Справа № 0840/3301/18
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2019-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

09 квітня 2019 року м. Дніпросправа № 0840/3301/18

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Добродняк І.Ю. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Семененка Я.В.,

за участю секретаря судового засідання Кязимової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі

апеляційну скаргу Офісу великих платників податків ДФС

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 11 грудня 2018 року (головуючий суддя Лазаренко М.С.)

у справі № 0840/3301/18

за позовом публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз»

до Офісу великих платників податків ДФС

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз» звернулося до суду з адміністративним позовом, в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення № від 27.11.2017 та стягнути з відповідача на користь позивача сплачений адміністративний штраф у розмірі 510,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані протиправністю застосування до позивача штрафних санкцій за порушення п.44.6 ст.44 ПК України. Під час перевірки підприємством були надані всі документи та пояснення щодо нарахування та сплати екологічного податку за 2015, 2016 роки та І півріччя 2017 року. Крім того, відповідними листами на запит контролюючого органу надані пояснення щодо запитуваних документів в рамках проведення позапланової документальної виїзної перевірки щодо нарахування податкових зобов'язань з екологічного податку у поданих деклараціях за звітних період з 01.01.2015 по 30.05.2017.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 11.12.2018 адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення № від 27.11.2017. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Суд дійшов висновку, що обов'язок платника податків надати документи до перевірки, а також дія п. 44.6 Податкового кодексу України поширюються на первинні документи, що підтверджують показники, які в свою чергу відображені платником податків у податковій звітності.

Щодо стосується вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача сплаченого адміністративного штрафу у розмірі 510,00 грн., суд зазначив, що повернення сплаченого адміністративного штрафу здійснюється в разі подання ним заяви про повернення помилково перерахованих коштів, подання органом державної податкової служби висновку про повернення відповідних сум коштів до органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів. Суд не може підміняти державний орган і вирішувати питання про стягнення сплаченого адміністративного штрафу, а отже вимога позивача про стягнення сплаченого адміністративного штрафу не є правильним способом захисту його прав.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду в частині задоволених позовних вимог як таке, що винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити у повному обсязі. Відповідач зазначає, що Запорізьке управління Офісу ВПП ДФС з метою визначення повноти та достовірності нарахування та сплати сум екологічного податку за звітні періоди, що підлягали перевірці, неодноразово під час проведення перевірки зверталась до ПАТ «Запоріжгаз» із запитами про надання документів, що стосуються перевірки вказаного питання. Витребувані документи ані під час перевірки, ані в терміни, передбачені ст. 44 ПК України надано не було, про що Запорізьким управлінням Офісу великих платників податків ДФС складено акт про відмову в наданні документів № 38/28-10-47- 10/03345716 та акт про відмову від підписання вказаного акту № 39/28-10-47-10/03345716.

Відповідач вважає, що документи, перераховані в запитах від 10.10.2017 № 52473/10/28-10-47-14, від 18.10.2017 № 53849/10/28- 10-47-09 та повторному запиті від 01.11.2017 № 56160/10/28-10-47-09 мають безпосереднє відношення до предмету перевірки та всупереч пп. 85.2. ст. 85 Податкового кодексу України не були надані посадовим особам контролюючого органу. Такі обставини є підставою для накладення штрафу в розмірі 510 грн. відповідно до п. 121.1. ст. 121 ПК України.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі.

Представник позивача в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечує, вважає винесене судом першої інстанції рішення законним та обґрунтованим, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, внаслідок наступного.

Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи, Запорізьким управлінням Офісу ВПП ДФС проведено позапланову документальну виїзну перевірку ПАТ «Запоріжгаз» з питань повноти нарахування податкових зобов'язань з екологічного податку у деклараціях поданих за звітний період з 01.01.2015 по 30.06.2017, за результатами якої складено акт №104/28-10-47-09/03345716 від 07.11.2017.

Під час проведення перевірки контролюючий орган звертався до ПАТ «Запоріжгаз» із запитами про надання документів на підставі пп.20.1.6 п.201. ст.20 ПК України, а саме: від 10.10.2017 № 52473/10/28-10-47-14, від 18.10.2017 № 53849/10/28-10-47-09, від 01.11.2017 № 56160/10/28-10-47-09.

Згідно вказаним запитам підприємство мало надати контролюючому органу:

Акти - розрахунки виробничо-технологічних витрат та нормованих втрат природного газу за період, що перевіряється та розрахунки на основі яких складено акти (які є додатками до зазначених актів - розрахунків).

Розрахунки втрат за 2014 - 2017р., які проведені відповідно до Методики визначення питомих виробничо-технологічних втрат природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами затвердженої наказом Міністерства палива та енергетики України від 30.05.2003 № 264

Розрахунки витрат за 2014 - 2017р., які проведені відповідно до Методики визначення питомих виробничо-технологічних витрат природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами затвердженої наказом Міністерства палива та енергетики України від 30.05.2003 № 264.

