Справа № 480/762/19
Суддя: С.О. Бондар
Дата ухвалення: 2019-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2019 р. справа № 480/762/19

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Бондаря С.О.

за участю секретаря судового засідання - Алексеєнко Є.А.

позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу № 480/762/19 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування рішення про відмову у виплаті одноразової грошової допомоги, викладеного в п. 58 протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов'язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум; зобов'язання виплатити одноразову грошову допомогу як особі з інвалідністю 2 групи у розмірі передбаченому п. б ч.1 ст. 16-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". Свої вимоги мотивує тим, що оскаржуване рішення відповідача про відмову у призначенні і виплаті одноразової грошової допомоги є протиправним, оскільки він має право на призначення та виплату одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням ІІ групи інвалідності, згідно п. б ч. 1 ст. 16-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей.

Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 14.03.2019 відкрито провадження в даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), встановлено відповідачу 15-денний строк, з дня вручення даної ухвали, для подання відзиву на позовну заяву.

На виконання зазначеної ухвали, відповідачем подано відзив на позовну заяву, згідно якого він заперечує проти позовних вимог з тих підстав, що право на отримання одноразової грошової допомоги у позивача виникло 28.04.2010. Із заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв'язку із встановленням інвалідності позивач не звертався. Зміна групи інвалідності після первинного встановлення позивачу (28.04.2010) III група інвалідності на II групу інвалідності (11.01.2017) відбулась у понад дворічний строк. Тому у відповідності до вимог пункту 4 ст. 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та пункту 8 Порядку № 975 виплата одноразової грошової допомоги у зв'язку із підвищенням позивачу під час повторного огляду з 11.01.2017 не здійснюється (а.с. 33-34).

У подальшому ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 09.04.2019 призначено справу до розгляду в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін на 24.04.2019.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі.

Відповідач належним чином повідомлений про місце, дату та час розгляду справи, в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 був звільнений з військової служби 17.08.1994.

28.04.2010 під час первинного огляду органами МСЕК позивачу вперше встановлено III групу інвалідності у зв'язку з захворюванням, пов'язаного з виконанням обов'язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, що підтверджується випискою з акту огляду МСЕК до довідки серії 10 ААА № 212036 (а.с.8).

11.01.2017 під час повторного огляду органами МСЕК позивачу з тих же підстав була встановлена II група інвалідності, що підтверджується випискою з акту огляду МСЕК до довідки серії 12 ААА № 484853 від 12.01.2017 (а.с.24).

У зв'язку з встановленням II групи інвалідності, у липні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Міністерства оборони України із заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням інвалідності після звільнення з військової служби, пов'язаної з виконанням обов'язків військової служби з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (а.с.25).

Згідно витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов'язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 23.11.2018 №117, розглянувши подані документи, комісія дійшла висновку про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 та зазначила, що він звільнений з військової служби 17.08.1994, тобто до набуття чинності Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про загальний військовий обов'язок і військову службу", яким запроваджено виплату одноразової грошової допомоги, а інвалідність встановлена до 1 січня 2014 року, тобто до набуття чинності нової редакції статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". Тому ОСОБА_1 не має права на одержання одноразової грошової допомоги (а.с. 7).

Не погодившись з вказаним рішення, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

У відповідності до вимог ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв'язку з виконанням ними конституційного обов'язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України здійснює Закон України "Про військовий обов'язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-XII.

Відповідно до статті 41 Закону України від 25 березня 1992 року № 2232-ХІІІ "Про військовий обов'язок і військову службу" (далі - Закон України № 2232-ХІІІ) виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов'язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов'язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України від 20 грудня 1991 року № 2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закон України № 2011-XII).

Статтею 1 Закону № 2011-XII визначено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до статті 1-2 Закону № 2011-XII військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв'язку з особливим характером військової служби, яка пов'язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 3 Закону № 2011-XII дія цього Закону поширюється на військовослужбовців, які стали особами з інвалідністю внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов'язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.

Відповідно до частини 9 ст. 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975, прийнятою відповідно до пункту 2 статті 16-2 та пункту 9 статті 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов'язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - Порядок №975).

При цьому, пунктом 2 наведеної Постанови передбачено, що особам, які до набрання чинності Порядком, затвердженим цією постановою, мають право на отримання одноразової грошової допомоги:

- допомога, що була призначена, виплачується відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов'язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 р. N 499, Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, що сталися у 2006 році, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2007 р. N 284, і Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності співробітників кадрового складу розвідувальних органів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 листопада 2007 р. N 1331

- допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 975, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є, зокрема, у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Таким чином, днем виникнення у позивача права на отримання одноразової грошової допомоги є дата встановлення йому ІІІ групи інвалідності, а саме 28.04.2010.

Згідно з ч. 2 ст. 16 Закону № 2011-XII (в редакції чинній з 16.02.2010) у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю під час виконання ним обов'язків військової служби, а також інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до п'ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Тобто, Законом обмежено проміжок часу у який, у разі настання інвалідності військовослужбовця, виникає право на отримання одноразової грошової допомоги і такий проміжок часу визначений періодом проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби. У разі встановлення інвалідності в період дії зазначеної редакції ст.16 Закону №2011-ХІІ після спливу трьох місяців від дня звільнення зі служби, права на отримання вказаної одноразової грошової допомоги у військовослужбовця не виникає.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 26.06.2018 у справі №750/5074/17.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звільнений з військової служби 17.08.1994, а інвалідність йому встановлена 28.04.2010, тобто після спливу майже 6-ти років.

Також відсутні докази того, що позивач в період проходження служби захворів чи з ним стався нещасний випадок, що призвело до його інвалідності.

Вказані обставини свідчать про відсутність у ОСОБА_1 права на отримання одноразової грошової допомоги.

Враховуючи викладене, у суду відсутні підстави для визнання протиправним та скасування рішення Міністерства оборони України про відмову у виплаті одноразової грошової допомоги, викладеного в п. 58 протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов'язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум; зобов'язання виплатити одноразову грошову допомогу як особі з інвалідністю 2 групи у розмірі передбаченому п. б ч.1 ст. 16-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.О. Бондар

Повний текст рішення виготовлений 02.05.2019.