Справа № 260/91/19
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2019-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2019 року № 857/2161/19
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді - Качмара В.Я.,

суддів - Курильця А.Р., Мікули О.І.,

при секретарі судового засідання - Пильо І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 25 січня 2019 року у справі №260/91/19 (суддя Калинич Я.М., м.Ужгород) за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_1, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28, ОСОБА_29, ОСОБА_30 до Тячівської районної ради Закарпатської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - Відділ охорони здоров'я Тячівської районної державної адміністрації Закарпатської області, про визнання протиправним та нечинним рішення, -

ВСТАНОВИВ:

У січні 2019 року позивачі звернулися до суду із позовом до Тячівської районної ради Закарпатської області (далі - Тячівська РР) в якому просили визнати протиправним та нечинним рішення відповідача «Про державну реєстрацію припинення комунального закладу «Тячівська районна стоматологічна поліклініка» шляхом ліквідації» від 29.11.2018 №511 (далі - Рішення; КЗ відповідно).

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 25 січня 2019 року відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі.

Не погодившись із постановленою ухвалою, таку оскаржила ОСОБА_1 яка із покликанням на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, просить її скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В доводах апеляційної скарги вказує, що при визначенні типу правовідносин у розглядуваному спорі суд розглянув лише ті доводи позивачів, які давали підстави дійти висновку про відсутність публічно правового спору. Зазначає, що судом залишено поза увагою те, що оскаржуване Рішення порушує їхнє право як членів територіальної громади на безоплатну медичну допомогу.

Відповідач відзиву на апеляційну скаргу не подав.

Тячівська РР, третя особа та інші позивачі в судове засідання не надіслали своїх представників та особисто не з'явились, про дату час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, а тому апеляційний суд вважає за можливе провести розгляд справи їх у відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення апелянта та її представника, окремих позивачів, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у відкритті провадженні в адміністративній справі, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги виникли із відносин, що мають приватноправовий характер, оскільки позивачі є працівниками ліквідованого згідно Рішення закладу, яке вони вважають незаконним та таким, що підлягає обов'язковому скасуванню, так як, на їх думку Рішення прийняте у спосіб, що не відповідає вимогам закону, порушує, як їх трудові права, так і гарантовані Конституцією України права громадян України - мешканців району на безоплатну медичну стоматологічну допомогу. Звідси, цей суд вказав, що зазначений спір є виключно трудовим спором, а тому має вирішуватися в порядку цивільного судочинства.

Проте, такі висновки суду першої інстанції не є не зовсім вірними та зроблені з порушенням норм процесуального права, з таких міркувань.

Відповідно до пунктів 4, 6 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Так, згідно з пунктом 1 частини першої статті 170 КАС суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо: позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 29.11.2018 Тячівською РР на підставі статті 104 Цивільного кодексу України (далі - ЦК), Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (далі - Закон №280/97-ВР), Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», враховуючи подання голови Тячівської районної державної адміністрації (далі - РДА) від 28.11.2018 №418, у зв'язку з тим, що заклад не здійснює фінансово-господарську діяльність, заслухавши начальника відділу управління майном району (далі - Відділ), вирішила: припинити державну реєстрацію КЗ шляхом ліквідації (пункт 1 Рішення); Відділу охорони здоров'я РДА (далі - Відділ-1) попередити працівників закладу про майбутнє вивільнення (пункт 3 Рішення); Відділу створити ліквідаційну комісію для проведення ліквідаційної процедури (пункт 4 Рішення).

