Справа № 336/6112/16-а(2-а/336/302/2016)
Суддя: Берназюк Я.О.
Дата ухвалення: 2019-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

25 квітня 2019 року

Київ

справа №336/6112/16-а(2-а/336/302/2016)

адміністративне провадження №К/9901/33729/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді -доповідача Берназюка Я.О., суддів: Коваленко Н.В., Гриціва М.І., розглянувши в письмовому провадженні у касаційному порядку адміністративну справу № 336/6112/16-а(2-а/336/302/2016)

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя

про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії

за касаційною скаргою Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя

на постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя (у складі судді Жупанова І.Б.) від 12 грудня 2016 року та постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду (у складі колегії суддів Юрко І.В., Гімона М.М., Чумака С.Ю.) від 23 березня 2017 року

ВСТАНОВИВ :

У жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити певні дії, в якому просив:

- визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя щодо відмови в призначенні йому пенсії за віком на пільгових умовах у відповідності до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» зі зниженням пенсійного віку на 5 років;

- зобов'язати відповідача призначити йому пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», починаючи з вересня 2016 року та провести її виплату.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що має право на призначення дострокової пенсії за віком відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». У вересні 2016 року він звернувся до управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя із заявою про призначення пільгової пенсії за віком за Списком № 2, надавши всі необхідні документи та всі підтверджуючі трудовий стаж документи відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Проте, рішенням відповідача № 128 від 26 вересня 2016 року йому було відмовлено в призначенні пільгової пенсії за Списком № 2, з посиланням на те, що він не має достатнього пільгового стажу за Списком № 2. Вважає дії відповідача неправомірними, посилаючись на те, що відповідно до записів у його трудовій книжці та в наданих довідках чітко зазначається, що робота на підприємствах відноситься до Списку № 2, а також за звичайним математичним підрахунком вказані періоди стажу становлять 15 років без урахування місяців та днів, що в свою чергу є цілком достатнім необхідним стажем за Списком № 2 для призначення пенсії зі скороченням пенсійного віку.

Постановою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12 грудня 2016 року позовні вимоги задоволено:

- визнано протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах у відповідності до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» зі зниженням пенсійного віку на 5 (п'ять) років;

- зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», починаючи з вересня 2016 року, та провести її виплату.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23 березня 2017 року зазначене рішення першої інстанції змінено, в абзаці третьому резолютивної частини постанови слова та цифри «починаючи з вересня 2016 року» замінити на слова та цифри «з 19 вересня 2016 року», в іншій частині постанову залишено без змін.

Ухвалюючи оскаржувані судові рішення, суди виходили з того, що згідно даних трудової книжки, позивач має необхідний стаж роботи у шкідливих умовах праці, який розраховується з фактично відпрацьованого часу в цих умовах, його посада віднесена до Списку № 2. Наданими суду доказами у їх сукупності пільговий стаж позивача підтверджується.

Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, Шевченківське об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя, як правонаступник Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя, звернулося із касаційною скаргою, в якій просить про скасування постанови Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12 грудня 2016 року і постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23 березня 2017 року та ухвалення нового рішення про відмову у задоволення позову.

Судами попередніх інстанцій встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач в період з 01 вересня 1974 року по 13 липня 1977 року навчався в міському професійно-технічному училищі №29 в м. Запоріжжя за спеціальністю електрогазозварювальник. Відразу після навчання, в період з 21 липня 1977 року по 10 листопада 1977 року, він працював електрогазозварювальником 3 розряду вапняного цеху Матвеєвського заводу силікатних стінових матеріалів (що відноситься до роботи передбаченої Списком № 2). У період з 12 листопада 1977 року по 19 листопада 1980 року ОСОБА_1 проходив військову службу в лавах Радянської армії, в період з 30 грудня 1980 року по 26 червня 1983 року працював електрогазозварювальником 4 розряду в ПАТ «Запорізький абразивний комбінат», що відноситься до роботи, передбаченої Списком №2, в період з 16 листопада 1987 року по 02 грудня 1991 року - електрогазозварювальником 4 розряду в тресті «Запоріжагробуд», що відноситься до роботи передбаченої Списком №2, в період з 03 серпня 1992 року по 12 жовтня 1995 року та з 16 січня 1996 року по 08 грудня 1998 року (виконував роботу у вказаний період зі шкідливими умовами праці) працював в тресті «Запоріжсільбуд» на посаді електрогазозварювальника.

У вересні 2016 року позивач звернувся до відповідача з заявою про призначення йому пенсії за віком за Списком №2, надавши при цьому всі відповідні документи на підтвердження пільгового стажу.

Управління пенсіонного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя своїм листом повідомило позивача про відмову в призначені такої пенсії, оскільки позивачем не надано оригіналів документів для призначення пенсії та наказ про результати атестації робочих місць, а також надало рішення про відмову в призначенні пенсії, оскільки позивач взагалі не має пільгового стажу за Списком № 2.

Не погодившись з таким рішенням пенсійного органу, позивач оскаржив його до суду.

Касаційна скарга Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя обґрунтована тим, що даний орган діяв правомірно, оскільки пільговий стаж роботи позивача в період з 03 серпня 1992 року по 12 жовтня 1995 року та з 16 січня 1996 року по 08 грудня 1998 року по Списку № 2 не може бути зарахований у зв'язку з не проведенням атестації робочих місць.