В акті перевірки від 07.11.2017 зафіксовано, що на вказані запити надані відповіді, відповідно, від 20.10.2017 № Zр01.2-ЛВ-22298-1017, від 31.10.2017 № Zр01.2-ЛВ-22918-1-1017, від 01.11.2017 № Zр01.2-ЛВ-230001-1-1117, втім витребувані документи не надано.

03.11.2017 у зв'язку з відмовою в наданні документів на запити контролюючим органом складено акт про відмову в наданні документів № 38/28-10-47-10/03345716 та акт про відмову від підписання вказаного акту № 39/28-10-47-10/03345716.

На підставі акту перевірки №104/28-10-47-09/03345716 від 07.11.2017 відповідачем винесене податкове повідомлення-рішення № від 27.11.2017 про застосування штрафних санкцій на суму 510,00 грн. у зв'язку порушенням п. 44.6 ст. 44 Податкового Кодексу України.

З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, апеляційний суд, переглядаючи судове рішення у відповідності до вимог ст.308 КАС України, погоджується з судом першої інстанції.

Відповідно до ст. 121 Податкового кодексу України платник податків може бути притягнений до відповідальності за незабезпечення зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених статтею 44 цього Кодексу строків їх зберігання та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів (крім документів, отриманих з Єдиного реєстру податкових накладних) чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом.

За правилами п.83.1 ст.83 ПК України для посадових осіб контролюючих органів під час проведення перевірок підставами для висновків є: документи, визначені цим Кодексом; податкова інформація; експертні висновки; судові рішення; податкові консультації, інші матеріали, отримані в порядку та у спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами, контроль за дотриманням яких покладений на контролюючі органи.

За правилами п.85.2 ст.85 ПК України платник податків зобов'язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов'язані з предметом перевірки. Такий обов'язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Відповідно до п.85.8 ст.85 ПК України посадова (службова) особа контролюючого органу, яка проводить перевірку, у випадках, передбачених цим Кодексом, має право отримувати від платника податків або його законних представників копії документів, що належать до предмета перевірки. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності).

Відповідно до п. 44.6 ст. 44 ПК України у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Згідно пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 ПК України документальна перевірка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків і зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Таким чином, контролюючі органи можуть запитувати лише документи, що підтверджують показники, відображені платником податків у податковій звітності, та стосуються предмета перевірки.

В даному випадку предметом перевірки, проведеної відповідачем, було питання повноти нарахування податкових зобов'язань з екологічного податку.

Відповідно до п.240.1 ст.240 ПК України платниками екологічного податку є суб'єкти господарювання, юридичні особи, що не провадять господарську (підприємницьку) діяльність, бюджетні установи, громадські та інші підприємства, установи та організації, постійні представництва нерезидентів, включаючи тих, які виконують агентські (представницькі) функції стосовно таких нерезидентів або їх засновників, під час провадження діяльності яких на території України і в межах її континентального шельфу та виключної (морської) економічної зони здійснюються, в тому числі, викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами забруднення.

Пунктом 242.1 статті 242 ПК України визначено об'єкт та база оподаткування, якими є, в тому числі, обсяги та види забруднюючих речовин, які викидаються в атмосферне повітря стаціонарними джерелами.

За правилами п.249.2 ст.249 ПК України у разі якщо під час провадження господарської діяльності платником податку здійснюються різні види забруднення навколишнього природного середовища та/або забруднення різними видами забруднюючих речовин, такий платник зобов'язаний визначати суму податку окремо за кожним видом забруднення та/або за кожним видом забруднюючої речовини.

Відповідно до п.249.3 ст.249 ПК України суми податку, який справляється за викиди в атмосферне повітря забруднюючих речовин стаціонарними джерелами забруднення (Пвс), обчислюються платниками податку самостійно щокварталу виходячи з фактичних обсягів викидів, ставок податку за наведеною в цьому пункті формулою.

Відповідно до ч.1 ст. 10 Закону України «Про охорону атмосферного повітря» підприємства, установи, організації та громадяни - суб'єкти підприємницької діяльності, що здійснюють викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря та діяльність яких пов'язана з впливом фізичних та біологічних факторів на його стан, зобов'язані здійснювати контроль за обсягом і складом забруднюючих речовин, що викидаються в атмосферне повітря, і рівнями фізичного впливу та вести їх постійний облік.

Позивач у періоді, що перевірявся, є платником екологічного податку за викиди в атмосферне повітря забруднюючих речовин, в тому числі вуглеводнів, стаціонарними джерелами забруднення.

