Справа № 420/6405/18
Суддя: Бітов А.І.
Дата ухвалення: 2019-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 травня 2019 р.м.ОдесаСправа № 420/6405/18

Категорія: 11.5 Головуючий в 1 інстанції: Тарасишина О.М.

Місце ухвалення: м. Одеса

Дата складання повного тексту: 18.01.2019 р.

Судова колегія П'ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - Бітова А.І.

суддів - Лук'янчук О.В.

- Ступакової І.Г.

у зв'язку з відсутністю клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю, справа розглянута згідно п.1 ч.1 ст. 311 КАС України,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18 січня 2019 року у справі за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2018 року Головне управління Пенсійного фонду (далі ГУПФ) України в Одеській області звернулося до суду з адміністративним позовом до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції (далі УДВС ГТУЮ) в Одеській області про визнання протиправною та скасування постанови старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень (далі ВПВР) Носенка С.Б. про стягнення виконавчого збору у розмірі 14 892 грн. ВП №57764985 від 22 листопада 2018 року та про відкриття виконавчого провадження ВП №57764985 від 22 листопада 2018 року в частині стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 14 892 грн.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що 13 листопада 2018 року на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 липня 2018 року у справі №815/2496/18, ОСОБА_4 проведено перерахунок пенсії з 01 січня 2018 року на виконання Постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" (далі Постанова №103) з урахуванням розміру пенсії за вислугу років 89% грошового забезпечення, врахованого для обчислення пенсії. Доплата пенсії за період з 01 січня 2018 року по 01 листопада 2018 року в сумі 9 878,10 грн. буде виплачена згідно з Порядком погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2018 року №649 (далі Порядок №649) та Порядком ведення обліку рішення суду у реєстрі рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, затвердженим правлінням Пенсійного фонду України від 26 вересня 2018 року №20-1 (далі Порядок №20-1).

Відповідач позов не визнав, вказуючи, що на виконанні у ВПВР УДВС ГТУЮ в Одеській області з 22 листопада 2018 року перебуває виконавче провадження з виконання виконавчого листа №815/2496/18, виданого Одеським окружним адміністративним судом від 14 листопада 2018 року. 22 листопада 2018 року державним виконавцем винесено постанову про стягнення виконавчого збору з позивача. 18 грудня 2018 року до відділу надійшов лист позивача щодо проведеного нарахування пенсії стягувану та повідомлення про те, що виплата заборгованості за період з 01 січня 2018 року по 01 листопада 2018 року буде виплачена згідно з Порядком №649. За таких обставин, відповідач вважає, що боржник свідомо ухиляється від виконання рішення суду у повному обсязі, оскільки у виконавчому документі чітко прописано порядок його виконання.

Справу розглянуто за правилам спрощеного позовного провадження.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 18 січня 2019 року у задоволенні позовної заяви ГУПФ України в Одеській області (місцезнаходження: 65107, м. Одеса, вул. Канатна, 83; ) до УДВС ГТУЮ в Одеській області (місцезнаходження: 65072, м. Одеса, пл. Бориса Дерев'янка, 1; ) про визнання протиправною та скасування постанови ВП №57764985 від 22.11.2018 року - відмовлено повністю.

В апеляційній скарзі ГУПФ України в Одеській області ставиться питання про скасування судового рішення в зв'язку з тим, що воно постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального права, з порушенням норм процесуального права, а також з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи.

Доводи апеляційної скарги:

- Згідно ч.3 ст. 27 Закону України "Про виконавче провадження" в разі отримання документального підтвердження повного виконання рішення боржником до початку його примусового виконання, виконавчий збір та витрати, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій.

- Не підлягають стягненню витрати виконавчого провадження, оскільки фактично ніяких дій по виконанню виконавчого документа відповідачем не проводилось.

Відзиву ВПВР УДВС ГТУЮ в Одеській області на апеляційну скаргу не подано.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги ГУПФ України в Одеській області, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія приходить до наступного.

Обставини встановлені судом першої інстанції, підтверджені судом апеляційної інстанції та неоспорені учасниками апеляційного провадження:

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду у справі №815/2496/18 за позовом ОСОБА_4 до ГУПФ України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії, позов задоволено повністю.

Визнано протиправними дії ГУПФ України в Одеській області при проведенні перерахунку пенсії (на виконання Постанови №103) щодо зменшення з 01 січня 2018 року основного розміру пенсії за вислугу років ОСОБА_4 з 89% на 70% грошового забезпечення.

Зобов'язано ГУПФ України в Одеській області провести перерахунок та виплату з 01 січня 2018 року ОСОБА_4 пенсії на виконання Постанови №103 з урахуванням розміру пенсії за вислугу років 89% грошового забезпечення, врахованого для обчислення пенсії.

Постановою П'ятого апеляційного адміністративного суду від 02 листопада 2018 року у справі №815/2496/18, апеляційну скаргу ГУПФ України в Одеській області залишено без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 липня 2018 року - без змін.

13 листопада 2018 року ГУПФ України в Одеській області здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_4, що підтверджується перерахунком з 01 січня 2018 року (а.с. 21), рахунком (а.с. 22-23).

22 листопада 2018 року старшим державним виконавцем ВПВР УДВС ГТУЮ в Одеській області прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №57764985 (а.с. 12) з виконання виконавчого листа № 815/2496/18 виданого 14 листопада 2018 року, якою зокрема стягнуто з ГУПФ України в Одеській області виконавчий збір у розмірі 14 892 грн.

