Справа № 260/510/19
Суддя: Скраль Т.В.
Дата ухвалення: 2019-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

07 травня 2019 року м. Ужгород№ 260/510/19

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Скраль Т.В.

при секретарі Стенавській А.М.,

за участю сторін:

позивач: ОСОБА_1 - в судове засідання не з'явився;

представник позивача - адвокат Маргіта Василь Васильович,

відповідач: Приватний виконавець виконавчого округу Закарпатської області Ярошевський Дмитро Андрійович - в судове засідання не з"явився,

розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) до Приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Ярошевського Дмитра Андрійовича (АДРЕСА_2) про визнання постанови (рішення) відповідача протиправною та її скасування, -

В С Т А Н О В И В:

У відповідності до частини 1 статті 271 КАС України, суд проголошує повне судове рішення.

11 квітня 2019 року, ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Ярошевського Дмитра Андрійовича, якою просить визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Ярошевського Дмитра Андрійовича від 26.03.2019 року про відкриття виконавчого провадження № 58723685 з виконання виконавчого напису № 1839 від 08.12.2009 року, вчиненого приватним нотаріусом Мукачівського районного нотаріального округу Вімертом Владиславом Івановичем про звернення стягнення на іпотечне майно - житловий будинок з приналежними надвірними спорудами і прибудовами та земельну ділянку, що розташовані в АДРЕСА_3, що належать ОСОБА_1 (РНОКГІП НОМЕР_1) в рахунок погашення заборгованості за валютним кредитом, всього в сумі 30339,50 (Тридцять тисяч триста тридцять дев'ять доларів США 50 центів) перед Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «УКРСОЦБАНК».

Разом з позовною заявою позивач надав до суду заяву про забезпечення адміністративного позову, в якій просив вжити заходів забезпечення адміністративного позову, шляхом постановлення ухвали про зупинення виконавчого провадження № 58723685, що здійснюється приватним виконавцем виконавчого округу Закарпатської області Ярошевським Дмитром Андрійовичем з виконання виконавчого напису № 1839 від 8.12.2009 року, вчиненого приватним нотаріусом Мукачівського районного нотаріального округу Вімертом Владиславом Івановичем про звернення стягнення на іпотечне майно - житловий будинок з приналежними надвірними спорудами і прибудовами та земельну ділянку, що розташовані в АДРЕСА_3, що належать ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) в рахунок погашення заборгованості за валютним кредитом, всього в сумі 30339,50 (Тридцять тисяч триста тридцять дев'ять доларів США 50 центів) перед Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «УКРСОЦБАНК».

11 квітня 2019 року, ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду було призначено судове засідання для розгляду заяви про забезпечення позову.

12 квітня 2019 року, ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду було відмовлено у задоволення заяви по забезпеченню позову у даній адміністративній справі.

15 квітня 2019 року, ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду було відкрито провадження по справі.

19 квітня 2019 року, ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду було витребувано від відповідача оригінал або належним чином засвідчені копії матеріалів виконавчого провадження ВП № 58723685 для огляду в судовому засіданні.

02 травня 2019 року, до суду надійшли витребувані судом докази, а саме матеріали виконавчого провадження № 58723685.

Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що постанови приватного виконавця є незаконними у зв'язку з тим, що відповідно до Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не може бути стягнуте нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави або предметом іпотеки, якщо таке майно виступає забезпеченням зобов'язань громадянина України за споживчими кредитами та вказує, що постанова про відкриття провадження не місить у резолютивній частині виконавчого документу - виконавчого напису, яким визначено еквівалент суми стягнення в грошовій одиниці України - гривні, на момент вчинення виконавчого напису. Також звертає увагу суду, що відповідно до виконавчого напису стягувачем по ньому є Акціонерно - комерційний банк соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» в особі Закарпатського відділення Львівської обласної філії, а натомість в оскаржуваній постанові стягувачем вказано Акціонерне товариство «УКРСОЦБАНК».

Під час розгляду справи по суті уповноважений представник позивача позов підтримав повністю, просив суд його задовольнити з мотивів, що у ньому наведені.

Відповідач в судове засідання не з'явився, відзиву на позовну заяву до суду, у строк наданий судом в ухвалі Закарпатського окружного адміністративного суду про відкриття провадження в адміністративній справі від 15 квітня 2019 року, не надано та не повідомлено суду поважні причини його ненадання.

Відповідно до статті 162 частини 6 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Вивчивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги, докази, якими вони підтверджуються, заслухавши представника позивача, дослідивши письмові докази наявні у матеріалах справи, матеріали виконавчого провадження № 58723685, судом у справі встановлені наступні обставини.

