Справа № 497/472/17
Суддя: Берназюк Я.О.
Дата ухвалення: 2019-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

25 квітня 2019 року

Київ

справа №497/472/17

адміністративне провадження №К/9901/45487/18, К/9901/45490/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді -доповідача Берназюка Я.О., суддів: Коваленко Н.В., Гриціва М.І., розглянувши в письмовому провадженні у касаційному порядку адміністративну справу № 497/472/17

за позовом ОСОБА_1

до Ізмаїльського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області, Головного Управління пенсійного фонду України в Одеській області

про визнання протиправними та скасування рішень, зобов'язання вчинити певні дії

за касаційними скаргами Ізмаїльського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області, Головного управління пенсійного фонду України в Одеській області

на постанову Болградського районного суду Одеської області від 26 червня 2017 року (у складі судді Кодінцевої С.В.) та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 05 вересня 2017 року (у складі колегії суддів Потапчука В.О., Семенюка Г.В., Шеметенко Л.П.)

ВСТАНОВИВ :

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2017 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1, позивач) звернувся в суд з позовом до Ізмаїльського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області, Головного управління пенсійного фонду України в Одеській області про визнання рішень противоправними і скасування рішень комісії та зобов'язання призначити і виплачувати пенсію на пільгових умовах, в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення (протокол № 1) комісії при Головному управлінні пенсійного фонду України в Одеській області від 27 січня 2017 року щодо відмови йому в підтверджені стажу роботи на посаді тракториста - машиніста, необхідного для призначення пенсії на пільгових умовах;

- визнати протиправним та скасувати рішення комісії для розгляду спірних питань, пов'язаних з призначенням та виплатою пенсій Управління пенсійного фонду України у Болградському районі Одеської області від 21 лютого 2017 року № 7 щодо відмови йому в підтвердженні стажу роботи на посаді тракториста-машиніста, необхідного для призначення пенсії на пільгових умовах;

- зобов'язати відповідача призначити з 14 грудня 2016 року йому пенсію за віком на пільгових умовах як трактористу-машиністу безпосередньо зайнятому у виробництві сільськогосподарської продукції відповідно до пункту «в» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що йому неправомірно відмовлено в призначенні та виплаті пенсії на пільгових умовах, оскільки згідно записів в його трудовій книжці він відпрацював більше 20-ти років трактористом - машиністом і його діяльність була безпосередньо пов'язана з виробництвом сільськогосподарської продукції в рослинництві і тваринництві.

Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій

Постановою Болградського районного суду Одеської області від 26 червня 2017 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано рішення (протокол № 1) від 27 січня 2017 року Комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області про відмову ОСОБА_1 в підтвердженні стажу роботи на посаді тракториста-машиніста, необхідного для призначення пенсії на пільгових умовах - протиправним та скасовано.

Визнано протиправним та скасовано рішення № 7 від 21 лютого 2017 року Комісії для розгляду спірних питань, пов'язаних з призначенням та виплатою пенсій Управління Пенсійного фонду України у Болградському районі Одеської області щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, у зв'язку з відсутністю пільгового стажу, передбаченого статтею 13 частиною 1 пункт «в» Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Зобов'язано Ізмаїльське об'єднане управління Пенсійного фонду України Одеської області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах, як трактористу-машиністу безпосередньо зайнятому у виробництві сільськогосподарської продукції згідно з пунктом «в» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 14 грудня 2016 року.

Одеський апеляційний адміністративний суд ухвалою від 05 вересня 2017 року рішення суду першої інстанції залишив без змін.

Ухвалюючи оскаржувані судові рішення суди виходили з того, що відповідач протиправно позбавив можливості позивача прийняти участь у розгляді заяви та бути заслуханим на засіданні комісії, в результаті чого неправомірно відмовив позивачу у призначені пенсії на пільгових умовах, оскільки позивач досяг 55 років, стаж його роботи на посаді тракториста-машиніста, безпосередньо зайнятого у виробництві сільськогосподарської продукції протягом повного польового періоду, складає більше ніж 20 років, а загальний стаж роботи більше 30 років.