Крім того, 22 листопада 2018 року старшим державним виконавцем ВПВР УДВС ГТУЮ в Одеській області прийнято постанову ВП №57764985 (а.с. 14) про стягнення з ГУПФ України в Одеській області виконавчого збору у розмірі 14 892 грн.

Вищевказані постанови отримані відповідачем 29 листопада 2018 року, що підтверджується вхідним штампом на супровідних листах (а.с. 11, 13).

Як зазначено в позовній заяві, розмір пенсії ОСОБА_4 з 01 грудня 2018 року становить 10 706,48 грн. Доплата пенсії з дня набрання рішенням суду законної сили, з 02 листопада 2018 року по 30 листопада 2018 року в сумі 1 130,91 грн. зарахована на картковий рахунок ОСОБА_4 Залишок боргу за період з 01 січня 2018 року по 01 листопада 2018 року в сумі 9 878,10 грн. буде виплачено згідно з Порядком №649 та Порядком №20-1.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що ч.3 ст. 27 Закону України "Про виконавче провадження" прямо передбачає обов`язок боржника сплати виконавчого збору при примусовому виконанні рішення немайнового характеру, тобто незалежно від провадження державним виконавцем дій, спрямованих на примусове виконання рішення, а тому відповідач законно та обґрунтовано прийняв оскаржувані постанови про відкриття виконавчого провадження та стягнення виконавчого збору.

Судова колегія вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ч.2 ст. 19 Конституції України, ст.ст. 2, 6-14, 73, 74, 77, 78 КАС України, ст.ст. 4, 26, 27, п.9 ч.1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження", якими регулюються правовідносини між сторонами.

Судова колегія не приймає до уваги доводи апелянта, виходячи з наступного.

Згідно ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.ч.5, 6 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження", виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов'язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому ст. 27 цього Закону.

За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Згідно з ч.1 ст. 27 Закону України "Про виконавче провадження", виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Відповідно до ч.ч.3, 5 ст. 27 Закону України "Про виконавче провадження", за примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Виконавчий збір не стягується: 1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню; 2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини; 3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень"; 4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону; 5) у разі виконання рішення приватним виконавцем; 6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання та водовідведення за спожиті енергоносії", а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

Згідно ч.9 ст. 27 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі п.9 ч.1 ст. 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до п.9 ч.1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що стягнення виконавчого збору (крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується) пов'язується з початком примусового виконання, яке виконавець розпочинає на підставі виконавчого документа. Відтак, одночасно з відкриттям виконавчого провадження виконавець повинен вирішити питання про стягнення виконавчого збору.

Щодо посилання апелянта в апеляційній скарзі на ч.3 ст. 27 Закону України "Про виконавче провадження", а саме, що в разі отримання документального підтвердження повного виконання рішення боржником до початку його примусового виконання, виконавчий збір та витрати, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій, у такому разі з боржника не стягується, судова колегія зазначає наступне.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідачем було винесено постанови про відкриття виконавчого провадження та стягнення виконавчого збору 22 листопада 2018 року.

Між тим, апелянтом не заперечувалося, що доплата за період 01 січня 2018 року по 01 листопада 2018 року в сумі 9 878,10 грн. на момент відкриття виконавчого провадження сплачена не була, а отже, як обґрунтовано зазначено судом першої інстанції, на час винесення спірних постанов, рішення суду у повному обсязі виконано не було.

Відповідно до ч.4 ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред'явлення, якщо: 1) рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання); 2) пропущено встановлений законом строк пред'явлення виконавчого документа до виконання; 3) боржника визнано банкрутом; 4) Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника; 5) юридичну особу - боржника припинено; 6) виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до ст. 26 цього Закону; 7) виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень; 8) стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов'язковим; 9) виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем; 10) виконавчий документ пред'явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

Враховуючи вищезазначене, судова колегія приходить до висновку, що в даному випадку жодних передбачених Законом підстав для відмови у відкритті виконавчого провадження на час винесення державним виконавцем оскаржуваної постанови про відкриття виконавчого провадження не встановлено та відповідач не мав.

На час винесення оскаржуваної постанови про відкриття виконавчого провадження відомості про повне виконання боржником рішення суду в добровільному порядку у державного виконавця були відсутні. Стягнення виконавчого збору при відкритті виконавчого провадження є прямим обов'язком державного виконавця.

За таких обставин, судова колегія вважає необґрунтованим довід апелянта про те, що оскільки фактично ніяких дій по виконанню виконавчого документа відповідачем не проводилось, а тому виконавчий збір не підлягає стягненню.

Крім того, судова колегія звертає увагу на положення, викладені в ст. 124 Конституції України, а саме судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. У п.9 ч.3 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово вказував на те, що виконання рішення, ухваленого тим чи іншим судом, треба розглядати як невід'ємну складову судового розгляду, як цього вимагає положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, у якому йдеться про необхідність забезпечення справедливого судового розгляду.

Згідно ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

На підставі вище зазначеного судова колегія вважає, що державний виконавець, отримавши виконавчий документ на виконання судового рішення, яке набрало законної сили, діяв у відповідності з вимогами Закону України "Про виконавче провадження" та у межах наданих йому повноважень, а тому жодних підстав для скасування постанови про відкриття виконавчого провадження та відповідно про стягнення виконавчого збору, судова колегія не вбачає.

Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного суду у справі №712/5014/17 від 20 лютого 2019 року.

Судова колегія не змінює розподіл судових витрат відповідно ст. 139 КАС України.

Враховуючи все вищевикладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, ч.5 ст. 328 КАС України, судова колегія, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18 січня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: Бітов А.І.
Суддя: Суддя: Ступакова І.Г. Лук'янчук О.В.