Справа № 120/635/19-а
Суддя: Крапівницька Н. Л.
Дата ухвалення: 2019-05-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Вінниця

02 травня 2019 р. Справа №120/635/19-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Крапівницької Н.Л.,

розглянувши у письмовому провадженні в м. Вінниці в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1

до ОСОБА_2 об'єднаного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області

про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_3 з адміністративним позовом до ОСОБА_2 обєднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що є інвалідом ІІ групи, віднесений до І категорії осіб, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Зазначає що з 04 квітня 2001 року перебуває на обліку в ОСОБА_2 обєднаному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області та отримує пенсію як інвалід ІІ групи з числа ліквідаторів в результаті аварії на Чорнобильській АЕС. Позивач повідомляє, що з 01 вересня 2011 року відповідачем припинено нарахування та виплату пенсії у розмірі, що передбачений статей 50, 54 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Зазначає, що неодноразово звертався до відповідача із заявами, в яких просив відновити виплату пенсії як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській AEC категорії І, інваліду ІІ групи, в розмірах, встановлених статтями 50, 54 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (в редакції, яка діяла на час призначення пенсії). Однак, йому було відмовлено у задоволенні заяв.

Відтак, вважаючи дії відповідача протиправним, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та просить суд зобовязати відповідача нарахувати та виплатити заборгованість пенсії по інвалідності, що настала внаслідок захворювання, повязаного з Чорнобильською катастрофою починаючи з 01 вересня 2011 року.

Ухвалою від 28 лютого 2019 року позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_2 обєднаного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії залишено без руху, оскільки позивачем не подано до суду письмової заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду та доказів поважності причин його пропуску.

11 березня 2018 року недоліки позовної заяви усунуто в повному обсязі.

Ухвалою від 18 березня 2018 року відкрите провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) та відповідачу встановлений 15-денний строк з дня отримання даної ухвали для подачі до суду відзиву на позовну заяву в порядку статті 162 КАС України.

Відповідач, своїм правом подати відзив, у передбачені законом строки, не скористався. Ухвалу про відкриття провадження у справі особисто отримав 22 березня 2019 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Суд, розглянувши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне.

ОСОБА_3 є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії І та інвалідом ІІ групи (захворювання якого пов'язане з виконанням обов'язків по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС), що підтверджується посвідченням від 22 липня 1997 року, серії А №425121 та вкладкою до посвідчення №071126 від 01 лютого 2005 року.

З 04 квітня 2001 року позивач перебуває на обліку в ОСОБА_2 обєднаному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області та отримує пенсію як інвалід ІІ групи із числа учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

ОСОБА_3 27 липня 2017 року звернувся до ОСОБА_2 обєднаного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області із запитом у якому просив надати інформацію щодо виплати йому пенсії, як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС І категорії, інваліду ІІ групи, в розмірах, встановлених статтями 50, 54, 67 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з урахуванням частини 1 статті 28 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування".

ОСОБА_4 обєднане управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області повідомило ОСОБА_3 про відсутність підстав для нарахування та виплати пенсії відповідно до статей 50, 54, 67 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Не погоджуючись з відмовою відповідача щодо нарахування та виплати пенсії відповідно до статей 50, 54, 67 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд враховує наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я, визначення соціального захисту потерпілого населення визначено в Законі України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин ).

Відповідно до статті 49 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Згідно статті 50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" особам, віднесеним до постраждалих першої категорії, що є інвалідами ІІ групи, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком.

Частиною 4 статті 54 вказаного Закону встановлено, що в усіх випадках розмір пенсії для інвалідів ІІ групи, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не може бути нижчим 8 мінімальних пенсій за віком.

Водночас, у звязку з вступом в законну силу 19 червня 2011 року Закону України "Про внесення змін до Закону України " Про Державний бюджет України на 2011 рік" від 14 червня 2011 року № 3491-VI (далі - Закон №3491-VI) розділ VІІ Прикінцеві положення Закону України "Про державний бюджет України на 2011 рік" доповнено пунктом 4, яким встановлено, зокрема, що у 2011 році норми і положення статті 39, 50, 51, 52, 54 Закону № 796-XII застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік (положення пункту 4 розділу VІІ визнано таким, що відповідає Конституції України (є конституційним) згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011).

Відтак, Закону України "Про внесення змін до Закону України " Про Державний бюджет України на 2011 рік" Кабінету Міністрів України надані повноваження встановлювати інші, ніж передбачені статтями 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", розміри державної та додаткової пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

На виконання вимог вищезазначеного закону Кабінет Міністрів України прийняв Постанову "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" № 1210 від 23 листопада 2011 року відповідно до якої і визначається розмір пенсії позивача.

Постановою Кабінету Міністрів України "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" № 1210 від 23 листопада 2011 року був затверджений Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Згідно пунктом 12 Постанови Кабінету Міністрів України "Про підвищення соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" № 1210 від 23 листопада 2011 року у разі коли розмір пенсійної виплати (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, сум індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім пенсій за особливі заслуги перед Україною) не досягає в інвалідів - учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, щодо яких встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, I групи - 285 відсотків, II групи - 255 відсотків, III групи - 225 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, виплачується щомісячна державна адресна допомога до пенсії у сумі, що не вистачає до зазначених розмірів.

У разі зміни прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, проводиться перерахунок зазначеної допомоги виходячи з розміру встановленого прожиткового мінімуму.

Умовами пунктом 13 вказаної постанови Кабінету Міністрів України визначено, що щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" виплачується у таких розмірах:

1) особам, що належать до категорії 1 з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС: інвалідам I групи - 474,5 гривні; 2) інвалідам II групи - 379,6 гривні; 3) інвалідам III групи - 284,7 гривні; 4) для інших інвалідів, щодо яких встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою: інвалідам I групи - 341,64 гривні; інвалідам II групи - 227,76 гривні; інвалідам III групи - 170,82 гривні.

