Справа № 420/2585/19
Суддя: Катаєва Е. В.
Дата ухвалення: 2019-05-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/2585/19
УХВАЛА

03 травня 2019 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Катаєва Е.В., вивчивши заяву Головного управління ДФС в Одеській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «СПМК-17» про стягнення суми податкового боргу,-

В С Т А Н О В И В:

До суду 02.05.2019 року надійшла заява Головного управління ДФС в Одеській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «СПМК-17», в якому позивач з посиланням на ст.283 КАС України просить стягнути податковий борг у сумі 566313,27грн.

Стаття 283 КАС України встановлює особливості провадження у справах за зверненнями органів доходів та зборів, тобто щодо вказаних справ, які віднесені до категорії термінових, застосовуються вимоги КАС України.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 283 КАС України, провадження у справах за зверненням органів доходів та зборів при здійсненні ними визначених законом повноважень здійснюється на підставі заяви таких органів щодо стягнення коштів за податковим боргом.

Частиною 2 ст.283 КАС України визначено, що заява подається до суду першої інстанції протягом 24 годин з моменту встановлення обставин, що зумовлюють звернення до суду, за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом, у письмовій формі та повинна містити: 1) найменування адміністративного суду; 2) найменування, поштову адресу, а також номер засобу зв'язку заявника; 3) найменування, поштову адресу, а також номер засобу зв'язку, якщо такий відомий, відносно сторони, до якої застосовуються заходи, передбачені частиною першою цієї статті; 4) підстави звернення із заявою, обставини, що підтверджуються доказами, та вимоги заявника; 5) перелік документів та інших матеріалів, що додаються; 6) підпис уповноваженої особи суб'єкта владних повноважень, що скріплюється печаткою.

Відповідно до ч. 3 цієї статті у разі недотримання вимог частини другої цієї статті суд повідомляє про це заявника та надає йому строк, але не більше ніж 24 години, для усунення недоліків. Невиконання вимог суду у встановлений строк тягне за собою повернення заявнику подання та доданих до нього документів.

Вившивши заяву та подані до неї документи суд дійшов висновку, що вона не відповідає вимогам КАС України.

Позивачем не сплачений судовий збір. При цьому позивач посилається на те, що п.3 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» не встановлено ставку судового збору за подання заяви в порядку п.5 ч.1 ст.283 КАС України.

Проте суд вважав вказані доводи позивача неспроможними.

Статтею 12 КАС України встановлено, що адміністративне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). Будь-яких інших форм судочинства не встановлено. Таким чином, розгляд справ здійснбється лише у порядку позовного провадження.

Згідно зі ст.168 КАС України позов пред'являється шляхом подання позовної заяви в суд першої інстанції, де вона реєструється та не пізніше наступного дня передається судді.

Статтею 159 КАС України визначено, що заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

Також Кодексом адміністративного судочинства встановлені особливості розгляду деяких категорій справ, у тому числі справ, які віднесені цим Кодексом до категорії термінових всправ.

Зокрема, статтею 269 КАС України встановлено, що у справах, визначених статтями 273-277,280-283,285-289 цього Кодексу, заявами по суті справи є позовна заява та відзив на позовну заяву (відзив).

Таким чином, КАС України визначає форми судочинства, загальні правила здійснення адміністративного судочинства, а також особливості щодо розгляду деяких категорій справ, у тому числі справ віднесених до категорії термінових, до яких відносяться справи за зверненнями органів доходів та зборів при здійсненні ними визначених законом повноважень (ст.283 КАС України).

Відповідно до ч.3 ст 161 КАС України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Законом України «Про судовий збір» встановлено, що судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат (ст.1).

Статтею 3 встановлено, що судовий збір справляється, у тому числі, за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

За подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано суб'єктом владних повноважень сплачується судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, позивачу необхідно сплатити судовий зьір у розмірі 8494,70 грн на на рахунок Одеського окружного адміністративного суду (отримувач коштів - УК у м. Одесі/Київський район/22030101; код отримувача (ЄДРПОУ) - 38016923; банк отримувача - Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача (МФО) - 899998; рахунок отримувача - 4032; наявність відомчої ознаки: « 84» Окружні адміністративні суди.

Крім того, до особливосей розгляду термінових справ відноситься те, що копії позовної заяви та доданих до неї документів направляються відповідачу й іншим учасникам справи на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - електронною поштою, якщо така відома суду, або надаються для ознайомлення в судовому засіданні (ч.2 ст.269 КАС України).

Позивач у позові зазначив, що йому не відоми засоби зв'язку з відповідачем, у той же час дадоє до позову копії декларацій, в яких зазначені номер телефонного зв'язку, факс та електронна адреса.

