛ ПАРК штрафу в частині на суму 335070,00 грн.

У задоволенні інших вимог відмовити.

2. Стягнути з ТОВ ТРОПІКАЛ ПАРК (03186, м. Київ, вул. Авіаконструктора Антонова, буд.5, кім.714 Г; ) до спеціального фонду Державного бюджету України на рахунки Черкаського окружного адміністративного суду (рахунок №84028 в Управлінні ДКСУ в м. Черкасах; код класифікації доходів бюджету 22030101) судовий збір за подання позову в сумі 4780,40грн. (чотири тисячі сімсот вісімдесят гривень сорок копійок).

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління Держпраці у Черкаській області (18001, м. Черкаси, б-р Шевченка, буд.205; ) на користь ТОВ ТРОПІКАЛ ПАРК (03186, м. Київ, вул. Авіаконструктора Антонова, буд.5, кім.714 Г; ) судовий збір в сумі 5026,05 грн. (пять тисяч двадцять шість гривень пять копійок).

3. Копію рішення направити учасникам справи.

4. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом 30 днів з складення повного тексту судового рішення.

Суддя А.М. Бабич

Рішення складене у повному обсязі 02.05.2019.