Справа № 2140/1974/18
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2019-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 квітня 2019 р.м.ОдесаСправа № 2140/1974/18
Головуючий в 1 інстанції: Василяка Д.К.

П'ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача - судді Турецької І.О.,

суддів - Стас Л.В., Шеметенко Л.П.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Митниці ДФС у Херсонській області, Автономній республіці Крим та м. Севастополі на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2018 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Строй Мир" до Митниці ДФС у Херсонській області, Автономній республіці Крим та м. Севастополі про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів,-

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.

У вересні 2018 року товариство з обмеженою відповідальністю «Строй Мир» (далі - ТОВ «Строй Мир») звернулось до суду першої інстанції з позовною заявою до Митниці ДФС у Херсонській області, Автономній республіці Крим та м. Севастополі (далі - Митниця ДФС) в якій просило:

- визнати протиправним та скасувати рішення про корегування митної вартості товарів №UA508070/2018/000086/2 від 06.09.2018 року.

В обґрунтування позову зазначило, що висновки контролюючого органу про неможливість визначення митної вартості товару за ціною договору є необґрунтованими, оскільки під час митного оформлення, підприємство надавало всі документи, які підтверджують митну вартість такого товару, а отже у митного органу не було правових підстав для прийняття рішення про корегування митної вартості товарів.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2018 року позовну заяву ТОВ «Строй Мир» задоволено.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив із того, що позивач надавав до митного органу всі документи, які підтверджують заявлену в декларації митну вартість товарів, однак відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не довів, що подані документи є недостатніми чи такими, які викликають сумніви щодо їх достовірності.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзиву (заперечень).

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, Митниця ДФС у Херсонській області, Автономній республіці Крим та м. Севастополі просить скасувати його та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги митний орган зазначив, що суд, при вирішенні спору, не врахував, що документи, подані товариством для підтвердження заявленої митної вартості товарів, містили розбіжності, числові значення складових митної вартості товарів не були підтверджені документально.

Зокрема, вказує, що суд залишив поза увагою його доводи з приводу ненадання декларантом документів, що містять відомості про вартість страхування (страховий поліс), інформації чи включені витрати на транспортування та страхування до вартості товару.

До того ж, суд не врахував, що в поданому до митного оформлення коносаменті від 26.02.2018 року №WMS18020226 наявне посилання на фірму-перевізника ТОВ "Таніт", договір з якою на перевезення укладений 05.03.2018 р., тобто пізніше дати видачі коносаменту.

В матеріалах справи наявне клопотання ТОВ «Строй Мир» про розгляд справи в порядку письмового провадження.

У зв'язку з неприбуттям жодного з учасників справи у судове засідання належним чином повідомлених про дату, час і місце судового засідання, справа розглянута в порядку письмового провадження у відповідності до вимог статті 311 КАС України.

Фактичні обставини справи.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 01.07.2018 року між ТОВ «Строй Мир» та компанією WZBCC HOLDING CОMPANY LIMITED, Китай, укладено контракт № СН-UA-01/08/18 (далі-Контракт) на поставку будівельних матеріалів, та інше на умовах CIF ODESSA/ CIF CHЕRNOMORSK/ CIF YUZHNIY, Україна, відповідно до правил Інкотермс 2010.

На виконання умов Контракту позивачем імпортовано на митну територію України товар, а саме: фурнітура металева для дверей - ручки для дверей з недорогоцінних металів у асортименті, в кількості 7840 комплектів, загальною вагою 3441,6 кг, вартістю 3441,6 доларів США.

З метою митного оформлення товару ТОВ «Строй Мир» подало до митного органу декларацію (форма МД-2) №UA508070/2018/00094 від 06.09.2018 року, в якій заявила, що митна вартість товарів складає 3 441,60 доларів США, за ціною договору (перший метод визначення митної вартості).

Для підтвердження, заявленої митної вартості товару, декларант надав наступні документи:

зовнішньоекономічний договір (контракт);

доповнення до зовнішньоекономічного контракту;

пакувальний лист;

рахунок-фактура (інвойс);

коносамент;

автотранспортну накладну;

декларацію про походження товару;

договір про надання послуг митного брокера;

інформацію про позитивні результати державних видів контролю при застосуванні Порядку інформаційного обміну між органами доходів і зборів інших держав.

Під час здійснення контролю за правильністю визначення декларантом митної вартості товарів, митний орган дійшов висновку, що надані до митного оформлення документи не містять всіх даних відповідно до обраного методу визначення митної вартості товару, а саме:

- в поданому до митного оформлення контракті № СН-UA-01/08/18 від 01.07.2018 згідно п.42 не вказано, що витрати на транспортування та страхування включені до вартості товару.

У зв'язку із встановленими розбіжностями, 06.09.2018 року декларанту направлено електронне повідомлення про необхідність надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості.

На виконання вимог митного органу, позивачем додатково надано прайс-лист та комерційну пропозицію.

Цього ж дня, Митницею ДФС прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA508070/2018/000086/2.

