Справа № 360/1027/19
Суддя: Арабей Тетяна Георгіївна
Дата ухвалення: 2019-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2019 року справа №360/1027/19

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Арабей Т.Г., Сіваченка І.В., Геращенка І.В., розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 25 березня 2019 року про повернення позовної заяви у справі № 360/1027/19 (головуючий суддя І інстанції - Кисельова Є.О.), складену в повному обсязі 25 березня 2019 року в м. Сєвєродонецьк Луганської області, за позовом ОСОБА_1 до Біловодського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

13 березня 2019 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Біловодського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області про:

- визнання протиправною бездіяльність управління щодо невиплати пенсії позивачу з березня 2016 року;

- зобов'язання управління поновити нарахування та виплату пенсії позивачу з березня 2016 року та довічно;

- допущення до негайного виконання рішення суду в частині стягнення пенсії за один місяць;

- зобов'язання управління подати у встановлений строк звіт про виконання судового рішення на підставі ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України (а.с. 2).

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 18 березня 20119 року позовну заяву залишено без руху, надано позивачу п'ятиденний строк з дати отримання даної ухвали для усунення недоліків позовної заяви, а саме для надання належним чином обґрунтованої заяви про поновлення строку звернення до суду з документальним підтвердженням наявності поважних причин пропуску строку звернення до суду та копії скарги та відповідь на скаргу, зазначеною у переліку додатків до адміністративного позову від 11 березня 2019 разом із копіями для відповідача (а.с. 1).

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 25 березня 2019 року позовну заяву повернуто позивачу у зв'язку з невиконанням ухвали суду першої інстанції від 18 березня 2019 року (а.с. 12).

Не погодившись із вищевказаною ухвалою, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила суд скасувати ухвалу суду першої інстанції, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтуванні апеляційної скарги, зазначила, що повернення адміністративного позову з формальних підстав унеможливлює доступ позивача до правосуддя для повного захисту своїх прав, що є протиправним з огляду на норми процесуального права (а.с. 14).

Позивач та представник відповідача в судове засідання не з'явились, про дату, час а місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі задовольнити, а ухвалу суду першої інстанції - скасувати, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 13 березня 2019 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Біловодського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії. В позовній вимозі позивач також просила визнати причину пропуску строку звернення до суду поважною. (а.с. 2).

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 18 березня 2019 року позовну заяву залишено без руху, надано позивачу п'ятиденний строк з дати отримання даної ухвали для усунення недоліків позовної заяви, а саме для надання належним чином обґрунтованої заяви про поновлення строку звернення до суду з документальним підтвердженням наявності поважних причин пропуску строку звернення до суду та копії скарги та відповідь на скаргу, зазначеною у переліку додатків до адміністративного позову від 11 березня 2019 разом із копіями для відповідача (а.с. 1).

20 березня 2019 року від позивача до канцелярії Луганського окружного адміністративного суду надійшло клопотання про поновлення строку для подання позовної заяви (а.с. 11).

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 25 березня 2019 року позовну заяву повернуто позивачу у зв'язку з неповним виконанням ухвали суду першої інстанції від 18 березня 2019 року, а саме ненаданням документального підтвердження наявності поважних причин пропуску строку звернення до суду та копії скарги та відповідь на скаргу, зазначеною у переліку додатків до адміністративного позову від 11 березня 2019 разом із копіями для відповідача (а.с. 12).

Вищевказана ухвала є спірною при розгляді даної справи.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Згідно з п. 1ч. 4 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві, якщо: позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Приймаючи спірну ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не в повному обсязі виконано ухвалу суду першої інстанції від 18 березня 2019 року в частині ненадання документального підтвердження наявності поважних причин пропуску строку звернення до суду та копії скарги та відповідь на скаргу, зазначеною у переліку додатків до адміністративного позову від 11 березня 2019 разом із копіями для відповідача.

Щодо строку звернення до суду із позовною заявою та наданням документального підтвердження поважності пропуску такого строку, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

За загальним правилом, встановленим Кодексом адміністративного судочинства України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (ч. 2 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно з ч. 1 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Зміст наведеної норми свідчить про те, що Кодексу адміністративного судочинства України є загальним законом, яким врегульовані строки звернення до адміністративного суду за захистом прав. Водночас відносини щодо строків звернення до адміністративного суду регулюються не тільки нормами КАС України, а й іншими законами України.

Позивач є пенсіонером за віком, якій пенсії виплачується на підставі вимог Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Стаття 46 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" передбачає, що:

1. нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

2. нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Необхідними умовами застосування наведеної норми адміністративними судами є: 1) факт нарахування сум пенсій за минулий час, що підтверджується відповідними доказами; 2) доведеність вини пенсійного органу - наявність протиправних дій або протиправної бездіяльності, наслідками яких є невиплата сум пенсій.

Практика застосування правових норм щодо строків звернення до адміністративного суду передбачала їх застосування за умови, коли право позивача на отримання спірних сум пенсій відповідачем визнано не було, що і стало підставою звернення до суду (постанова Верховного Суду України від 10 грудня 2013 року у справі № 21-329а13).

У випадку позивача (як і у випадку всіх внутрішньо переміщених осіб пенсіонерів) пенсійний орган не оспорює самого права на пенсію, спірною є процедура її отримання, проведення додаткових перевірок тощо, відтак, суд апеляційної інстанції зазначає, що до спірних правовідносин необхідно застосувати спеціальну норму, а саме ст. 46 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Аналогічну позицію щодо застосування строків звернення до суду у справах цієї категорії викладено в постанові Верховного Суду від 20 березня 2018 року у справі № 573/1759/17 (К/9901/3564/18) та у постанові по зразковій справі Верховного Суду № 805/402/18-а.

Враховуючи вищевикладене, застосування до позивача строків давності по цієї справі є необґрунтованим, відтак, і отримання від позивача документального підтвердження наявності поважних причин пропуску строку звернення до суду є недоречним.

Крім того, суд першої інстанції при поверненні позовної заяви посилався на ненадання позивачем копії скарги та відповідь на скаргу, зазначеною у переліку додатків до адміністративного позову від 11 березня 2019 разом із копіями для відповідача.

Суд апеляційної інстанції вважає це формальними обставинами повернення позовної заяви, які не можуть бути підставою для порушення прав позивача в частині не розгляду позовних вимог по суті, оскільки предметом розгляду даної справи є несплата позивачу пенсійних виплат, єдиного джерела її існування.

Відповідно до ст. 320 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є:

1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків суду обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Враховуючи вищевикладене суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції, повертаючи позовну заяву діяв передчасно, а, відтак, ухвала суду першої інстанції є такою, що підлягає скасуванню та направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду з огляду на положення ст. 320 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст. ст. 311, 320, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 25 березня 2019 року у справі № 360/1027/19 - задовольнити.

Ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 25 березня 2019 року у справі № 360/1027/19 - скасувати, а справу направити до Луганського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, встановленому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 06 травня 2019 року.

Судді Т.Г.Арабей

І.В. Сіваченко

І.В. Геращенко