Справа № 200/5403/19-а
Суддя: Логойда Т. В.
Дата ухвалення: 2019-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 травня 2019 р. Справа№200/5403/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Логойди Т.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження (за правилами спрощеного позовного провадження) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Селидовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

У квітні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним адміністративним позовом, в якому зазначала, зокрема, що змінила місце проживання, яке було зареєстровано на території проведення антитерористичної операції, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження (м. Донецьк), а з 31 серпня 2016 року зареєстровано на підконтрольній українській владі території (м. Селидове Донецької обл.), про що в її паспорті поставлена відповідна відмітка.

Вважала, що вона не є внутрішньо переміщеною особою.

Між тим, нарахування та виплата пенсії їй здійснюється відповідачем не на загальних підставах, а з урахуванням законодавства, що регулює питання соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, чим порушуються її пенсійні права.

У зв'язку з наведеним позивач просила зобов'язати Селидовське об'єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області здійснити їй нарахування та виплату пенсії за віком на загальних підставах.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому зазначав, що 30 серпня 2016 року позивач звернулася до відповідача із заявою про запит її пенсійної справи з іншого органу Пенсійного фонду. Розпорядженням Селидовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 14 вересня 2016 року позивача було взято на облік. На підставі рішення Донецького окружного адміністративного суду від 10 вересня 2018 року в адміністративній справі № 0540/6618/18-а після припинення виплати пенсії позивачу поновлено виплату пенсії, і пенсія виплачується з січня 2019 року. Пенсія за період з 01 грудня 2017 року по 31 грудня 2018 року їй нарахована, однак не виплачена. Заборгованість по пенсії за вказаний період буде виплачена на умовах окремого порядку,

Так, оскільки позивач до 31 серпня 2016 року була зареєстрована у м. Донецьку, а з цієї дати - на підконтрольній українській владі території, тому вважав, що відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасова окупованій території» вона є внутрішньо переміщеної особою. З огляду на наведене на неї поширюється законодавство, що регулює питання соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, Закон України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», постанова Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року №509 «Про облік внутрішньо переміщених осіб», постанова Кабінету Міністрів України від 08 червня 2016 року №365 «Деякі питання соціальних здійснення виплат внутрішньо переміщеним особам», постанова Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2014 року №637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам», постанова Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2018 року №649 «Про затвердження Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду».

Тому позивач має надати довідку про взяття на облік внутрішньої переміщеної особи. Однак в матеріалах пенсійної справи така довідка відсутня.

Вважав, що не порушив права позивача. Просив в задоволенні позову відмовити.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є пенсіонером, місце проживання, якої було зареєстровано на території проведення антитерористичної операції, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження (м. Донецьк), з 31 серпня 2016 року зареєстровано на підконтрольній українській владі території (м. Селидове Донецької обл.), про що в її паспорті поставлена відповідна відмітка.

Перебуває на обліку у відповідача як отримувач пенсії за віком.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 10 вересня 2018 року в адміністративній справі № 0540/6618/18-а, яке набрало законної сили, позов ОСОБА_1 до Селидовського об'єднаного управління Пенсійного Фонду України Донецької області про зобов'язання вчинити дії задоволено: скасовано розпорядження Селидовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 23 листопада 2017 року щодо відмови у виплаті ОСОБА_1 пенсії з 01 грудня 2017 року; зобов'язано Селидовське об'єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області здійснити поновлення нарахування та виплати пенсії ОСОБА_1 починаючи з 01 грудня 2017 року на рахунок НОМЕР_2, відкритий у АТ «Альфа Банк».

З січня 2019 року на підставі вказаного судового рішення відповідачем позивачу щомісячно виплачується пенсія.

Пенсія за період з 01 грудня 2017 року по 31 грудня 2018 року їй нарахована, однак не виплачена, що підтверджується витягом з електронної пенсійної справи позивача.

Такі дії відповідач мотивував тим, що відповідно до п. 15 Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08 червня 2016 року № 365, орган, що здійснює соціальні виплати, на підставі рішення комісії призначає (відновлює) таку соціальну виплату з місяця, в якому надійшла заява внутрішньо переміщеної особи; суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України.

У зв'язку з наведеним 20 березня 2019 року позивач звернулася до відповідача із заявою, в якій посилаючись на те, що вона не є внутрішньо переміщеної особою, оскільки зареєстрована на підконтрольній українській владі території, про що в її паспорті поставлена відповідна відмітка, а тому виплата належної їй пенсії за віком має бути здійснена на загальних підставах відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», просила в добровільному порядку сплатити заборгованість по пенсії за період з 01 грудня 2017 року по 31 грудня 2018 року, а також здійснити нарахування та виплату пенсії за віком на загальних підставах.

