Справа № 580/1470/19
Суддя: Л.В. Трофімова
Дата ухвалення: 2019-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

07 травня 2019 року справа № 580/1470/19

м. Черкаси

Суддею Черкаського окружного адміністративного суду Трофімовою Л.В. перевірено матеріали адміністративного позову у справі № 580/1470/19

за позовом ОСОБА_1

до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України

про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, прийнято ухвалу.

02.05.2019 ОСОБА_1, звернувшись до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до департаменту патрульної поліції Національної поліції України, просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ Департаменту патрульної поліції Національної поліції України від 03.04.2019 № 238 о/с;

- поновити ОСОБА_1 на службі на посаді інспектора роти № 1 батальйону управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України;

- стягнути з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу.

- витребувати з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України: перелік вакантних посад, що були у період з 04.02.2019 до 05.04.2019 в управлінні патрульної поліції в Черкаській області ДПП; штатний розпис управління патрульної поліції в Черкаській області ДПП у період з 04.02.2019 до 05.04.2019; перелік вакантних посад, який існував станом на 04.04.2019 в управлінні патрульної поліції в Черкаській області ДПП; розстановку нарядів за 26-27 березня 2019 року.

Відповідно до частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, зокрема, чи: відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161 цього Кодексу; позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом. Вивчивши матеріали позовної заяви, варто зазначити, що вона не відповідає вимогам статті 160, статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому повинна бути залишена без руху для усунення недоліків з огляду на таке.

Згідно пункту 2 частини 5 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України у позовній заяві зазначаються повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в ЄДРПОУ (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України); реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), відомі номери засобів зв'язку, офіційна електронна адреса або адреса електронної пошти. У позовній заяві у якості відповідача зазначено департамент патрульної поліції Національної поліції України та зазначено ідентифікаційний код юридичної особи в . Суд зазначає, що згідно відомостей з ЄДР за ідентифікаційним кодом 40108646 повною назвою є «Департамент патрульної поліції».

Відповідно до пунктів 4, 5, 9 частини 5 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України у позовній заяві має бути зазначений зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а у разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; у справах щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб'єкта владних повноважень - обґрунтування порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю прав, свобод, інтересів позивача.

Позивач у позовній заяві зазначає, що вважає протиправним наказ від 03.04.2019 № 238 о/с, разом з тим до матеріалів позовної заяви надано рапорт ОСОБА_1 від 02.04.2019 про звільнення зі служби у поліції у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів 04.04.2019. Відповідно до довідки від 03.12,2018 № 326 виданої медичною комісією ДУ «Територіальне медичне об'єднання МВС України по Черкаській області» - визнана непридатною до служби на посаді інспектора роти батальйону УПП. У позові йдеться про відсутність запропонованих вакантних посад, що відповідають стану здоров'я позивача, проте у контексті критеріїв частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України не зазначено і не обґрунтовано позовні вимоги щодо дій та рішень відповідача.

Під змістом позовних вимог розуміється визначення способу захисту свого права, свободи чи інтересу, який має формулюватися максимально чітко і зрозуміло, а тому, особа, звертаючись до суду із позовною заявою, повинна чітко зазначити дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень (його рішення), що порушили її право, та повинна вказати спосіб захисту свого порушеного права.

Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на звернення до суду передбачає можливість отримати захист порушеного права, обумовлене тим, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення. «Порушене право», за захистом якого особа може звертатися до суду, за змістом рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004 № 18-рп/2004 має той самий зміст, що й поняття «охоронюваний законом інтерес»: - правовий феномен, що: а) виходить за межі змісту суб'єктивного права; б) є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб'єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним».

Відповідно до офіційного тлумачення частини 1 статті 55 Конституції України, наданого у рішенні Конституційного Суду України від 25.12.1997 № 9-зп: частину 1 статті 55 Конституції України треба розуміти так, що кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку. Суд не може відмовити у правосудді, якщо особа вважає, що права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод.

Право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб не є абсолютним. Людина має таке право за умови, якщо вважає, що рішення, дія чи бездіяльність органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб порушують або ущемляють її права і свободи чи перешкоджають їх здійсненню, а тому потребують правового захисту в суді.

Відповідно до висновків Європейського суду з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може належати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності. Такі обмеження не можуть зашкодити самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтовано пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення у справі Peretyaka and Sheremetyev проти України, 21.12.2010, №45783/05).

Позивачем у позовній заяві не зазначено обґрунтування порушених оскаржуваним наказом відповідача прав, свобод, інтересів позивача, не конкретизовано, яке право позивача порушено у контексті наявності особистого рапорту позивача про звільнення у зв'язку із проведенням організаційно-розпорядчих заходів від 02.04.2019.

Відповідно до частини 4 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України позивач зобов'язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Позивачем зазначено, що подаючи рапорт від 02.04.2019 розраховувала, і їй так пояснили, що ОСОБА_1 буде звільнена на підставі пункту 2 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію», оскільки неможливість обіймати посаду інспектора роти виникла через набуту на службі хворобу і звільнятися позивач не мала планів, оскільки бажала продовжувати службу у поліції й надалі, проте до матеріалів позовної заяви не надано доказів. На підтвердження пояснень, що ОСОБА_1 буде звільнена на підставі пункту 2 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється: через хворобу - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції), оскільки звільнення за пунктом 2 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» не є тотожним звільненню за пунктом 4 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється: у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів) доказів не надано.

Суд зазначає, що позивач у позовній заяві просить, зокрема: витребувати з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України: перелік вакантних посад, який існував у період з 04.02.2019 до 05.04.2019 в управлінні патрульної поліції в Черкаській області ДПП; штатний розпис управління патрульної поліції в Черкаській області ДПП у період з 04.02.2019 до 05.04.2019; перелік вакантних посад, який існував станом на 04.04.2019 в управлінні патрульної поліції в Черкаській області ДПП; розстановку нарядів за 26-27 березня 2019 року.

Відповідно до частини 1 статті 80 Кодексу адміністративного судочинства України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах 2 - 3 статті 79 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї. Згідно частини 2 статті 80 Кодексу адміністративного судочинства України у клопотанні про витребування доказів повинно бути зазначено: який доказ витребовується; обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; заходи, яких особа, що подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів, та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

Позивачем не зазначено: обставини, що можуть підтвердити витребувані докази, або аргументи, що такі докази можуть спростувати; заходи, що вжито позивачем для отримання зазначених доказів самостійно, докази вжиття таких заходів, та (або) причини неможливості самостійного отримання зазначених доказів.

Відповідно до частини 1 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України суд, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтею 160, статтею 161 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись статтями 2, 6-16, 19, 160, 161, 169, 241, 248, 256, 294 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу залишити без руху.

Позивачем вказані недоліки можуть бути усунуті шляхом надання нової редакції позовної заяви із зазначенням:

- повного і правильного найменування відповідача;

- обґрунтування порушення оскаржуваним наказом відповідача прав, свобод, інтересів позивача;

- обґрунтування відповідно до частини 2 статті 80 Кодексу адміністративного судочинства України необхідності витребувати докази.

Надати позивачу для усунення вказаних вище недоліків позовної заяви п'ять днів з моменту отримання копії даної ухвали.

У разі невиконання вимог, зазначених в ухвалі, позовна заява буде повернута позивачеві.

Копію ухвали надіслати позивачеві.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та не оскаржується.

Суддя Л.В. Трофімова