Позивач зазначив, що днем для подання позову (61-й день після направлення податкової вимоги) є 01.05.2019 року, але враховуючи, що вказаний день є святковим позовна заява подана 02.05.2019 року.

Між тим, ст.270 КАС України встановлені особливості обчислення процесуальних строків для окремих категорій справ та визначено, що на обчислення строків, встановлених ст..ст.273-277,280-283 цього Кодексу не поширюються правила ч.2-10 ст.120 КАС України, тобто у тому числі ч.6 ст.120 КАС України відповідно до якої якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Виходячи з вказаних вимог КАС україни позов повинен був бути оформлений та надійти до суду 01.05.2019 року. Проте на позові зазначена дата його складання 02.05.2019 року. Також позивачем не надано жодних доказів його звернення до суду щодо організації прийому позову у суді 01.05.2019 року щодо справи віднесеної до категорії термінової, враховуючи, що позивач був обізнаний про настання 61-го дня після направлення податкової вимоги саме 01.05.2019 року.

Крім того, позовна заява підписана представником ГУ ДФС в Одеський області ОСОБА_1, до позову надана ксерокопія довіреності (підписана начальником ГУ ДФС), відповідно до якої ГУ ДФС в Одеській області уповноважує ОСОБА_1 представляти інтереси ГУ ДФС в Одеський області в усіх без виключення судах. Крім того, у вказаній довіреності зазначено про надання права ОСОБА_1 засвідчувати копії цієї довіреності.

Частиною 2 ст.3 КАС України встановлено, що провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.46 сторонами КАС України в адміністративному процесі є позивач та відповідач.

Згідно з ч.2 ст.46 КАС України позивачем в адміністративній справі можуть бути, зокрема, суб'єкти владних повноважень.

Позивач - суб'єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подано позов до адміністративного суду (п.8 ч.1 ст.4 КАС України).

Частиною 3 ст.43 КАС України встановлено, що здатність особисто здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов'язки, у тому числі доручати ведення справи представникові (адміністративна процесуальна дієздатність), належить органам державної влади, іншим державним органам, органам влади Автономної Республіки Крим, органам місцевого самоврядування, їх посадовим і службовим особам, підприємствам, установам, організаціям (юридичним особам).

Відповідно до ч.1 ст.55 КАС України сторона в адміністративній справі, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Відповідно до ч.1,2 ст.59 КАС України повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені, зокрема, довіреністю юридичною особи.

Довіреність від імені юридичної особи видається за підписом посадової особи, уповноваженої на це законом, установчими документами.

Частиною 6 ст.59 КАС України встановлено, що оригінали документів, зазначених у цій статті, копії з них, засвідчені суддею, або копії з них, засвідчені у визначеному законом порядку, приєднуються до матеріалів справи.

Відповідно до ч.3 ст.55 КАС України юридична особа, суб'єкт владних повноважень, який не є юридичною особою, бере участь у справі через свого керівника або члена виконавчого органу, уповноваженого діяти від її (його) імені відповідно до закону, статуту, положення (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що право на подання позову має особисто керівник або представник, повноваження якого повинні бути визначені у відповідному документі, що посвідчує такі повноваження. При цьому, суду має бути наданий оригінал такого документа або його копія, що засвідчена суддею або у визначеному законом порядку, з підтвердженням повноважень особи, яка засвідчила копію.

Згідно з пунктами 2, 4 ч.1 ст.4 Закону України «Про державну службу» державна служба здійснюється, зокрема, з дотриманням принципів законності (обов'язок державного службовця діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конститкцією та законами України), а також ефективності (раціональне і результативне використання ресурсів для досягнення цілей державної політики).

Згідно з ч.1 ст.237 ЦКУ представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

Відповідно до частин 1,3 ст.244 ЦКУ представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

Довіреність може бути видана як на укладення правочину, так і на здійснення інших юридично значимих дій. Довіреність є правочином і, як будь-який правочин, повинна відповідати всім вимогам, встановленим діючим законодавством до правочинів. Так, довіреність може бути видана тільки на виконання правомірних юридичних дій. Воля довірителя повинна відповідати його волевиявленню.

Довіреність має посвідчувати волевиявлення особи, що її видала. Тобто, довіритель і представник не можуть співпадати в одній особі.

З урахуванням викладеного суд вважає таким, що не грунтується на вимогах законодавства надання права ОСОБА_1 засвідчувати копію довіреності, виданою на її ім'я, та відповідно не є належним чином завіреною копія довіренності надана до позову, яка звсвідчена нею, тобто самим представником.