ПАТ «Запоріжгаз» є оператором газорозподільних мереж та надає послуги з розподілу природного газу газорозподільними системами.

Позивач як оператор ГРМ, транспортує газорозподільною мережею споживачам природний газ. За технологією діяльності з розподілу природного газу у Оператора виникають виробничо-технологічні витрати та втрати природного газу.

Посилаючись на відомості, що містяться в Збірнику показників емісії (питомих викидів) забруднюючих речовин в атмосферне повітря різними виробництвами, контролюючий орган виходив з того, що втрати газу - це газ, який втрачається при його транспортуванні газопроводами, наприклад, через герметичність обладнання та арматури, а втрати природного газу є викидами в атмосферу, зокрема, і ті, що пов'язані із виконанням певного виду робіт. Викиди природного газу в атмосферне повітря слід розглядати як викиди метану, оскільки природний газ на 96-98% складається з метану, який, в свою чергу, відноситься до переліку речовин, які входять до вуглеводнів.

З наведеного відповідач зробив висновок, що позивач як оператор газорозподільних мереж, що придбає природний газ для виробничо-технологічних витрат та нормованих втрат, а також послуги балансування обсягів природного газу, зобов'язаний нараховувати та сплачувати екологічний податок з викидів метану в атмосферне повітря, оскільки такий газ не споживається кінцевими споживачами, а обсяги такого газу (метану) фактично є викидами в атмосферне повітря.

І саме вказаними обставинами обумовлено вимоги відповідача про витребування у підприємства в ході перевірки актів-розрахунків та розрахунків витрат та втрат за 2015, 2016 роки І півріччя 2017 року.

Втім, з матеріалів справи вбачається, що позивачем під час перевірки подано документи та пояснення щодо нарахування та сплати екологічного податку за 2014, 2016 роки та І півріччя 2017 року.

З огляду на законодавчо встановлені об'єкт та базу оподаткування, апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції, що надані контролюючому органу документи в повній мірі підтверджують показники, відображені позивачем у податковій звітності з екологічного податку.

Стосовно витребуваних відповідачем додаткових документів, суд першої інстанції вірно зазначив, що відповідно до пункту 4 глави 6 розділу III Кодексу газорозподільних систем (ГРС), затвердженого Постановою НРКЕКП від 30.09.2015 № 2494, об'єм (обсяг) фактичних втрат та виробничо-технологічних витрат природного газу (ВТВ) за підсумками місяця та календарного року визначається Оператором ГРМ відповідно до глави 1 розділу XII цього Кодексу та розраховується як різниця між об'єктом (обсягом) надходження природного газу до ГРМ у відповідний період і об'ємом (обсягом) природного газу, який розподілений між підключеними до/через ГРМ споживачами та переданий в суміжні ГРМ протягом зазначеного періоду.

Але визначені таким чином обсяги ВТВ не є обсягом викиду природного газу в атмосферне повітря, оскільки йдеться про такі обсяги.

Документи, посилання на які містяться у Положенні про порядок обліку обсягів розбалансування природного газу в газорозподільних мережах, затвердженому наказом Міністерства палива та енергетики України від 25.02.2004 № 112, та Методиці визначення питомих втрат та виробничо-технологічних витрат природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами, затвердженій наказом Міністерства палива та енергетики України 30.05.2003 № 264, не є первинними документами в розумінні податкового законодавства та підставою для нарахування екологічного податку.

Крім того, у вказаному Положенні не встановлено вимог по обов'язковому щомісячному документальному оформленню акту-розрахунку виробничо-технологічних витрат та нормованих втрат.

Отже, оскільки витребувані відповідачем документи не є такими, що в розумінні Податкового кодексу України пов'язані з обчисленням і сплатою екологічного податку, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що відповідач фактично застосував штрафні санкції за ненадання документів, які не є документами, що підтверджують показники, відображені в податковій звітності.

З огляду на вищевикладене, відповідачем, як суб'єктом владних повноважень в установленому порядку не доведено обґрунтованості висновків про порушення позивачем податкового законодавства, що стало підставою для прийняття спірного податкового повідомлення-рішення.

Суд першої інстанції під час розгляду даної справи повно дослідив обставини, які мають значення для справи, ухвалив законне та обґрунтоване рішення про часткове задоволення позову.

Передбачені ст.317 КАС України підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 310, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Офісу великих платників податків ДФС залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 11 грудня 2018 року у справі № 0840/3301/18 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, може бути оскаржена до касаційного суду в порядку та строки, встановлені ст.ст.328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України. < Дата набрання законної сили (НОВОВИЯВЛЕННІ) >

Головуючий - суддя І.Ю. Добродняк

суддя Н.А. Бишевська

суддя Я.В. Семененко