Тобто, норми і положення статей 50, 54 Закону застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

ОСОБА_2 обєднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області містить інформацію, що станом на 01 травня 2017 року позивач отримує пенсію у відповідності до вимог законодавства як особа, що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи в сумі 3345,60 грн., із врахуванням додаткової пенсії.

Додатково суд зазначає, починаючи з 01 січня 2014 року Закон України "Про державний бюджет України на 2014 рік" в редакції від 16 січня 2014 року не містив жодної норми, яка б обмежувала у 2014 році пряме застосування Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", зокрема, статей 50, 54 даного закону, якими визначено перерахунок пенсій.

Враховуючи норми чинного законодавства, які діяли на момент виникнення спірних правовідносин встановлено, що лише 01 липня 2014 року Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет на 2014 рік" й Прикінцеві положення цього Закону доповнені пунктом 6-7, яким установлено, що норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" застосовуються в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на 2014 рік.

Відповідно до статті 2 Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування.

Приймаючи до уваги, що Закон України "Про внесення змін до Закону України "Про державний бюджет України на 2014 рік" від 31 липня 2014 року № 1622-VІІ опубліковано в газеті "Голос України" 02 серпня 2014 року № 146, він набрав чинності 03 серпня 2014 року, тобто визначення порядку та розмірів виплат зазначеним категоріям громадян делеговано Кабінету Міністрів України з 03 серпня 2014 року.

Виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, з 01 січня 2014 року по 02 серпня 2014 року включно застосуванню підлягали норми статей 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а не постанова Кабінету Міністрів №1210 від 23 листопада 2011 року.

За таких обставин, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог із визнанням неправомірними дій ОСОБА_2 обєднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області щодо відмови ОСОБА_3 в перерахунку та виплаті пенсії відповідно до вимог Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в редакції від 28 лютого 1991 року за період з 01 січня 2014 року до 02 серпня 2014 року та зобов'язанням відповідача провести перерахунок та виплату перерахованої пенсії ОСОБА_3, як інваліду ІІ групи, відповідно до статей 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в редакції від 28 лютого1991 року: основну державну пенсію в розмірі, не нижче восьми мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком з урахуванням частини 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" за період з 01 січня 2014 року до 02 серпня 2014 року, з урахуванням уже проведених виплат.

При розгляді даної справи судом береться до уваги позиція Європейського суду з прав людини, викладена в рішенні "Великода проти України" від 03 червня 2014 року, в якому Суд зазначив, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Крім того, у зазначеному рішенні Європейський суд став на бік держави України та наголосив на складній економічній ситуації в країні, а також на необхідності пошуку саме державою Україна додаткових інструментів її подолання шляхом раціонального використання бюджетних коштів та необхідності збереження "справедливого балансу" між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами щодо захисту прав і свобод окремої особи.

Аналогічний правовий підхід Європейським судом з прав людини застосований також у рішеннях від 09 жовтня 1979 року у справі "Ейрі проти Ірландії" та від 12 жовтня 2004 року у справі "Кйартан Асмундсон проти Ісландії", в якому Суд зазначив, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового, і такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат.

Окремо, щодо вимоги про звернення до негайного виконання даного рішення, суд вказує на наступне.

Положенням пункту 1 частини першої статті 371 КАС України передбачено негайне виконання рішення суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць.

Отже, як видно зі змісту процитованої норми, негайно виконуються рішення про присудження пенсії у межах суми стягнення за один місяць, тобто умовою для негайного виконання судового рішення є задоволення вимог позивача про стягнення певної суми пенсії, з якої можна виокремити її місячний розмір.

Проте, позивач просить суд зобов'язати відповідача нарахувати та виплатити недоотриману суму пенсії за минулий час одноразово.

Відтак, враховуючи наведене, у суду відсутні правові підстави для задоволення досліджуваної позовної вимоги.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно із статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Керуючись статтями 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії ОСОБА_2 обєднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області (, адреса: вулиця Асмолова, 1, місто Жмеринка, Вінницька область, 23100) щодо нарахування та виплати ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1, адреса: вулиця Миру12, село Слобода Межирівська, Жмеринський район, Вінницька область, 23122) пенсії по інвалідності, що настала внаслідок захворювання, повязаного з Чорнобильською катастрофою, відповідно до вимог статей 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з 01 січня 2014 року по 02 серпня 2014 року.

Зобов'язати ОСОБА_4 обєднане управління Пенсійного фонду України Вінницької області (, адреса: вулиця Асмолова, 1, місто Жмеринка, Вінницька область, 23100) нарахувати та виплатити ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1, адреса: вулиця Миру 12, село Слобода Межирівська, Жмеринський район, Вінницька область, 23122) основну державну пенсію у відповідності до частини 4 статті 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", в розмірі не нижчому восьми мінімальних пенсій за віком, починаючи з 01 січня 2014 року по 02 серпня 2014 року включно, з урахуванням вже проведених виплат.

Зобов'язати ОСОБА_4 обєднане управління Пенсійного фонду України Вінницької області (, адреса: вулиця Асмолова, 1, місто Жмеринка, Вінницька область, 23100) нарахувати та виплатити ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1, адреса: вулиця Миру 12, село Слобода Межирівська, Жмеринський район, Вінницька область, 23122) щомісячну додаткову пенсію в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком згідно до статті 50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", з урахуванням частини 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", починаючи з 01січня 2014 року по 02 серпня 2014 року включно, з урахуванням вже проведених виплат.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя підпис ОСОБА_5

Згідно з оригіналом Суддя

Секретар