28 лютого 2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку "УКРСОЦБАНК" (кредитор) та громадянином України ОСОБА_1 (позичальник) укладено Договір про надання відновлювальної кредитної лінії. За предметом договору кредитор зобов'язується надати позичальнику грошові кошти у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання кредиту. Надання кредиту здійснювалося окремими частинами, траншами з кінцевим терміном повернення 27 лютого 2017 року. Кредит надано на наступні цілі: поточні потреби, що визначено п.1.2. Договору, ( а.с.22) .

Матеріалами справи підтверджено, що 28 лютого 2008 року між Акціонерно - комерційним банком соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» (Іпотекодержатель) та ОСОБА_1 (Іпотекодавець) укладено іпотечний договір №303/04-ж-08, відповідно до п. 1.1 якого на забезпечення виконання основного зобов'язання, Іпотекодавець передає в іпотеку Іпотекодержателю у якості забезпечення виконання Іпотекодавцем зобов'язань за договором про надання відновлювальної кредитної лінії № 303/04-ж-08 від 28 лютого 2008 року, нерухоме майно, яке належить йому на праві приватної власності, а саме: житловий будинок та земельну ділянку, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 20-24).

08 грудня 2009 року, приватним нотаріусом Мукачівського районного нотаріального округу Вімерт Владиславом Івановичем вчинено виконавчий напис № 1839 про звернення стягнення на майно, а саме: житловий будинок та земельну ділянку, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_3, яка належить ОСОБА_1 в рахунок погашення заборгованості позивача у розмірі 30 339,50 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ станом на 28 листопада 2009 року становить 242 139,55 грн. та понесених АКБ «УКРСОЦБАНК» витрати на вчинення виконавчого напису у розмірі 2 500 грн. Даний виконавчий напис має бути пред'явлений до виконання протягом одного року з наступного дня його вчинення.

30 жовтня 2017 року, державним виконавцем Мукачівського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області Гонаком Михайлом Михайловичем було прийнято постанову про повернення виконавчого документа, а саме виконавчого напису № 1839 від 08 грудня 2009 року та авансового внеску у розмірі 4 790,79 грн. на підставі Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті»

Крім того, як встановлено судом під час розгляду справи, та не заперечувалося позивачем виконавчий напис перебував час від часу на виконанні в Державній виконавчій службі.

26 березня 2019 року, АТ «УКРСОЦБАНК» звернулось до приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Ярошевського Дмитра Андрійовича із заявою про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого напису № 1839 від 08 грудня 2009 року.

26 березня 2019 року, приватним виконавцем виконавчого округу Закарпатської області Ярошевським Дмитром Андрійовичем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №58723685 з примусового виконання виконавчого напису № 1839 від 08 грудня 2009 року виданого приватним нотаріусом Мукачівського районного нотаріального округу Вімерт Владиславом Івановичем за рахунок коштів від реалізації майна, а саме: житловий будинок та земельну ділянку, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_3, з метою задоволення вимоги АТ «УКРСОЦБАНК» у розмірі 30 339, 50 доларів США (а.с. 13). Одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження, приватним виконавцем було винесено постанову про стягнення з боржника основної винагороди у розмірі 3 033, 95 (а.с. 17-18) та постанову про арешт майна боржника, (а.с. 19).

Зазначені постанови направлено позивачу та отримано ним 30 березня 2019 року, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення.

Судом досліджені належним чином засвідчені копії матеріалів виконавчого провадження ВП № 58723685.

Проаналізувавши положення чинного законодавства України, що регулюють спірні правовідносини, враховуючи обставини справи, дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд зробив такі висновки.

Виходячи із змісту позовних вимог та доводів, якими обґрунтовані ці позовні вимоги та наданих представником позивача пояснень, суд дійшов висновку, що змістом спірних правовідносин є оскарження постанови про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого напису.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» (дала по тексту - Закон № 1404-VIII), підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Згідно з частиною 1 статті 18 Закону № 1404-VIII, виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до частини 7 статті 51 Закону № 1404-VIII, передбачено, що примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України "Про іпотеку".

За змістом частини 6 статті З Закону України «Про іпотеку», у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки.

Таким чином, реалізація заставленого майна може бути проведена виключно органами державної виконавчої служби.

Суд звертає увагу, що пунктом 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» встановлено, що протягом дії цього Закону: 1) не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника / майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

Тобто, мораторій є відстроченням виконання зобов'язання, а не звільненням від його виконання.

Отже, встановлений Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» мораторій на стягнення майна, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов'язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати (відчужувати без згоди власника).

Крім того, згідно з пунктом 4 Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм.

