Справа № 279/1056/18
Суддя: Матохнюк Д.Б.
Дата ухвалення: 2019-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 279/1056/18

Головуючий у 1-й інстанції: Галасюк Р.А.

Суддя-доповідач: Матохнюк Д.Б.

06 травня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Матохнюка Д.Б.

суддів: Курка О. П. Совгири Д. І.

за участю:

секретаря судового засідання: Ременяк С.Я.,

представника позивача: Юхимчук О.М.,

представника відповідача: ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу громадянина Грузії ОСОБА_5 на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 29 жовтня 2018 року у справі за адміністративним позовом Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області до громадянина Грузії ОСОБА_5 про примусове видворення та затримання з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України,

В С Т А Н О В И В :

03 березня 2018 року Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області (Управлінням ДМС України в Житомирській області) звернулось в суд з адміністративним позовом до громадянина Грузії ОСОБА_5 про примусове видворення відповідача за межі території України в країну громадянської належності - Грузію, звернувши до негайного його виконання та про затримання відповідача з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, строком на 6 місяців.

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 29 жовтня 2018 року позов задоволено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

У судовому засіданні представник відповідача апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Представник позивача про задоволення апеляційної скарги заперечила, посилаючись на її необгрунтованість та безпідставність.

Заслухавши, суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги наявними в матеріалах справи письмовими доказами, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено те, що під час перебування в Україні громадянин Грузії ОСОБА_5 вчинив адміністративні правопорушення, у зв'язку з чим 07 червня 2017 року Управлінням ДМС України в Житомирській області складено протоколи про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.203 КУпАП .

Також, 07 червня 2017 року начальником Коростенського РВ УДМС України в Житомирській області прийнято рішення про примусове повернення за межі України громадянина Грузії ОСОБА_5, та зобов'язано його покинути територію України у термін до 26.06.2017 року та заборонити в'їзд в Україну на три роки терміном до 07.06.2020 року.

03 березня 2018 року Управлінням ДМС України в Житомирській області звернулось до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем в добровільному порядку рішення від 07 червня 2017 року не виконано; відсутність постійного місця проживання; відсутність документів, які дають право відповідачу на виїзд з України, що свідчить про ризик його втечі, а тому наявні підстави для задоволення позовних вимог.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ст. 68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Відповідно до ч. 7 ст. 5 КАС України іноземці, особи без громадянства та іноземні юридичні особи користуються в Україні таким самим правом на судовий захист, що й громадяни та юридичні особи України.

При цьому, відповідно до ст. 43 КАС України здатність мати процесуальні права та обов'язки в адміністративному судочинстві (адміністративна процесуальна правоздатність) визнається за громадянами України, іноземцями, особами без громадянства, органами державної влади, іншими державними органами, органами влади Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами, підприємствами, установами, організаціями (юридичними особами).

Так, п. 3 ч. 4 ст. 46 КАС України визначено, що зокрема, іноземці чи особи без громадянства, можуть бути відповідачами лише за адміністративним позовом суб'єкта владних повноважень про затримання іноземця або особи без громадянства чи примусове видворення за межі території України.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про імміграцію» імміграція - це прибуття в Україну чи залишення в Україні у встановленому законом порядку іноземців та осіб без громадянства на постійне проживання.

Іммігрант - іноземець чи особа без громадянства, який отримав дозвіл на імміграцію і прибув в Україну на постійне проживання, або, перебуваючи в Україні на законних підставах, отримав дозвіл на імміграцію і залишився в Україні на постійне проживання.

Дозвіл на імміграцію - рішення спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань імміграції та підпорядкованих йому органів, що надає право іноземцям та особам без громадянства на імміграцію.

Згідно з п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» нелегальний мігрант - іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.

Відповідно до ч. 1, ч. 4, ч. 5 ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Рішення про примусове повернення може бути оскаржено до суду.

Іноземець або особа без громадянства зобов'язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення.

Частиною 1 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено, що центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Із матеріалів справи встановлено, що громадянин Грузії ОСОБА_5 оскаржив в судовому порядку рішення 07 червня 2017 року про примусове повернення з України іноземця або особи без громадянства.

