Справа № 2340/2737/18
Суддя: П.Г. Паламар
Дата ухвалення: 2019-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2019 року справа № 2340/2737/18

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Паламаря П.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Головного управління ДФС у Черкаській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,

ВСТАНОВИВ:

До суду з позовною заявою звернулося Головне управління ДФС у Черкаській області (18002, м. Черкаси, вул. Хрещатик, 235), в якій просить стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) податковий борг, з урахуванням зменшених позовних вимог, в сумі 545468,86грн.

25.04.19 усною ухвалою суду поновлено провадження у справі, зупиненого на підставі ухвали Черкаського окружного адміністративного суду від 11.09.2018.

25.04.2019 перейдено до розгляду справи у письмове провадження.

В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що відповідач порушив вимоги Податкового кодексу України внаслідок чого має непогашений податковий борг перед бюджетом у сумі 545468,86грн. Станом на день звернення до суду вказана заборгованість добровільно непогашена у відповідності до п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України, а тому є необхідність її стягнення в судовому порядку.

Відповідач надав до суду пояснення у яких заперечував проти задоволення позову зазначивши, що згідно з постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 04.04.2019 по справі № 2340/3532/18 податкове повідомлення-рішення № від 13.12.2017 по сплаті ПДФО скасовано повністю, а податкове повідомлення-рішення № від 13.12.2017 по сплаті ПДВ скасовано в частині збільшення суми грошового зобов'язання з ПДВ на суму 11480 грн., в т.ч. 9184 грн. за основним зобов'язанням та 2296 грн. за штрафними санкціями. Зобов'язання, які виникли у ФОП ОСОБА_1 по податковим деклараціям з ПДВ за листопад-грудень 2017 року та січень- квітень 2018 року та по ПДФО за 2017 рік сплачені платником самостійно у визначений законодавством термін, що не оспорюється позивачем. Однак, позивачем не сформовано оновлене податкове повідомлення-рішення в наслідок узгодження грошових зобов'язань, а тому термін нарахування пені в порядку ст. 129 ПК України не настав, а сума такої пені фактично не визначена.

Дослідивши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд встановив таке.

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1, як суб'єкт господарювання зареєстрований 12.06.1998, ідентифікаційний номер НОМЕР_9, за видом діяльності, зокрема "основний" КВЕД 47.11 "Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами".

З матеріалів справи вбачається, що ФОП ОСОБА_1 має заборгованість перед бюджетом з податку на додану вартість, з урахуванням, часткової сплати, що виникла згідно:

-акту про результати документальної позапланової виїзної перевірки від 27.11.2017 року № 486/23-00-13-0214/НОМЕР_9 та прийнятого за її результатами податкового повідомлення - рішення від 13.12.2017 року № на суму 433843грн. з яких: 347074 грн. (основне зобов'язання) та 86769грн. (штрафна санкція);

-податкової декларації з ПДВ від 15.12.2017 року № за листопад 2017 року відповідно до якої самостійно нараховано зобов'язання у сум 7653грн. терміном сплати 30.12.2017 року;

-податкової декларації з ПДВ від 19.01.2018 року № за грудень 2017 року відповідно до якої самостійно нараховано зобов'язання у сумі 6304грн терміном сплати 30.01.2018 року;

-податкової декларації з ПДВ від 19.02.2018 року № за січень 2018 року відповідно до якої самостійно нараховано зобов'язання у сумі 11313грн. терміном сплати 02.03.2018 року;

-податкової декларації з ПДВ від 15.03.2018 року № за лютий 2018 року відповідно до якої самостійно нараховано зобов'язання у сумі 4092грн. терміном сплати 30.03.2018 року;

-податкової декларації з ПДВ від 19.04.2018 року № за березень 2018 року відповідно до якої самостійно нараховано зобов'язання у сумі 3693грн. терміном сплати 30.04.2018 року;

-податкової декларації з ПДВ від 16.05.2018 року № 2 за квітень 2018 року відповідно до якої самостійно нараховано зобов'язання у сумі 9694грн. терміном сплати 30.05.2018 року;

-пені у сумі 124571,02грн.

Заборгованість з податку на доходи з фізичних осіб виникла згідно:

-акту про результати документальної позапланової виїзної перевірки від 27.11.2017 року №486/23-00-13-0214/НОМЕР_9 та прийнятого за її результатами податкового повідомлення - рішення від 13.12.2017 року № на суму 5986,95грн. з яких: 4381,56 грн. (основне зобов'язання) та 1605,39грн. (штрафна санкція);

-податкової декларації про майновий стан і доходи від 21.02.2018 року № відповідно до якої нараховане зобов'язання за 2017 рік у сумі 1937,34грн. по терміну сплати 21.02.2018 року.

