Справа № 460/1026/19
Суддя: Щербаков В.В.
Дата ухвалення: 2019-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про залишення позовної заяви без руху
07 травня 2019 року м. Рівне№460/1026/19
Суддя Рівненського окружного адміністративного суду Щербаков В.В., розглядаючи матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 ОСОБА_2 до ДУ "Городищенська виправна колонія (№96)" про визнання рішення протиправним, зобов'язання вчинення певних дій, та перевіривши на предмет відповідності позовної заяви вимогам статей 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України,
До Рівненського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 ОСОБА_2 (далі іменується позивач) до ДУ "Городищенська виправна колонія (№96)" (далі іменується відповідач), в якому позивач просить суд
визнати проведення дисциплінарною комісією по питаннях доцільності застосування дисциплінарного стягнення від 06.08.2018 по складеному 31.07.2018 на позивача рапорту, а також рішення такої комісії бездіяльністю і порушенням прав позивача визначених статтями 3, 22, 28 Конституції України, ст.8 ч.2 п.2, ст.107 ч.1 п.12 КВК України виходячи з положень ст.151 ч.2 цього Кодексу, розділу ІІІ ч.1 п.1, розділу ХХХІІІ ч.1 п.2 ПВРУВП, а також порушенням ст.ст. 19 ч.2, 60 ч.1, 88 ч.1 Конституції України, ст.ст. 7 ч.1, 102 ч.1 КВК України розділу ХІХ ч.1 абз. 4 ПВРУВП;
зоов'язати відповідача відмінити протиправне рішення викладене в Постанові про накладення стягнення від 06.08.2018 таким чином поновити права позивача передбачені ст.ст.3, 22, 28 Конституції України, ст.8 ч.1 п.8, 107 ч.1 п.12 КВК України на виконання відповідачем норм ст.ст. 19 ч.1, 68 ч.1 Конституції України.
За результатами перевірки матеріалів позовної заяви в порядку статті 171 КАС України, суддя встановив, що адміністративний позов подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 КАС України.
Відповідно до пункту 8 частини 5 статті 160 КАС України в позовній заяві зазначаються перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви.
Згідно з частиною першою статті 161 КАС України до позовної заяви додаються її копії, а також копії доданих до позовної заяви документів відповідно до кількості учасників справи, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті.
Так, позивач в позовній заяві зазначає, що додає до неї рапорт в.о.начальника ДУ "Городищенська виправна колонія №96" ОСОБА_3 від 31.01.2018; пояснення засудженого ОСОБА_1 від 01.08.2018; висновок в.о.начальника СМРБ-ДПВ ВК-96 к-ан вн сл ОСОБА_4 від 03.08.2018; заяву в.о.начальника ВК-96 п.п-к вн сл ОСОБА_3 про ознайомлення з матеріалами попередньої перевірки по рапорту від 31.07.2018 та матеріалами особової справи й можливістю отримати необхідні копії від 01.08.2018. Всупереч, п.8 ч.5 ст.160 позивачем не додано до позовної заяви вищевказаних документів, що підтверджується актом ВДЗ (канцелярії) Рівненського окружного адміністративного суду від 02.05.2019 №9.
Крім того, позивач в позовній заяві зазначає, що додає матеріали до позовної заяви в двох екземплярах. Однак, другого екземпляру доданих до позовної заяви матеріалів позивачем не надано.
Частиною четвертою статті 161 КАС України визначено, що позивач зобовязаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).
За правилами частини першої статті 79 КАС України, учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.
Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом із поданням позовної заяви (частина друга статті 79 КАС України).
Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з обєктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк. Учасник справи також повинен надати докази, які підтверджують, що він здійснив усі залежні від нього дії, спрямовані на отримання відповідного доказу (частина четверта статті 79 КАС України).
Частиною першою статті 94 КАС України встановлено, що письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.
Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не визначено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього (частина друга статті 94 КАС України).
Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством (частина четверта статті 94 КАС України).
Відповідно до частини пятої статті 94 КАС України, учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу.
Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.
За приписами статті 74 КАС України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Системний аналіз вказаних вище норм КАС України дає підстави для висновку, що позивач повинен надати суду усі належні докази, якими обґрунтовується його правова позиція, разом з позовною заявою. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (стаття 73 КАС України). Статусу допустимих такі докази набувають лише за умови їх належного посвідчення. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення та повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу.
Позивач всупереч вказаним вимогам надав суду копії письмових доказів, не засвідчених у встановленому законодавством порядку.
Пунктом 5 частини першої статті 171 КАС України передбачено, що суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, зокрема чи позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).
Так, частиною першою статті 122 КАС України визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Відповідно до частини другої статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
З аналізу наведених норм слідує, що для звернення до суду встановлюється шестимісячний строк, а перебіг строку звернення до суду починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Предметом спору у даній справі є бездіяльність та рішення відповідача щодо притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності на підставі рапорту від 06.08.2018.
Проте, всупереч вимогам статті 122 КАС України, позивач звернувся до суду з позовом понад шестимісячний строк, встановлений КАС України, а саме 02.05.2019, тобто з пропущенням строку зверненням до суду.
Відповідно до частини шостої статті 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов'язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.
Заяви про поновлення строку звернення до суду позивачем подано не було, про причини пропуску строку звернення до суду у позовній заяві не зазначено.
У рішенні Конституційного Суду України № 17-рп/2011 від 13 грудня 2011 року визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків, обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судових захист і доступ до правосуддя.
Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»).
Крім того, Європейський суд з прав людини у рішенні від 28.03.2006 (справа «Мельник проти України») погодився з тим, що правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. А також указав, що зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані.
Отже, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
Таким чином, суд встановив, що позивач будучи обізнаним про можливе порушення своїх прав, свобод чи інтересів оскаржуваними бездіяльністю та рішенням відповідача у встановлений строк звернення до суду не звернувся, доказів обставин, які були об'єктивно непереборними, не залежали від волевиявлення позивача та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного звернення до суду з цим позовом суду не надав.
Згідно з частинами першою та другою статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
Отже, позивач має право звернутись до суду із заявою про поновлення строку звернення до суду, в якій необхідно зазначити обставини, що стали причиною пропуску строку звернення до суду та надати докази, якими підтверджуються ці обставини.
За приписами частини першої статті 169 КАС України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом пяти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
Враховуючи викладене, позовну заяву слід залишити без руху.
Позивачу слід усунути недоліки позовної заяви шляхом надання суду: копій документів долучених до позовної заяви засвідчених у встановленому порядку (для суду та для відповідача); заяви про поновлення строку звернення до суду з зазначенням підстав для поновлення строку та доказів на їх обґрунтування.
Враховуючи наведене та керуючись статтями 160, 161, 169, 241, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя
Позовну заяву ОСОБА_1 ОСОБА_2 до ДУ "Городищенська виправна колонія (№96)" про визнання рішення протиправним, зобов'язання вчинення певних дій - залишити без руху.
ОСОБА_5 ОСОБА_2 строк для усунення недоліків позовної зави протягом десяти днів з дня вручення (отримання) ухвали про залишення позовної заяви без руху.
ОСОБА_6 ОСОБА_2, що відповідно до пункту першого частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
Копію даної ухвали надіслати ОСОБА_1 ОСОБА_2.
Судове рішення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Суддя Щербаков В.В.