Від позивача відзиву або заперечень на касаційну скаргу відповідача не надходило, що відповідно до статті 338 КАС України не перешкоджає касаційному перегляду рішень судів першої та апеляційної інстанцій.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам касаційної скарги, а також виходячи з меж касаційного перегляду справи, визначених статтею 341 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з положенням частини третьої статті 211 КАС України (в редакції, чинній до 15 грудня 2017 року) та частини четвертої статті 328 КАС України (в редакції, чинній після 15 грудня 2017 року) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 159 КАС України (в редакції, чинній до 15 грудня 2017 року) та частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України (в редакції, чинній після 15 грудня 2017 року) судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Крім того, стаття 2 та частина четверта статті 242 КАС України (в редакції, чинній після 15 грудня 2017 року) встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Зазначеним вимогам процесуального закону рішення судів першої та апеляційної інстанцій відповідають, а викладені у касаційній скарзі мотиви скаржника є неприйнятними з огляду на наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Призначення, виплата та перерахунок призначеної пенсії регулюється Законами України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року №1788-XII (далі - Закон №1788-XII), «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року№1058-IV (далі - Закон 1058-IV).

Відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV особам, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Cписком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Згідно з пунктом «б» частини 1 статті 13 Закону № 1788-XII на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»: чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи.

За приписами статті 62 Закону № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

У пунктах 1 та 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі - Порядок №637) зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 01.12.2005 № 1451/11731, встановлено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Списки № 1, 2 затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року №1173 застосовуються до пільгової роботи до 31 грудня 1991 року; якщо пільгова робота продовжується після 01 січня 1992 року (або тільки почалася після цієї дати), але не більше як до 11 березня 1994 року, - застосовуються Списки № 1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26 січня 1991 року № 10; якщо пільгова робота продовжується після 11 березня 1994 року (або тільки почалась після цієї дати), але не більше як до 16 січня 2003 року, - застосовуються Списки № 1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року № 162.

Розділом XXXII "Загальні професії" Списку № 2 виробництв, цехів, професій і посад з важкими умовами праці, роботи в яких надає право на пенсію на пільгових умовах і у пільгових розмірах, затвердженою постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року №1173, передбачалися професії "газозварювальник", "електрозварювальник".

Розділом XXXIII "Загальні професії" Списку № 2 виробництв, цехів, професій і посад з важкими умовами праці, роботи в яких надає право на пенсію на пільгових умовах і у пільгових розмірах, затвердженою постановою Ради Міністрів СРСР від 26 січня 1991 року №2 10, передбачалися професії "газозварювальник", "електрозварювальник".

Постановою Кабінету Міністрів від 11 березня 1994 року № 162 "Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах" затверджено Список № 2 виробництв, цехів, професій, посад і показників з шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, в якому у розділі XXXIII "Загальні професії" передбачені професії "електрозварники" та "газозварники".

Відповідно до п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Тобто, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20 лютого 2018 року у справі №234/13910/17 та від 07 березня 2018 року у справі № 233/2084/17.

Враховуючи наведені положення законодавства, судами попередніх інстанцій досліджено та вірно встановлено, що хибними є доводи відповідача щодо відсутності підстав для зарахування до пільгового стажу позивачу за Списком № 2 спірних періодів роботи з 03 серпня 1992 року по 12 жовтня 1995 року та з 16 січня 1996 року по 08 грудня 1998 року у тресті «Запоріжсільбуд», оскільки посада, за якою працював позивач (електрогазозварювальник) дає право на пільгове пенсійне забезпечення по Списку № 2 розділ ХХХІІІ, підстава Постанова КМУ №162 від 11.03.1994 року.

Крім цього, згідно наказу № 95 від 27 січня 1993 року на основі результатів атестації робочих місць за умовами праці дана професія надає право на пільгове пенсійне забезпечення по Списку № 2, що, як встановлено судами, підтверджується записами у трудовій книжці позивача № 19-22, № 24-26 і довідкою ПрАТ «Техніка» про підтвердження наявного трудового стужу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Верховний Суд також приймає до уваги, що обставини, які підлягали встановленню судами у даній справі і доказуванню, значно віддалені у часі, при цьому враховує ступінь вини позивача у відсутності повного об'єму необхідних для реалізації його прав документів та повноті записів у наявних підтверджуючих пільговий стаж документах, з огляду на те, що обов'язок належного оформлення таких документів покладається не на працівника, а на роботодавця чи інших уповноважених осіб. Крім цього, згідно вимог частини 2 статі 71 КАС України (в редакції чинній до 15 грудня 2017 року) адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, суди попередніх інстанції дійшли слушного висновку про наявність у позивача стажу, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах.

Доводи касаційної скарги не містять належних та об'єктивно обумовлених міркувань, які б спростовували наведені висновки суду першої та апеляційної інстанцій.

У ній також не наведено інших аргументів, які б не були предметом перевірки судів та щодо яких не наведено мотивів відхилення наведеного аргументу.

Крім того, як убачається з касаційної скарги, наведені в ній доводи щодо помилковості висновків судів першої та апеляційної інстанцій у цій справі фактично зводяться до правової оцінки обставин у справі та дослідження доказів.

Суд визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень, внаслідок чого касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої та апеляційної інстанцій - без змін.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя залишити без задоволення, а постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12 грудня 2016 року та постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23 березня 2017 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Я.О. Берназюк

Судді: М.І. Гриців

Н.В. Коваленко