Крім того, згідно постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 04.04.2019, визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Черкаській області № та № від 13.12.2017 року та № від 13.12.2017 року в частині збільшення суми грошового зобов'язання із сплати податку на додану вартість на суму 11 480 грн., у тому числі 9 184 грн. за основним платежем та 2 296 грн. за штрафними санкціями.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, як встановлено рішенням суду заборгованість перед бюджетом з податку на додану вартість ФОП ОСОБА_1 внаслідок часткового скасування ППР № зобов'зання зменшилась на суму 11 480 грн.

Аналогічно зменшилась заборгованість ФОП ОСОБА_1 і зі сплати ПДФО в наслідок скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Черкаській області № на суму 5986,95грн.

Згідно з п.п. 16.1.4 п. 16.1. ст. 16 Податкового кодексу України (далі-ПК України) платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Підпункт 14.1.156 п. 14.1 статті 14 ПК України визначає податкове зобов'язання як суму коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Відповідно до п. 46.1 ст. 46 ПК України, податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Пунктом 54.1 ст. 54 ПК України визначено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

При цьому, податкове зобов'язання, самостійно визначене платником податків оскарженню не підлягає (п. 56.11 ст. 56 ПК України), та має бути сплачене протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом (п. 57.1 ст. 57 ПК України).

Пунктом 57.3. ст. 57 ПК України передбачено, що у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов'язання платник податків зобов'язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

В свою чергу, відповідно до вимог п. 129.1.1 ст. 129 ПК України, нарахування пені розпочинається при нарахуванні суми грошового зобов'язання, визначеного контролюючим органом за результатами податкової перевірки, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків податкового зобов'язання, визначеного цим Кодексом (у тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження).

Як встановлено судом безпосередньо з податкових повідомлень рішень, облікової картки платника та розрахунку заборгованості, скасування судом податкових повідомлень рішень не вплинуло на нарахування контролюючим органом пені.

Крім того, згідно облікових карток платника, пеня за період оскарження збільшилася, а тому доводи представника відповідача на необхідне коругування суми пені у зв'язку зі зменшенням грошового зобов'язання не заслуговують уваги.

Суд зазначає, що платники податку зобов'язані, зокрема: своєчасно сплачувати узгоджену суму податкових зобов'язань, а також суму штрафних (фінансових) санкцій, нарахованих контролюючим органом, та пені, за винятком суми, що оскаржується в адміністративному або судовому порядку (ст. 176 ПК України).

Головним управлінням ДФС у Черкаській області вжито передбачені законодавством заходи щодо отримання заборгованості з обов'язкових платежів, однак у встановленні законодавством України терміни узгоджені податкові зобов'язання відповідачем сплачені не були, як і не були оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

Відповідно до пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

У зв'язку з несплатою відповідачем узгодженої суми податкового зобов'язання позивачем сформована вимога про сплату боргу форми "Ф" № 1523-17 від 21.03.2018.

Головним управлінням ДФС у Черкаській області вжито передбачені законодавством заходи щодо отримання заборгованості з обов'язкових платежів, однак у встановленні законодавством України терміни узгоджені податкові зобов'язання відповідачем сплачені не були.

Згідно пункту 95.1 статті 95 ПК України, контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Пункт 95.2 вказаної статті передбачає, що стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання такому платнику податкової вимоги.

Судом враховано пункт 87.11 статті 87 ПК України, яким передбачено, що стягнення податкового боргу з платника податку - фізичної особи, здійснюється за рішенням суду державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.

Таким чином, оскільки, узгоджене податкове зобов'язання не було сплачене відповідачем у встановлені строки, таке зобов'язання визнається податковим боргом, який підлягає стягненню.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та поданих матеріалів, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи є обґрунтованими, а вимоги такими, що належить задовольнити.

Враховуючи вимоги статті 139 КАС України, відшкодування витрат, понесених позивачем зі сплати судового збору, не передбачено.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 14, 139, 241-246, 255, 295 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Стягнути з фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_9 (адреса: АДРЕСА_1) в дохід бюджету через Головне управління ДФС у Черкаській області (18002, м. Черкаси, вул. Хрещатик, 235, ідентифікаційний код 39392109) податковий борг в сумі 545468 (п'ятсот сорок п'ять тисяч чотириста шістдесят вісім) грн. 86 коп.

Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя П.Г. Паламар