Короткий зміст вимог касаційних скарг

Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, Ізмаїльське об'єднане управління Пенсійного фонду України Одеської області, Головне управління пенсійного фонду України в Одеській області звернулися кожен із касаційною скаргою, в яких просять про скасування постанови Болградського районного суду Одеської області від 26.06.2017 року і ухвали Одеського апеляційного адміністративного суду від 05.09.2017 року та ухвалення нового рішення про відмову у задоволення позову.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 08 листопада 2015 року виповнилося 55 років, і він отримав право виходу на пенсію за віком на пільгових умовах.

Позивач працював на посаді тракториста-машиніста в період часу з 1983 року по 2000 рік та з 2013 по 2015 рік на різних підприємствах, що підтверджено трудовими книжками, посвідченням позивача тракториста-машиніста серії НОМЕР_1, архівними довідками та витягами, розрахунком стажу роботи та копією пенсійної справи позивача.

Також на підставі вказаних документів судами встановлено, що позивач протягом названих періодів весь час працював і його робота була пов'язана з виробництвом сільськогосподарської продукції.

Факт того, що ОСОБА_1 працював у зазначені періоди трактористом-машиністом протягом повного року підтвердили в судовому засіданні свідки: ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які пояснили, що працювали в одному господарстві разом з позивачем, який був трактористом і працював круглий рік на тракторі, мав ненормований робочий день, а в зимовий період, коли не було роботи на полі, він працював на тракторі на фермі та займався ремонтом тракторів.

Отже, суди встановили, що діяльність позивача на посаді машиніста-тракториста була безпосередньо пов'язана з виробництвом сільськогосподарської продукції - продукції рослинництва і тваринництва. Загальний стаж роботи позивача складає більше 25 років, в тому числі на посаді тракториста - машиніста більше 20 років, що підтверджується розрахунком стажу, проведеним управлінням ПФУ, але не зарахованим до пільгового стажу, оскільки документально не підтверджено безпосередню зайнятість ОСОБА_1 у виробництві сільськогосподарської продукції протягом повного польового періоду.

14 грудня 2016 року позивач звернувся з заявою до Управління Пенсійного фонду України в Болградському районі Одеської області з приводу призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах згідно пункту «в» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», оскільки більше 20 років пропрацював трактористом-машиністом.

На вказану заяву позивач отримав:

- рішення (протокол № 1) комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області від 27 січня 2017 року, яким відмовлено в підтвердженні стажу роботи на посаді тракториста-машиніста, через брак необхідного пільгового стажу як тракториста-машиніста;

- рішення № 7 від 21 лютого 2017 року Управління Пенсійного фонду України у Болградському районі Одеської області щодо відмови позивачу в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, у зв'язку з відсутністю пільгового стажу, передбаченого пунктом «в» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Проте, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли висновку про протиправність та наявність підстав для скасування даних рішень, зокрема, з мотивів того, що відповідачами не було дотримано вимог Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, оскільки розглянуто заяву за відсутності позивача, який був позбавлений можливості прийняти участь у розгляді заяви та бути заслуханим на засіданні комісії, подати додаткові відомості, що підтверджують виконання робіт, які дають право на призначення пенсії на пільгових умовах, заявити клопотання, а відповідач фактично ухилився від з'ясування дійсних відомостей про роботу яку виконував фактично позивач.

ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Касаційні скарги відповідачів обґрунтовані тим, що відсутні належні та допустимі докази на підтвердження безпосередньої зайнятості позивача у сільськогосподарському виробництві протягом повного польового періоду на посаді тракториста-машиніста в період з 1983 року по 1999 рік та що за одним трактором в колгоспі було закріплено два трактористи, що виключає повну зайнятість позивача у виробничому процесі.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

Відповідно до пункту «в» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: трактористи - машиністи, безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - чоловіки після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі.

Згідно із статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктами 1, 2, 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 № 637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставах інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі, коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється на підставі показань свідків.

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи.

Відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ та організацій або їх правонаступників, в яких має бути вказано період роботи, що зараховується до спеціального стажу, професія або посада, характер виконуваної роботи, первинні документи за час виконання роботи.