Позивачі звертаючись до суду з розглядуваним позовом обґрунтовували його тим, що оскаржуване Рішення прийнято з перевищенням повноважень, оскільки згідно положень статті 43 Закону №280/97-ВР районна рада не наділена повноваженнями щодо прийняття рішення про ліквідацію або реорганізацію діючого медичного закладу. Крім того, наголошували, що Рішення прийняте за поданням голови Тячівської РР, який відповідно до пунктів 5.1.2 та 9.1 статуту КЗ затвердженого рішенням сесії Тячівської РР від 10.11.2017 №348 (далі - Статут) не є уповноваженим органом управління, оскільки реорганізація або припинення (злиття, приєднання, поділ, виділення, перетворення ліквідація) закладу здійснюється та затверджується рішенням засновника за поданням уповноваженого органу управління. Також зазначали, що відповідачем з приводу даного питання не було проведено консультацій з громадськістю, не оприлюднено належним чином проекту відповідного Рішення, тим самим порушено їх права, як медпрацівників ліквідованого, так і членів територіальної громади, оскільки Рішенням обмежується доступ громадян до медичного обслуговування, так як іншого закладу не існує.

Відповідно до пунктів 1.1 та 1.7 Статуту КЗ - це заклад комунальної форми власності, покликаний безпосередньо реалізувати Конституційне право населення району на одержання кваліфікованої медичної стоматологічної допомоги і є неприбутковою організацією.

Згідно з пунктом 5.2 Статуту Тячівська РР, як Засновник в порядку та межах, визначених чинним законодавством та цим Статутом, приймає рішення про: створення, припинення (злиття, приєднання, поділ, перетворення, ліквідація) діяльності Закладу, створення ліквідаційної комісії.

Приписами частин першої і другої статті 104 ЦК передбачено, що юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов'язки переходять до правонаступників. Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

У відповідності до частини першої статті 106 ЦК злиття, приєднання, поділ та перетворення юридичної особи здійснюються за рішенням його учасників або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами, а у випадках, передбачених законом, - за рішенням суду або відповідних органів державної влади.

Спір про відміну державної реєстрації припинення юридичної особи є спором про наявність або відсутність цивільної правоздатності та господарської компетенції (можливості мати господарські права та обов'язки). Цей спір не є спором у сфері публічно-правових відносин, навіть якщо виник у зв'язку з протиправним внесенням до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань суб'єктом владних повноважень запису про припинення юридичної особи; не є спором, що виникає із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин; не є спором, що виникає у зв'язку зі здійсненням господарської діяльності, а є спором про абстрактну можливість брати участь у конкретних правовідносинах.

При цьому процесуальне законодавство не визначає юрисдикційну належність такого спору.

Відтак, подібні спори є найбільш наближеними до спорів, пов'язаних з діяльністю або припиненням діяльності юридичної особи, тому повинні розглядатись за правилами господарського судочинства.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 20 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній на час звернення з позовом до суду) господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв'язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між юридичною особою та її учасниками (засновниками, акціонерами, членами), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, пов'язаними зі створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи, крім трудових спорів.

Такі висновки у справі щодо припинення діяльності юридичної особи викладені Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 20 вересня 2018 року №11-576апп18.

Відтак, розглядувана частина позовних вимог підлягають розгляду в порядку господарського судочинства з дотриманням правил предметної та суб'єктної юрисдикції.

Відповідно до частини четвертої статті 317 КАС зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Підсумовуючи, враховуючи вимоги вищенаведених правових норм та встановлені обставини справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення суд першої інстанцій, дійшов до вірного висновку щодо необхідності відмови у відкритті провадження у справі за вказаним позовом, однак при цьому помилково, внаслідок неповного дослідження обставин справи порушив норми процесуального права в частині віднесення позовних вимог перелічених вище осіб до юрисдикції цивільного судочинства, що відповідно є підставою для зміни оскаржуваної ухвали в мотивувальній частині, з урахуванням висновків викладених судом апеляційної інстанції у цій постанові та роз'яснення позивачам права на звернення з позовними вимогами до суду господарської юрисдикції.

Керуючись статтями 308, 310, 315-316, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 25 січня 2019 року змінити в мотивувальній частині, виклавши її в редакції даної постанови.

В решті ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 25 січня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В. Я. Качмар
судді А. Р. Курилець
О. І. Мікула
Повне судове рішення складено 26 квітня 2019 року.