Справа № 760/9660/17
Суддя: Усатова І. А.
Дата ухвалення: 2018-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/760/33/18
Справа №760/9660/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2018 року Солом'янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Усатової І.А.,

за участю секретаря Ковальської К.О.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора 10 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в місті Києві Сержант поліції Сідляренко Р.І., третя особа: Департамент патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху , -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з позовом про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, в якому просить скасувати постанову про притягнення її до адміністративної відповідальності серії АР № 840891 від 11.03.2017, а справу про притягнення її до адміністративної відповідальності закрити.

Свої вимоги обгрунтовує тим, що 11.03.2017 інспектором 10 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в місті Києві сержантом поліції Сідляренком Р.І. було притягнуто її до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу 425 грн.

Позивач пояснила, що 11.03.2017 близько 23:00 по АДРЕСА_1, вона знаходилася у припаркованому автомобілі НОМЕР_1, на місці водія, при цьому була ввімкнена світлова аварійна сигналізація, коли до неї підійшов співробітник патрульної поліції і попросив вийти з машини та запросив у неї документи водія та документи на автомобіль, зазначений співробітник став звинувачувати її у порушенні правил дорожнього руху, а саме: що нібито вона, виїжджаючи з вул. Пугачова на вул. Мельникова, не показала правий поворот, з чим вона не погоджується, бо зазначена дія була нею виконана. Позивач попросила інспектора патрульної поліції показати належні докази її правопорушення, на що останній відмовив їй.

Позивач посилається на те, що відповідач, при винесенні спірної постанови, не дотримався норм ст.ст. 33, 276, 278, 279, 283 КУпАП, а саме: відповідач, розглянувши справу на місці зупинки транспортного засобу, порушив її права, не дав позивачу скористатись своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП в повному обсязі, розгляд справи на місці зупинки транспортного засобу унеможливило виконання вимог ст. 245 КУпАП щодо всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи. Крім того, не було будь-якої підготовки до розгляду справи, не було оголошено посадову особу, яка розглядає справу, особи, що притягається до адміністративної відповідальності, не були вирішені клопотання, не досліджені докази, не були заслухані особи, які беруть участь у розгляді справи.

Ухвалою судді від 23 червня 2017 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

Ухвалою судді від 24.05.2018 залучено третю особу - Департамент патрульної поліції.

На адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, підписаний представником Департаменту патрульної поліції Орловим О.С. До відзиву додана довіреність на ім'я Орлова О.С., з якої вбачається, що він є представником лише Департаменту патрульної поліції, а не відповідача у справі - суб'єкта владних повноважень інспектора 10 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в місті Києві сержанта поліції Сідляренка Р.І.

У судове засідання 28.11.2018 позивач не з'явилася, в матеріалах справи наявна її заява, в якій позивач підтримала позов та просила проводити розгляд справи у її відсутність.

Відповідач у судове засідання не з'явився, будучи повідомленим про розгляд справи належним чином.

Третя особа у судове засідання не з'явилася, будучи повідомленою про розгляд справи належним чином.

Суд, дослідивши та оцінивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

Відповідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Стаття 62 Конституції України встановлює "презумпцію невинуватості" та відповідно до якої обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Статтями 245-246 КУпАП України встановлено, що завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин справи, вирішення її з точною відповідністю з законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов'язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб'єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

Судом встановлено, інспектором 10 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в місті Києві сержантом поліції Сідляренком Р.І. 11.03.2017 було винесено постанову серії АР № 840891 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, з якої вбачається, що 11.03.2017 о 23:55 в м. Київ, вул. Мельникова перехрестя з вул. Пучагова, ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом під час зміни напрямку руху не подала сигнал світлового покажчика поворуту відповідного напрямку, чим скоїла адміністративне правопорушення, передбачене частиною другою ст. 122 КУпАП, у зв'язку з чим до позивача застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 122 КУпАП, зокрема, порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Позивач заперечує свою вину в порушенні правил дорожнього руху та оскаржила винесену постанову до суду в порядку адміністративного судочинства.

Зазначає, що Правил дорожнього руху вона не порушувала.

Згідно зі статтею 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 цієї статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Інспектором 10 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в місті Києві сержантом поліції Сідляренком Р.І., як суб'єктом владних повноважень, дії якої оскаржуються позивачем, суду не надано будь-яких доказів правомірності свого рішення про притягненню позивача до адміністративної відповідальності.

Всупереч вищезазначеним вимогам законодавства, відповідачем до суду не надано жодного доказу в обґрунтування законності зупинки транспортного засобу позивача, винесеної ним постанови та накладення штрафу. На підтвердження встановленого у постанові вчиненого позивачем адміністративного правопорушення, доказів щодо порушення ОСОБА_1 ПДР України, передбачених ст. 251 КУпАП, зокрема, пояснень свідків, речових доказів, показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису тощо, відповідачем не надано.

За таких обставин, оцінивши надані докази, суд вважає, що відповідач не надав суду доказів правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: скасувати рішення суб'єкта владних повноважень.

Тому, керуючись приписами наведених норм законодавства, оцінивши надані сторонами до матеріалів справи докази, враховуючи, що відповідачем не доведено правомірність встановлення адміністративного правопорушення, законність дії щодо винесення адміністративного постанови, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Таким чином, позов підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 122, 251, 283, 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення, статтями 6, 11, 72-90, 205, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Інспектора 10 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в місті Києві сержанта поліції Сідляренко Р.І., третя особа: Департамент патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху - задовольнити.

Скасувати постанову серія АР № 840891 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 11.03.2017, винесену інспектором 10 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в місті Києві сержантом поліції Сідляренком Р.І., про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КпАП України, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністратвиного суду через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: