Справа № 826/17952/17
Суддя: Бояринцева М.А.
Дата ухвалення: 2019-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

26 квітня 2019 року № 826/17952/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Бояринцевої М.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

За позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю «ІДІДЖІ ГРУП»

до

Київської міської митниці ДФС

про

визнання протиправним та скасування рішення

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Ідіджі Груп» (далі позивач) звернулось до суду з позовною заявою про визнання протиправним та скасування рішення Київської міської митниці ДФС (далі відповідач) про коригування митної вартості товарів №UA100050/2017/000038/2 від 18.08.2017 року.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 03.01.2018 прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржуване рішення відповідача про коригування митної вартості товару є протиправним, оскільки ТОВ «ІДІДЖІ ГРУП» на виконання вимог Митного кодексу подано необхідні документи, що не містять, на думку позивача, розбіжностей. Позивач стверджує, що всі попередні та наступні митні оформлення аналогічного товару відбувалися за основним методом; посилається, що відповідачем у порушення п. 3 ст. 52, п.п. 4, 6 ст. 54 Митного кодексу України не надано обґрунтованої відповіді щодо підстав, за яких заявлена митна вартість не може бути визнана, а також підстав здійснення коригування.

Відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому він заперечує проти позову. Відповідач зазначає, що під час перевірки наданих до митного оформлення документів встановлено, що інформація про вартість перевезення вантажу є недостатньою для підтвердження числових значень таких витрат; декларантом не надано документи, які підтверджують митну вартість товару. Реалізуючи свої повноваження по здійсненню контролю правильності обчислення декларантом митної вартості, митницею застосовано резервний метод визначення митної вартості відповідно до статті 64 Митного кодексу України та прийнято рішення про коригування митної вартості товарів від 18.08.2017 № UA100050/2017/000038/2.

Відповідно до ч. 2 ст. 257, 262 Кодексу адміністративного судочинства України зазначена справа розглянута судом за правилами спрощеного позовного провадження.

Судом встановлено, що 02.01.2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Ідіджі Груп» та фірмою Gembird Electronics (Asia) Ltd. (Китай) було укладено Контракт № EDG-02012017 (надалі - Контракт), за умовами якого компанія Gembird Electronics (Asia) Ltd. (продавець за Контрактом) поставляє ТОВ «Ідіджі Груп» (покупець за Контрактом) обладнання і товари відповідно до найменування та кількості, наведених в Додатках № 1-60, які є невід’ємною частиною Контракту. За умовами п.2 Контракту продавець поставляє покупцеві обладнання і товари на умовах FOB Китай. Дозволяється поставка обладнання по частинах. Відповідно до п. 5.1 Контракту, Покупець проводить повну або часткову оплату фактично поставленого обладнання та товарів згідно з Додатком.

На виконання умов вищезгаданого Контракту та відповідно до підписаного сторонами Додатку № 12 від 08.07.2017 до нього, фірмою продавцем Gembird Electronics (Asia) Ltd. поставлено ТОВ «Ідіджі Груп» товари (проводи ізольовані електричні без з’єднувальних пристроїв для напруги не більше як 80 В: Lan кабелі, сигнальні кабелі) усього на суму 38577,50 доларів США.

09.18.2017 товариством з обмеженою відповідальністю «ІДІДЖІ ГРУП» було подано вантажно-митну декларацію типу ІМ 40ДЕ на товар «проводи ізольовані електричні без з’єднувальних пристроїв для напруги не більше як 80 В (в бухтах)», країна походження КНР, вагою 16107,5 кг., вартістю 38 577,5 USD, якій було присвоєно довідковий номер UA 100050/2017/339520.

Одночасно з декларацією позивачем подано наступні документи:

- Контракт № EDG-02012017 від 02.01.2017;

- Додаток № 12 від 08.07.2017 до контракту від 02.01.2017;

- Додаток № 1 від 10.07.2017 до контракту № EDG-02012017 від 02.01.2017;

- Пакувальний лист б/н;

- Інвойс № ІТІ-WD1 від 08.07.2017;

- Коносамент № D від 10.07.2017;

- CMR № 218410/1 від 08.08.2017;

- Договір на транспортно-експедиційне обслуговування № 0091/Т-2017 від 15.02.2017;

- Рахунок на оплату транспортних послуг № 986 від 03.08.2017;

- Видаткові накладні № 17042601 від 26.04.2017, № 17042702 від 27.04.2017, №17042801 від 28.04.2017;

- Прайс-лист від 01.07.2017.

Під час проведення митного оформлення посадовою особою відділу митного оформлення № 5 митного поста «Західний» Київської міської митниці ДФС було здійснено вивчення поданих документів внаслідок виникнення сумніву щодо митної вартості імпортованих товарів.

Позивачем на підтвердження правильності обчислення митної вартості, заявленої у ВМД № UA100050/2017/000038/2, були надані документальні примірники попередніх митних оформлень за ВМД №№ UA100050/2017/335993 від 19.04.2017, UA100050/2017/338162 від 29.06.2017, де задекларована ціна за аналогічний або подібний товар на рівні 2,1449 USD за н/кг та 2,1306 USD за н/кг відповідно, товар було випущено у вільний обіг.

Згідно з положеннями ст. 53 Митного кодексу України на вимогу митного органу позивачу запропоновано подати додаткові документи протягом 10 календарних днів. Позивачем подано наступні додаткові документи:

- Прайс-лист виробника на липень-вересень 2017;

- Копія митної декларації країни відправлення за № 66541991 від 06.07.2017;

- Виписки з бухгалтерської документації – видаткові накладні №№ LAAF-030 від 21.12.2016, LAAF-497 від 22.12.2016, LAAD-803 від 16.12.2016, AAAE-415 від 25.01.2017, EAAD-092 від 18.05.2017, GAAA-542 від 04.07.2017, EAAC-199 від 15.05.2017, EAAA-422 від 04.05.2017, CAAB-612 від 09.03.2017, CAAA-076 від 01.03.2017, CAAA-044 від 01.03.2017, FAAA-010 від 02.06.2017, FAAA-276 від 02.06.2017, FAAF-621 від 29.06.2017;

- Приклади продукції з інтернет-ресурсів, яка продається на внутрішньому ринку та має ідентичні або подібні характеристики.

18.08.2017 відповідачем було винесено рішення про коригування митної вартості №UA100050/2017/000038/2, в якому зазначено, що митним органом не може бути визнана митна вартість заявлена декларантом за основним методом за ціною контракту щодо товарів, які імпортуються. Митна вартість визначена відповідачем за резервним методом відповідно до статті 64 МК України та на підставі митних декларацій №UA100110/2017/306276, №UA100080/2017/237375, № UA125180/2017/607047 та № UA 125180/2017/608539.

Також Київською міською митницею ДФС відмовлено у митному оформленні товарів згідно з карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів № UA 100050/2017/00046, в якій роз'яснено вимогу подання нової митної декларації, заповненої належним чином з урахуванням рішення про коригування митної вартості від 18.08.2017 року № UA100050/2017/000038/2.

Позивач в порядку адміністративного оскарження звертався до відповідача 15.09.2017 та до Державної фіскальної служби України 03.10.2017 з листами про перегляд та скасування рішення відповідача про коригування митної вартості товарів № UA100050/2017/000038/2 від 18.08.2017, які залишили спірне рішення митниці в силі.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 49 Митного кодексу України (далі - МК України) митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно зі статтею 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Статтею 52 МК України визначено, що у випадках, визначених цим Кодексом, для заявлення митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України відповідно до митного режиму імпорту, митному органу, який проводить митне оформлення цих товарів, разом з митною декларацією та іншими необхідними для митного оформлення зазначених товарів документами в установленому порядку подається декларація митної вартості.

У декларації митної вартості наводяться відомості про метод визначення митної вартості товарів, числове значення митної вартості товарів та її складових, умови зовнішньоекономічного договору, що мають відношення до визначення митної вартості товарів, та надані документи, що підтверджують зазначене.

Відповідно до ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та (або) бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов’язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов’язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов’язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Положеннями ст. 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Статтею 52 МК України визначено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов’язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об’єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Частиною 2 статті 58 МК України та пунктом 1.14 наказу Міністерства фінансів України «Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення» №599 від 24.05.2012, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 червня 2012 року за № 984/21296, передбачено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та (або) відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов’язковою при її обчисленні.

Відповідно до частин 4, 5 ст. 58 МК України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов'язаних із продавцем осіб для виконання зобов'язань продавця.

Згідно зі ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та (або) недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Частиною 6 статті 54 МК України передбачено, що митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та (або) недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Аналіз наведених норм права дає можливість дійти висновку, що метод визначення митної вартості товару за ціною договору є основним. На підтвердження заявленої декларантом митної вартості товару, що визначена за першим методом, митному органу необхідно надати відповідні документи. При цьому застосування кожного наступного методу у їх послідовності можливе лише у разі обґрунтованої та об’єктивної неможливості застосування попереднього методу.

Оцінюючи висновки відповідача під час прийняття ним спірного рішення про коригування митної вартості товарів суд виходить із наступного.

Згідно з п.5.1 Контракту № EDG-02012017 від 02.01.2017 встановлено, що покупець проводить повну або часткову оплату фактично поставленого обладнання та товарів згідно з Додатком. Товари, щодо вартості яких було здійснено митне коригування, поставлялися на підставі Додатку № 12 від 08.07.2017 р. до Контракту № EDG-02012017 від 02.01.2017.

Відповідач стверджує, що додатком № 12 до Контракту термін оплати не встановлено, зазначені відомості також не відображені в інвойсі від 08.07.2017 № ІТІ-WDX1.

Разом з тим, суд критично ставиться до позиції відповідача, що не встановлення терміну оплати товару свідчить про обґрунтований сумнів у правильності визначення митної вартості, оскільки контракт передбачає оплату за фактично поставлений товар. Але разом з тим, суд приходить до висновку, що відповідач мав підстави для витребування додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товару у зв'язку з виникненням обґрунтованого сумніву щодо правильності заявленої митної вартості товару.

Відповідно до положень п. 5 ч.2 ст. 53 МК України документи, що подаються декларантом для підтвердження митної вартості товару, мають містити реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

Щодо твердження відповідача, що наданий позивачем прайс-лист на липень-вересень 2017 року не відповідає загальноприйнятій світовій практиці, суд зазначає наступне.

Прайс-листи продукції складаються виробником товару у процесі здійснення його господарської діяльності та не є технічними, товаросупровідними документами або документами, що засвідчують якість товару. Обов'язкової вимоги щодо отримання від суб'єкта зовнішньоекономічної діяльності - виробника товару вказаної вище документації чинним законодавством, що регулює порядок виконання зовнішньоекономічних операцій, не передбачено. Законодавством України не визначено типової форми прайс-листів, а тому вони викладаються в довільній формі.

Таким чином, відомості, наведені в прайс-листах фірми-виробника товару, не мають імперативного характеру, а отже, можуть прийматися митними органами лише до уваги, як додаткове джерело інформації для прийняття рішення щодо правильності визначення митної вартості.

Матеріалами справи встановлено, що на підтвердження митної вартості до митного оформлення було надано ВМД країни-відправлення (номер, присвоєний митним органом 66541991) від 06.07.2017. У зазначеній ВМД задекларовано товари: мережеві кабелі на суму 38 577,50 доларів США, що повністю відповідає сумі поставки, зазначеній в Додатку № 12 від 08.07.2017 до Контракту та загальній сумі інвойсу № ІТІ-WDX1.

Позивачем також було надано платіжні доручення, які стосуються попередніх поставок у рамках контракту від 02.01.2017 та свідчать про те, що позивач дійсно виконує свої зобов’язання у частині сплати за фактично поставлений товар.

Разом з тим, приймаючи рішення про визначення митної вартості імпортованого позивачем товару за резервним методом, митний орган не навів жодних розрахунків, за якими ним було визначено таку вартість товару, що є порушенням ст. 55 МК України. Натомість, здійснено порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних та подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено.

Відповідачем зазначається лише послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом.

У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

У графі 33 також вказується про проведення процедури консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору методів визначення митної вартості товарів відповідно до вимог статей 59 - 61 Кодексу. Результати проведеної консультації, а також причини, через які не можуть бути застосовані методи визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів (наприклад, відсутня інформація щодо вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів), фіксуються у графі.

Доказів того, що відповідач провів необхідну консультацію у належний спосіб матеріли справи не містять. Саме лише посилання на проведення консультації не можна вважати таким, що відповідає нормам закону.

Під час розгляду справи судом не встановлено, що в документах, які були подані декларантом разом з ВМД № UA100050/2017/000038/2 для підтвердження митної вартості товару, наявні недостовірні відомості, розбіжності чи ознаки підробок.

Відповідно до частини першої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з статтею 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (частина друга статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб’єктів владних повноважень.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що митницею при прийнятті рішення про коригування митної вартості товару безпідставно не прийняті до уваги надані відповідачу для митного оформлення імпортованого товару документи, що передбачені МК України та дають можливість визначити митну вартість товару за першим методом визначення митної вартості - за ціною договору (контракту).

Подані позивачем документи ідентифікують оцінюваний товар та містять об'єктивні і достовірні дані, що піддаються обчисленню, які підтверджують ціну товарів, що підлягає сплаті позивачем на користь продавця.

Отже, правильність визначення позивачем митної вартості товару за ціною договору, а також об'єктивна неможливість застосування першого методу не були спростовані відповідачем, а тому висновки щодо документального непідтвердження позивачем митної вартості товару є необґрунтованими, а подальше коригування вартості за допомогою іншого методу є протиправним.

За таких обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, тому позов визнається таким, що підлягає задоволенню повністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства при задоволенні позову сторони, яка не є суб’єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб’єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1600 гривень, що був сплачений згідно з платіжним дорученням № 2668 від 07.12.2017 року.

Керуючись статтями 2, 77, 139, 241-246, 255, 257 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ІДІДЖІ ГРУП» (04073, м. Київ, вул. Куренівська, 27, ) до Київської міської митниці ДФС (03124, м. Київ, б-р Вацлава Гавела 8-а, ) про визнання протиправним та скасування рішення задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UA100050/2017/000038/2 від 18.08.2017 року.

3. Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ІДІДЖІ ГРУП» (04073, м. Київ, вул. Куренівська, 27, ) судові витрати у розмірі 1600,00 грн. (одна тисяча шістсот гривень 00 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Київської міської митниці ДФС (03124, м. Київ, б-р Вацлава Гавела 8-а, ).

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, передбачені статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржена за правилами, встановленими статтями 292-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункт 15.5 пункту 15 Розділу VII “Перехідні положення” Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону № 2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя М.А. Бояринцева