За результатами розгляду, Коростенським міськрайонним судом Житомирської області прийнято рішення від 23 січня 2018 року, яке залишено без змін постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 26 лютого 2018 року, у справі №279/3638/17 про часткове задоволення позову. Скасовано п. 2 рішення Коростенського РВ УДМС України в Житомирській області від 07 червня 2017 року про примусове повернення з України громадянина Грузії ОСОБА_5, а саме: заборони в'їзду в Україну на три роки терміном до 07.06.2020 року. В решті позову відмовлено.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Враховуючи те, що судами першої та апеляційної інстанції під час розгляду справи №279/3638/17 надана оцінка рішенню Коростенського РВ УДМС України в Житомирській області від 07 червня 2017 року про примусове повернення з України громадянина Грузії ОСОБА_5, а відтак обставини, які вже встановлені не підлягають доказуванню у даній справі.

При цьому, в ході розгляду справи представник відповідача зазначив про те, що підставою для прийняття судом першої інстанції рішення слугувало те, що громадянин Грузії ОСОБА_5 в добровільному порядку не виконав рішення Коростенського РВ УДМС України в Житомирській області від 07 червня 2017 року, а саме не покинув територію України.

Однак, вказав, що вищенаведені обставини не відповідають дійсності, оскільки громадянин Грузії ОСОБА_5 в добровільному порядку залишив територію України і на момент прийняття рішення судом першої інстанції останній перебував за межами України.

Даний факт можливо підтвердити ксерокопією паспорта, проте такі докази не можливо надати, оскільки 10 лютого 2019 року при перетині державного кордону України громадянину Грузії ОСОБА_5 відмовлено у в'їзді про, що винесено відповідне рішення.

При цьому, представник відповідача зазначив про те, що Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області володіє та може надати інформацію коли саме громадянин Грузії ОСОБА_5 залишив територію України.

Представник позивача у судовому засіданні зазначила про те, що УДМС України в Житомирській області не володіє та не може надати інформацію коли саме громадянин Грузії ОСОБА_5 залишив територію України. Також зазначила про те, що вказані дані можуть бути надані Головним центром обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України.

За таких обставин, ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 28 березня 2019 року оголошено перерву до 24 квітня 2019 року о 13:30 год. та витребувано із Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України інформацію коли громадянин Грузії ОСОБА_5 (паспорт НОМЕР_1, виданий 16.06.2012 року) залишив територію України у 2018 році.

На виконання вказаної ухвали Головним центром обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України направлено заяву в якій зазначено про те, що для належного виконання ухвали необхідно зазначити "прізвище, ім'я особи" латинськими літареми згідно громадянства вказаної особи та повідомити відомості про її дату народження, або надіслати копію сторінки паспортного документу, що засвідчує запитувану особу та відображає інформацію про її дату народження.

За таких обставин, ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 24 квітня 2019 року оголошено перерву до 06 травня 2019 року о 16:00 год. та витребувано із Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України інформацію коли громадянин Грузії ОСОБА_5 (ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1) залишив територію України у 2018 році та надано копію сторінки паспорта НОМЕР_2, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

На виконання вказаної ухвали Головним центром обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України направлено витяг із бази даних про те, що громадянин Грузії ОСОБА_5 залишив територію України 07 жовтня 2018 року о 08:25 год.

Таким чином, наведене вище свідчить про те, що відповідачем добровільно виконано рішення від 07.06.2017 року в частині, яка не скасована судом, а саме покинув територію України після набрання законної сили судовим рішення у справі №279/3638/17.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам по справі, доводи апеляційної скарги спростовують висновки рішення суду, допущені судом першої інстанції порушення норм процесуального та матеріального права призвели до неправильного вирішення справи, а тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 43, 46, 243, 250, 288, 289, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу громадянина Грузії ОСОБА_5 задовольнити.

Рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 29 жовтня 2018 року, - скасувати.

Прийняти нову постанову.

у задоволенні адміністративного позову Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області до громадянина Грузії ОСОБА_5 про примусове витворення та затримання з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України, - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий Матохнюк Д.Б.

Судді Курко О. П. Совгира Д. І.