У пункті 1 роз'яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20 січня 1992 року № 7 «Про порядок призначення пенсій на пільгових умовах трактористам-машиністам, які безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах і на інших підприємствах сільського господарства», яке було надане до пункту «в» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», який є чинний і сьогодні у незмінній редакції, зазначено, що до трактористів-машиністів, безпосередньо зайнятих у виробництві сільськогосподарської продукції відносяться працівники, які оформлені на роботу трактористами-машиністами, мають відповідне посвідчення, постійно зайняті на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах протягом повного сезону сільськогосподарських робіт в рослинництві та тваринництві. Трактористам-машиністам, які відробили повний польовий період на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах, весь рік зараховується до стажу, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення і в тому випадку, якщо в польовий або міжсезонний період вони виконували інші роботи (на стаціонарних і причепних установках та агрегатах, по ремонту сільськогосподарської техніки, на тваринницьких фермах тощо).

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Оцінка доводів учасників справи і висновків судів попередніх інстанцій

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Суди попередніх інстанцій встановили, що записи в трудовій книжці ОСОБА_1 щодо відомостей про роботу, кількість відроблених людино-днів на рік, встановлений мінімум трудоднів, відомості про нараховану заробітну плату внесені відповідно до Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20 липня 1974 року № 162 та Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року № 58.

Звертаючись до відповідачів із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, на підтвердження спеціального трудового стажу позивачем було надано копію трудової книжки, посвідчення тракториста, архівні довідки, копії облікових листів тракториста-машиніста за 1997, 1998 роки. Періоди роботи позивача трактористом-машиністом зазначені у наданих довідках узгоджуються із записами у трудовій книжці.

Судом безсумнівно, в тому числі на підставі показань допитаних свідків встановлено, що робота позивача на посаді машиніста-тракториста була безпосередньо пов'язана з виробництвом сільськогосподарської продукції - продукції рослинництва і тваринництва, та позивач працював трактористом-машиністом на різних підприємствах на тракторах протягом усього робочого року, а саме як трактористом на полі, так трактористом на фермах в зимовий час, так і зайнятий ремонтом та обслуговуванням тракторів, оскільки специфіка його роботи вимагала постійної зайнятості на машинах-тракторах та їх ремонту і обслуговування, тобто позивач всі роботи, які виконував, були пов'язані з виробництвом сільськогосподарської продукції з використанням сільськогосподарської техніки - трактора.

Аналогічна правова позиція міститься в постановах Верховного Суду від 22 травня 2018 року в справі № 439/1148/17, 22 травня 2018 року в справі справа №683/977/17, 18 жовтня 2018 року в справі №470/836/17, 26 лютого 2019 року в справі №497/2223/16-а.

Щодо доводів касаційної скарги, що закріплення в колгоспі двох трактористів за одним трактором виключає повну зайнятість позивача у виробничому процесі, то колегія суддів вважає їх неприйнятними, оскільки такі твердження ґрунтуються на припущеннях і на підтвердження таких суду не надано жодних доказів.

Натомість, за наведених встановлених судами, в тому числі з показань свідків, обставин щодо специфіки роботи позивача як тракториста-машиніста, ОСОБА_1 в польовий та міжсезонний період окрім безпосереднього керування трактором під час сільськогосподарських робіт, керував іншими самохідними сільськогосподарськими машинами, виконував роботи на стаціонарних і причепних установках та агрегатах, обслуговував сільськогосподарську техніку.

Тому колегія суддів погоджується з висновком судів попередніх інстанцій, що позивач в період з 1983 року по 2000 рік та з 2013 по 2015 рік увесь час працював трактористом-машиністом і його робота увесь час була пов'язана з виробництвом сільськогосподарської продукції.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Отже, суди попередніх інстанції дійшли слушного висновку про наявність у позивача стажу, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах.

Доводи касаційної скарги не містять належних та об'єктивно обумовлених міркувань, які б спростовували наведені висновки суду першої та апеляційної інстанцій.

У ній також не наведено інших аргументів, які б не були предметом перевірки судів та щодо яких не наведено мотивів відхилення наведеного аргументу.

Суд визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень, внаслідок чого касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої та апеляційної інстанцій - без змін.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ :

Касаційні скарги Ізмаїльського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області та Головного управління пенсійного фонду України в Одеській області залишити без задоволення, а постанови Болградського районного суду Одеської області від 26 червня 2017 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 05 вересня 2017 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Я.О. Берназюк

Судді: М.І. Гриців

Н.В. Коваленко