Підставою для прийняття такого рішень, стало ненадання декларантом документів, що містять відомості про вартість страхування (страховий поліс), інформації чи включені витрати на транспортування та страхування до вартості товару, невідповідність фактурної вартості товару ціновій інформації наявній у митного органу.

А також неподання на вимогу митного органу документів для підтвердження митної вартості товарів: копію митної декларації країни відправлення, документи, що підтверджують вартість перевезення, документи, що містять інформацію про вартість страхування.

Законність такого рішення є предметом спору у даній справі.

Джерела правового регулювання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Стаття 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частина 1 статті 49 Митного кодексу України (далі - МК України): митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою (ч.1 ст. 52 МК України).

У випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (ч.1 ст. 53 МК України).

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (ч.2 ст. 53 МК України).

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини (ч.3 ст. 53 МК України).

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті (ч.5 ст. 53 МК України).

Контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості (ч.1 ст. 54 МК України).

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу (ч.2 ст. 54 МК України).

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55цього Кодексу (ч.3 ст. 54 МК України).

Орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості (ч.6 ст. 54 МК України).

У разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично (ч.7 ст. 54 МК України).

Визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний (ч.1 ст. 57 МК України).

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції) (ч.2 ст. 57 МК України).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу (ч.3 ст. 57 МК України).

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності (ч.4 ст. 57 МК України).

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу (ч.8 ст. 57 МК України).

Позиція суду апеляційної інстанції.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстави для задоволення апеляції, з огляду на наступне.

Логічним висновком за аналізом наведених правових норм буде судження, що обов'язок доведення митної ціни товару лежить на позивачу, а митний орган, у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов'язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Митний орган зобов'язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Основними документами, які підтверджують митну вартість товару, є , зокрема, зовнішньоекономічний договір (контракт), рахунок-фактура (інвойс), якщо рахунок сплачено, то банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару.

Вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, не передбачені Митним кодексом України заборонено.

Дослідивши наявні в матеріалах справи документи, що були надані декларантом для митного оформлення колегія суддів встановила, що вони містять усі необхідні дані, що давали можливість контролюючому органу встановити заявлені декларантом числові значення складових митної вартості товару і їх перелік відповідав вимогам ч.2 ст. 53 МК України. Таким чином, довід апелянта, що у нього виникли обґрунтовані сумніви щодо заявленої вартості митного оформлення, не має під собою правових підстав.

З приводу ненадання декларантом документів, що містять інформацію про вартість страхування та транспортування товару, а також відсутні відомості чи включені декларантом такі витрати до вартості товару, колегія суддів бажає зазначити.

Так, постачання товару здійснювалось на умовах CIF Одеса/Чорноморськ/Южний, що свідчить про обов'язок продавця застрахувати та доставити вантаж до порту відвантаження.

Наведене свідчить, що витребування документів про вартість страхування та перевезення, у покупця такого товару, не ґрунтується на вимога чинного законодавства, а також є необґрунтованою претензія щодо не зазначення декларантом у п.42 контракту окремо витрат на перелічені вище послуги.

Висновки відповідача про заниження позивачем митної вартості товару та надання митному органу недостовірних даних не підтверджуються наявними матеріалами справи, а виявлені невідповідності у поданих позивачем документах не впливають на ціну товару.

Також, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що митний орган не довів неможливості застосування першого методу визначення митної вартості товару, оскільки прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, крім іншого, наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Згідно п.2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених Наказом Міністерства фінансів України №598 від 24.05.2012 року, посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у Рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов'язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо. У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Сама по собі різниця між вартістю товару, задекларованого позивачем та вартістю подібних (аналогічних) товарів, що розмитнювались цією ж чи іншими особами у попередніх періодах, ще не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів.

Та обставина, що подібний товар розмитнювався за вартістю більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення органом ДФС контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за резервним методом, адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо).

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що позивачем у відповідності до вимог митного законодавства для підтвердження заявленої митної вартості товару було подано до митного органу всі необхідні для цього документи. Разом з цим, митним органом не доведено, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що спірне рішення Митниці ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі №UA508070/2018/000086/2 від 06.09.2018 року є протиправним та підлягає скасуванню, що правильно встановлено судом першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги Митниці ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі висновків суду не спростовують, а тому підстав для задоволення скарги та скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Також, колегія суддів звертає увагу на безпідставне посилання апелянта про допущені декларантом порушення митного законодавства при розмитненні товару за контрактом від 08.02.2018 року №CH-UA-180208, позаяк, проведені митні процедури за вказаним контрактом, позивачем не оскаржуються.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, є підстави, відповідно до ст. 316 КАС України, залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Митниці ДФС у Херсонській області, Автономній республіці Крим та м. Севастополі - залишити без задоволення.

Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2018 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Строй Мир" до Митниці ДФС у Херсонській області, Автономній республіці Крим та м. Севастополі про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Доповідач - суддя І.О. Турецька

суддя Л.В. Стас

суддя Л.П. Шеметенко

Повне судове рішення складено 25.04.2019 року.