Оскільки, зазначений Закон не зупиняє дії решти нормативно-правових актів, що регулюють забезпечення зобов'язань, тому є лише правовою підставою, що унеможливлює вжиття органами і посадовими особами, які здійснюють примусове виконання рішень про звернення стягнення на предмет іпотеки та провадять конкретні виконавчі дії, заходів, спрямованих на примусове виконання таких рішень стосовно окремої категорії боржників чи іпотекодавців, які підпадають під дію положень цього Закону на період його чинності.

При цьому, положеннями цього Закону не встановлено, що іпотека припиняється, а лише передбачено заборону примусового стягнення нерухомого житлового майна.

Таким чином, положеннями Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" встановлена загальна заборона примусового стягнення такого майна без згоди власника (незалежно від суб'єкта, який здійснює таке стягнення).

Відповідно до статті 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частиною 2 статті 74 КАС України, визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У свою чергу відповідно до пункту 9 частини 1 статті 37 Закону № 1404-VIII, виконавчий документ повертається стягувачу, якщо законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

26 березня 2019 року, приватним виконавцем виконавчого округу Закарпатської області Ярошевським Дмитром Андрійовичем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №58723685.

З матеріалів справи судом встановлено, що спірний будинок як забезпечення кредиту в іноземній валюті використовується як місце постійного проживання позивача, а загальна площа не перевищує 250 кв. метрів, а тому підпадає під дію Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України".

Крім того, судом встановлено з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що у позичальника у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно, ( а.с. 25)

Укладений 28 лютого 2008 року Договір про надання відновлювальної кредитної лінії містить ознаки споживчого договору.

Таким чином, положеннями Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" встановлена заборона примусового стягнення такого майна без згоди власника, з урахуванням чого виконавчий документ повинен бути повернутий стягувачеві на підставі пункту 9 частини 1 статті 37 Закону № 1404-VIII. Слід також зазначити, що відповідно до виконавчого напису стягувачем по ньому є Акціонерно - комерційний банк соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» в особі Закарпатського відділення Львівської обласної філії, а натомість в оскаржуваній постанові стягувачем вказано Акціонерне товариство «УКРСОЦБАНК», що також вказує на протиправність винесеної постанови.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За приписами частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Нормами частини 2 зазначеної статті встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Зазначена стаття визначає, як розподіляються обов'язки щодо доказування і подання доказів між особами, які беруть участь у справі, та передбачає активну роль суду у процесі доказування та спрямована на забезпечення повного з'ясування обставин у справі на основі поєднання принципів змагальності та офіційності.

Презумпція винуватості суб'єкта владних повноважень-відповідача означає припущення, що повідомлені позивачем обставини у справі про рішення, дії, бездіяльність відповідача і про порушення права, свободи чи інтересу відповідають дійсності, доки відповідач їх не спростує на основі доказів.

Таким чином, суд приходить висновку, що позовні підлягають задоволенню у повному обсязі.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає, що приватним виконавцем було порушено вимоги законодавства при відкритті виконавчого провадження, оскільки наявна встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно боржника, а саме Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», а тому відповідач при відкритті виконавчого провадження та прийнятті оскаржуваної постанови, не діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Законом України «Про виконавче провадження» та Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», у зв'язку з чим позовні вимоги належать задоволенню в повному обсязі.

Згідно з частиною першою статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цьогоКодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 768,40 грн., що підтверджено квитанцією від 10.04.19 № ПН1671528, (а.с. 5).

Відповідні судові витрати належить компенсувати позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Інші судові витрати у справі відсутні.

Керуючись статтями 242-246 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Позов ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Ярошевського Дмитра Андрійовича про визнання постанови (рішення) відповідача протиправною та її скасування - задовольнити в повному обсязі.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Ярошевського Дмитра Андрійовича від 26.03.2019 року про відкриття виконавчого провадження № 58723685 з виконання виконавчого напису № 1839 від 08.12.2009 року, вчиненого приватним нотаріусом Мукачівського районного нотаріального округу Вімертом Владиславом Івановичем про звернення стягнення на іпотечне майно - житловий будинок з приналежними надвірними спорудами і прибудовами та земельну ділянку, що розташовані в АДРЕСА_3, що належать ОСОБА_1 (РНОКГІП НОМЕР_1) в рахунок погашення заборгованості за валютним кредитом, всього в сумі 30339,50 (Тридцять тисяч триста тридцять дев'ять доларів США 50 центів) перед Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «УКРСОЦБАНК».

3. Стягнути на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) за рахунок Приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Ярошевського Дмитра Андрійовича (АДРЕСА_2) судові витрати у розмірі 768, 40 грн. (сімсот шістдесят вісім грн. 40 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (з урахуванням особливостей, що встановлені Розділом VII КАС України).

СуддяТ.В. Скраль