Верховний Суд з початку його роботи неодноразово у своїх рішеннях зазначав про необхідність належного підтвердження повноважень представників, що забезпечує сталість та єдність судової практики (статті 17 та 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» ), передбачає, зокрема, надання суду належних доказів дійсної волі учасника справи, на уповноваження певної особи на представництво. Такі докази повинні виключати будь-які сумніви стосовно справжності та чинності такого уповноваження на момент вчинення певної процесуальної дії (докази повинні бути надані в оригіналі або у формі копії, якісно оформленої особою, що є учасником справи), а також стосовно охоплення такої дії дійсним колом повноважень, делегованих представнику. Представник повинен демонструвати повагу до суду, доводячи наявність повноважень на представництво (зокрема, ухвали від 17.05.2018 року по справі №826/1316/17, від 05.11.2018 року по справі №826/6396/17, від 07.11.2018 року по справі №817/1854/17, від 12.11.2018 року - №345/3496/17, від 03.12.2018року - 345/3496/17, від 16.04.2018 року по справі №569/5790/17, від 25.04.2018 року по справі №461/8574/17, від 15.05.2018 року по справам №554/9934/17, №818/84/18, від 21.05.2018 року - №376/2564/17, від 05.06.2018 року - №825/2126/17).

Згідно з ч. 3 ст. 283 КАС України, у разі недотримання вимог частини другої цієї статті суд повідомляє про це заявника та надає йому строк, але не більше ніж 24 години, для усунення недоліків.

Ухвалою суду від 03.05.2019 року позовна заява позивача залишена без руху та позивачу наданий строк для усунення недоліків позову - до 14.00год 03.05.2019року.

Позивач подав до суду клопотання, яке просив прийняти до розгляду, задовольнити його та врахувати інформацію, викладену у ньому.

Позивач зазначив, що стаття 4 Закону України про судовий збір встановлює вичерпний перелік документів за подання яких необхідно сплатити судовий збір. В клопотання позивач позивач стверджкє, що заява, яка подається контролюючим органомв порядку ст.383 КАС України та адміністративний позов не є за своєю суттю тотожними поняттями, а тому за подання заяви в порядку ст.283 КАС України ГУ ДФС не повинно платити судовий збір. При цьому позивач посилається на рішення Верховного суду від 11.12.2018 року по справі 836/4553/17 та від 03.04.2018 року по справі №803/3490/17.

Суд не приймає твердження позивача щодо відсутності у нього обов'язку сплати судового збору подання заяви в порядку ст.283 КАС України.

Суд звернув увагу позивача в ухвалі про залишення позову без руху, що КАС Українив редакції, яка діє з 15.12.2017 року, встановив в адміністративному судочинстві здійснюєюється лише позовне провадження у двох його формах (загальне, спрощене).

Щодо особливостей провадження по терміновим справам, у тому числі передбачених ст.283 КАС України, статтею 269 КАС України встановлено, що заявами по суті справи є позовна заява та відзив на позовну заяву (відзив).

Таким чином, по справам передбачених ст.283 КАС України подається саме позовна заява, що зокрема і зроблено ГУ ДФС, який подав до суду саме позовну заяву.

Що стосується позиції Верховного Суду, викладеної ним в рішеннях від 11.12.2018 року по справі 836/4553/17 та від 03.04.2018 року по справі №803/3490/17, то позивач не врахував, що вказана позиція викладена по справам, які розглядались за нормами КАС України, який діяв до 15.12.2017 року, та передбачав подання до суду у порядку ст.183-3 КАС України подання до суду.

Також неспроможним є посилання позивача у клопотанні на те, що ним несвоєчасно поданий позов до суду, оскільки 61-й день припадав на 01.05.2019 року, а тому ним поданий позов 02.05.2019 року.

КАС України в редакції, що дії з 15.12.2017 року чітко встановлено, що на обчислення строків, встановлених ст..ст.273-277,280-283 цього Кодексу не поширюються правила ч.2-10 ст.120 КАС України (ч.1 ст.270 КАС України), тобто у тому числі ч.6 ст.120 КАС України відповідно до якої якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день. Згідно з ч.5 ст.270 КАС України строки подання позовних заяв, встановленіу справах визначених цією статтею, не може бути поновлено.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що позивачем не усунути недоліки позовної заяви, у зв'язку з чим вона підлягає поверненню з доданими до нею документами.

На підставі викладеного, керуючись ст. 283 КАС України, суддя,-

У Х В А Л И В:

Позовну заяву Головного управління ДФС в Одеській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «СПМК-17» про стягнення суми податкового боргу - повернути заявнику.

Повернення заяви не є перешкодою для повторного звернення з ним до суду після усунення його недоліків, але не пізніше ніж протягом 48 годин з моменту встановлення обставин, що зумовлюють звернення до суду.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 24 годин з моменту її постановлення.

Суддя Е.В. Катаєва