Справа № 440/3948/18
Суддя: Бершов Г.Є.
Дата ухвалення: 2019-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2019 р. Справа № 440/3948/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Бершова Г.Є.

суддів: Ральченка І.М. , Катунова В.В.

за участю секретаря судового засідання Патової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Полтавській області на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 08.02.2019 (суддя І.С. Шевяков, м. Полтава) по справі № 440/3948/18

за позовом Головного управління ДФС у Полтавській області

до ОСОБА_1

про стягнення податкового боргу,

ВСТАНОВИВ:

Головне управління ДФС у Полтавській області звернулось до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в загальному розмірі 35 341 грн. 89 коп.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 21 січня 2019 року позовні вимоги Головного управління ДФС у Полтавській області задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 кошти у розмірі 35 341 грн. 89 коп. в рахунок погашення податкового боргу з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

29 січня 2019 року ОСОБА_1 звернулась до Полтавського окружного адміністративного суду зі заявою, в якій просить відстрочити сплату податкового боргу, стягнутого з неї рішенням Полтавського окружного адміністративного суду в адміністративній справі № 440/3948/18.

В обґрунтування своєї заяви ОСОБА_1 вказала на своє скрутне матеріальне становище, пов`язане з фінансовими проблемами підприємства, керівником і засновником якого вона є, неотриманням достатнього доходу, відсутністю інших джерел заробітку, а також тим, що є матір`ю одиначкою, яка виховує самостійно малолітню дочку.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 08.02.2019 року заяву ОСОБА_1 про відстрочення виконання судового рішення в адміністративній справі № 440/3948/18 за адміністративним позовом Головного управління ДФС у Полтавській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу задоволено.

Відстрочено виконання судового рішення в адміністративній справі № 440/3948/18 за адміністративним позовом Головного управління ДФС у Полтавській області до ОСОБА_1 до 01 липня 2019 року.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, Головне управління ДФС у Полтавській області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Представник позивача в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав та просив суд її задовольнити.

Заявник в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечував, просив відмовити в її задоволенні.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, заявника та представника позивача, перевіривши доводи апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, дослідивши матеріали справи, ухвалу суду першої інстанції, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що 29 січня 2019 року ОСОБА_1 звернулась до Полтавського окружного адміністративного суду зі заявою, в якій просить відстрочити сплату податкового боргу, стягнутого з неї рішенням Полтавського окружного адміністративного суду в адміністративній справі № 440/3948/18. В обґрунтування своєї заяви ОСОБА_1 вказала на своє скрутне матеріальне становище, пов`язане з фінансовими проблемами підприємства, керівником і засновником якого вона є, неотриманням достатнього доходу, відсутністю інших джерел заробітку, а також тим, що є матір`ю одиначкою, яка виховує самостійно малолітню дочку.

Суд першої інстанції, задовольняючи вказану заяву, виходив з того, що на даний час у ОСОБА_1 відсутні відповідні кошти на погашення боргу, а також з того, що у неї на утриманні знаходиться малолітня дитина.

Колегія суддів погоджується з ухвалою суду першої інстанції з огляду на таке.

Так, питання відстрочення і розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення визначені статтею 378 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини першої статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Згідно з частинами третьою, четвертою статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання самої особи або членів її сім'ї, її матеріальне становище; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо (частина четверта статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до частини 5 статті 378 КАС України відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення рішення, ухвали, постанови.

Таким чином, правовою підставою для розстрочення виконання судового рішення можуть бути виняткові обставини, які ускладнюють його виконання. Факт наявності таких обставин має підтверджуватись певними доказами, як це встановлено положеннями статей 72-77 Кодексу адміністративного судочинства України. При цьому, обов'язок доказування покладається на сторони, а тому кожна сторона повинна довести наявність тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Колегією суддів встановлено, що заявником в якості обставини, що істотно ускладнює виконання рішення, вказано на незадовільний майновий стан, на підтвердження якого надана довідка про доходи, з якої вбачається, що сукупний дохід заявника протягом 2018 року складає 79649 грн. 45 коп. (з них відрахування - 15 531 грн. 66 коп.). Також заявником документально підтверджено, що після смерті чоловіка на утриманні у неї залишилась малолітня дитина (свідоцтво про народження серії НОМЕР_1) /а.с. 57/.

Колегією суддів також встановлено, що сума отриманого протягом 2018 року доходу ОСОБА_1 є меншою, ніж податковий борг, який підлягає стягненню за рішенням суду.

На підставі викладеного, враховуючи, що на даний час у ОСОБА_1 відсутні відповідні кошти на погашення боргу, а також зважаючи на те, що у неї на утриманні знаходиться малолітня дитина, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про можливість задоволення заяви боржника та відстрочення виконання рішення до 01 липня 2019 року.

Також колегія суддів зазначає, що ненабрання рішенням законної сили, а також незвернення боржника із заявою про відстрочення виконання рішення суду до контролюючого органу, не є підставою для відмови у відстроченні виконання рішення, оскільки не зазначені як такі у нормах Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів, переглянувши ухвалу суду першої інстанції, дійшла висновку, що при прийнятті рішення суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми процесуального права.

Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 245, 246, 250, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Полтавській області - залишити без задоволення.

Ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 08.02.2019 по справі № 440/3948/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Г.Є. Бершов
Судді І.М. Ральченко В.В. Катунов
Постанова складена в повному обсязі 02.05.19.