На звернення позивача надана відповідь від 03 квітня 2019 року №484/Ш-01-01-08, в якій повідомлено, що в розумінні ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» вона є внутрішньо переміщеною особою, оскільки покинувши своє постійне місце проживання на території проведення антитерористичної операції після її початку прописалася на території України. Тому виплата пенсії їй відбувається з урахуванням законодавства, що регулює питання соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.

Також повідомлено, що згідно з вимогами п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2014 року № 637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» їй необхідно отримати довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи або лист-відмову у її видачі відповідним органом з обов'язковим зазначення підстав такої відмови, яку слід подати до органу Пенсійного фонду України.

Позивач вважала, що виплата пенсії їй повинна відбуватися на загальних підставах, тобто без урахування законодавства, що регулює питання соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, у зв'язку з чим звернулася до суду з даним адміністративним позовом.

Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правові норми належить застосувати до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Статтею 8 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Частиною 3 ст. 4 вказаного Закону визначено, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Згідно зі ст. 5 вказаного Закону виключно цим Законом, визначаються, зокрема порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов'язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування.

Відповідно до ч. 1 ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Право позивача на отримання пенсії відповідачем не заперечується.

Разом з тим, позивачу безпідставно не виплачується пенсія за відповідний період.

При цьому відповідач помилково вважав, що виплата пенсії повинна відбуватися з урахуванням законодавства, що регулює питання соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.

Посилання відповідача на нормативно-правові акти, які регулюють питання виплати пенсії внутрішньо переміщеним особам з тимчасово окупованих територій, та перелік документів, які необхідно надати позивачу для подальшої виплати пенсії, а саме довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи або лист-відмову у її видачі відповідним органом, є неприйнятними, оскільки органом Пенсійного фонду України не враховано, що позивач, хоча і змінила місце проживання з території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, на підконтрольну українській владі територію, зареєструвавши відповідні зміни, між тим, вона не вчиняла передбачені законодавством дії для отримання довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, а тому не набула статусу внутрішньо переміщеної особи (ст. 1, ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб»), як помилково вважав відповідач.

Отже, орган Пенсійного фонду України безпідставно застосував до пенсії позивача законодавство, що регулює питання соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, що призвело до порушення пенсійних прав позивача, а саме невиплати пенсії за певний період.

З огляду на наведене з метою повного та ефективного захисту порушених прав позивача позовні вимоги підлягають задоволенню іншим шляхом - шляхом визнання протиправними дій суб'єкта владних повноважень щодо застосування до пенсії позивача законодавства, що регулює питання соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, із зобов'язанням відповідача виплатити позивачу пенсію за віком за період з 01 грудня 2017 року по 31 грудня 2018 року на загальних підставах - без застосування законодавства, що регулює питання соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам (ч. 2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України).

При цьому суд враховує, що обов'язковою умовою для надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб'єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Захист прав особи на майбутнє не відповідає меті адміністративного судочинства.

Щодо розподілу судових витрат.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 19 квітня 2019 року сплату судового збору в сумі 768,40 грн. за подання до суду позовної заяви відстрочено до ухвалення судового рішення у справі.

Згідно з ч. 2 ст. 133 Кодексу адміністративного судочинства України якщо у строк, встановлений судом, судові витрати не будуть оплачені, позовна заява залишається без розгляду або витрати розподіляються між сторонами відповідно до судового рішення у справі, якщо сплату судових витрат розстрочено або відстрочено до ухвалення судового рішення у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 вказаного Кодексу, яка регулює питання розподілу судових витрат, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки сплату судового збору, що підлягав оплаті відповідно до положень цього Кодексу, відстрочено до ухвалення судового рішення у справі, і судовий збір не оплачено, тому відповідно до наведених вимог процесуального законодавства при задоволенні позову такий судовий збір підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача - суб'єкта владних повноважень.

Керуючись статтями 32, 139, 243 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) до Селидовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (85400, Донецька обл., вул. Героїв праці, 6, ) про зобов'язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправними дії Селидовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо застосування до пенсії ОСОБА_1 законодавства, що регулює питання соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.

Зобов'язати Селидовське об'єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком за період з 01 грудня 2017 року по 31 грудня 2018 року на загальних підставах - без застосування законодавства, що регулює питання соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Селидовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (85400, Донецька обл., вул. Героїв праці, 6, ) на користь державного бюджету України (Державна судова адміністрація України, розрахунковий рахунок: 6001, ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код отримувача 37993783, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача 899998, код класифікації 22030106) судовий збір в сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 (сорок) коп.

Рішення набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 255 КАС України, і може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції шляхом подання апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення судом складено 08 травня 2019 року.

Суддя Логойда Т. В.