Справа № 804/4479/18
Суддя: Суховаров А.В.
Дата ухвалення: 2019-05-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Д О Д А Т К О В А П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и
02 травня 2019 року справа № 804/4479/18
Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючий суддя Суховаров А.В.
судді Ясенова Т.І., Головко О.В.,
при секретарі Троянові А.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Оптімус плюс» про ухвалення додаткового рішення в адміністративній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Оптімус плюс» до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про скасування наказу та податкового повідомлення-рішення
Третій апеляційний адміністративний суд 11.04.2019 прийняв постанову наступного змісту:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Оптімус плюс» на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.11.2018 задовольнити повністю.
Апеляційні скарги Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.11.2018 і додаткове рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.11.2018 задовольнити частково.
Скасувати рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.11.2018 і додаткове рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.11.2018 та прийняти нову постанову.
Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Оптімус плюс» задовольнити.
Визнати протиправним і скасувати наказ начальника Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби №214 від 13.02.2018 про призначення проведення документальної позапланової невиїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «Оптімус плюс» з питань дотримання законодавства з податку на додану вартість у взаємовідносинах з Товариством з обмеженою відповідальністю «Стейл» за вересень-грудень 2016 року тривалістю 2 робочих дні з 21.02.2018 (т1ас26).
Стягнути з Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Оптімус плюс» судові витрати в сумі 226' 155гр38коп за рахунок бюджетних асигнувань.
Стягнути з Офісу великих платників податків в дохід державного бюджету судовий збір в сумі 305' 207гр82коп за рахунок бюджетних асигнувань.
Обгрунтовуючи стягнення витрат на правничу допомогу адвоката, апеляційний суд зазначив, що між ТОВ «Оптімус плюс» та адвокатом Савенко О.О. укладений договір від 02.10.2017 про надання професійної правової допомоги. Згідно пункту 1.1 договору, адвокат за дорученням клієнта і за винагороду надає консультації з правових питань, складає заяви, скарги та інші документи правового характеру, представляє інтереси клієнта в судах. Згідно пункту 3.2 договору, за надання правової допомоги клієнт сплачує адвокату гонорар в розмірі 5000гр на місяць незалежно від обсягу наданої правової допомоги (т6ас18).
Згідно акту від 06.11.2018 про надання послуг, адвокат Савенко О.О. при наданні правової допомоги ТОВ «Оптімус плюс» склав позовну заяву, відповідь на відзив, 4 клопотання про приєднання письмових доказів, клопотання про визнання доказу недопустимим, заперечення на заяву відповідача, двічі знайомився з матеріалами справи, прийняв участь в 5-ти судових засіданнях.
Таким чином, до стягнутих витрат на правничу допомогу увійшли робота адвоката з представництва в окружному адміністративному суді та гонорар за перемогу у справі.
Після винесення рішення апеляційним судом, від ТОВ «Оптімус плюс» надійшла заява про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат.
До заяви прикладений акт від 12.04.2019 про надання послуг, згідно якого адвокат Савенко О.О. при наданні правової допомоги ТОВ «Оптімус плюс» склав апеляційну скаргу, відзив на апеляційну скаргу відповідача, відзив на апеляційну скаргу на додаткове рішення, прийняв участь в 3-х судових засіданнях.
Згідно платіжного доручення №040012 від 15.04.2019, ТОВ «Оптімус плюс» перерахувало адвокату Савенко О.О. гонорар 3000гр (т6ас119-122).
Відповідно до частини 6 статті 139 КАС України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він змінює розподіл судових витрат.
Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до частини 1 статті 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.
Відповідно до частини 3 статті 132 КАС України, до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов'язані із прибуттям до суду; 3) пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов'язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов'язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.
Відповідно до частини 1 статті 134 КАС України, витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Відповідно до частини 2 статті 134 КАС України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Відповідно до частини 3 статті 134 КАС України, для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення витрат.
Відповідно до частини 4 статті 134 КАС України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до частини 5 статті 134 КАС України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до частини 6 статті 134 КАС України, в разі недотримання вимог частини 5 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до частини 7 статті 134 КАС України, обов'язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до абзацу 1 частини 7 статті 139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити в зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
З урахуванням обсягу участі адвоката у розгляді справи в апеляційній інстанції, відображеному в акті надання послуг за договором про надання професійної правової допомоги, та виходячи зі змісту укладеного між клієнтом і адвокатом договору, сплачений гонорар в розмірі 3000гр є співмірним зі складністю справи, часом, необхідним для виконання адвокатом названого переліку робіт, ціною позову та значенням справи для сторони.
В свою чергу, суб'єкт владних повноважень не заперечував проти обсягу виконаних адвокатом робіт, відображеного в акті надання послуг, та не довів що сума 3000гр є неспівмірною з обсягом виконаних робіт, складністю справи, ціною позову тощо. Єдине на що посилався представник Офісу великих платників податків - це відсутність коштів для компенсації судових витрат.
Керуючись статтею 252 КАС України, суд
Стягнути з Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Оптімус плюс» судові витрати в сумі 3000гр за рахунок бюджетних асигнувань.
Постанова набирає законної сили з 02.05.2019 та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повної постанови.

Вступну та резолютивну частини постанови проголошено 02.05.2019.

Повну постанову складено 03.05.2019.

Головуючий - суддя А.В. Суховаров

суддя Т.І. Ясенова

суддя О.В. Головко