Справа № 520/2633/19
Суддя: Супрун Ю.О.
Дата ухвалення: 2019-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

06 травня 2019 р. Справа № 520/2633/19

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Супрун Ю.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (код НОМЕР_1, АДРЕСА_1) до Управління соціального захисту населення Барвінківської районної державної адміністрації Харківської області (, вул. Освіти, 17, м. Барвінкове, Барвінківський район, Харківська область, 64701) про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 (надалі за текстом - ОСОБА_1, позивач) звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Управління соціального захисту населення Барвінківської районної державної адміністрації Харківської області, в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Управління соціального захисту населення Барвінківської районної державної адміністрації щодо невиплати ОСОБА_1 державної допомоги при народженні дитини - доньки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1;

- визнати протиправною бездіяльність Управлінні соціального захисту населення Барвінківської районної державної адміністрації щодо невиплати ОСОБА_1 державної допомоги при народженні дитини - сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1;

- зобов'язати Управлінні соціального захисту населення Барвінківської районної державної адміністрації виплатити ОСОБА_1 заборгованість з виплат державної допомоги при народженні дитини - доньки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1;

- зобов'язати Управлінні соціального захисту населення Барвінківської районної державної адміністрації виплатити ОСОБА_1 заборгованість з виплат державної допомоги при народженні дитини - сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Крім того, позивач просить суд зобов'язати Управлінні соціального захисту населення Барвінківської районної державної адміністрації надати звіт до суду про виконання судового рішення.

Ухвалою судді Харківського окружного адміністративного суду від 25.03.2019 року відкрито спрощене провадження в адміністративній справі згідно з положеннями п. 2 ч. 1 ст. 263 КАС України, якою унормовано що суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Також, ухвалою судді Харківського окружного адміністративного суду від 25.03.2019 року відстрочено ОСОБА_1 сплату судового збору до винесення рішення за результатами розгляду адміністративного позову у справі № 520/2633/19.

Ухвалою судді Харківського окружного адміністративного суду від 25.03.2019 року клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду у справі №520/2633/19 за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Барвінківської районної державної адміністрації Харківської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії - задоволено. Визнано поважними причини пропуску строку звернення до суду у справі № 520/2633/19 за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Барвінківської районної державної адміністрації Харківської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії. Поновлено строк звернення до суду у справі № 520/2633/19 за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Барвінківської районної державної адміністрації Харківської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 263 КАС України, справи, визначені частиною першою цієї статті, суд розглядає у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Згідно з положеннями ч. 1 та ч. 2 ст. 262 КАС України, розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи за правилами загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п'ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач в 1992 році народила першу дитину, в 2000 році народила другу дитину. 13 грудня 2012 року актовим записом № 853 Єнакіївським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Єнакіївського міського управління юстиції у Донецькій області було зареєстроване народження доньки позивача ОСОБА_2, яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Єнакієве Донецької області, 13 грудня 2012 року актовим записом № 854 Єнакіївським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Єнакіївського міського управління юстиції у Донецькій області було зареєстроване народження сина позивача ОСОБА_3, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Єнакієве Донецької області - четверта дитина.

В місті Єнакієве, де позивач мешкала, органом соціального захисту населення їй було призначено допомогу на третю та четверту дитину, але виплата була розрахована рівними частинами на шість років.

В 2017 році позивач подала заяву на виплати та стала на облік в Управлінні соціального захисту населення Барвінківської районної державної адміністрації, де отримала нову довідку внутрішньо переміщеної особи з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції від 13.01.2017 року № . Крім того, отримала нову довідку на доньку ОСОБА_2 (13.01.2017 року № ), та сина ОСОБА_3 (13.01.2017 року №).

На звернення до Управління соціального захисту населення Барвінківської районної державної адміністрації Харківської області позивачу повідомили, що виплати не здійснюються по причині перевірки її місця проживання за адресою, вказаної у довідці переселенця. До цього часу державну допомогу, яка була вже нарахована, позивач так і не отримала.

Позивач вважає дії відповідача щодо невиплати їй державної допомоги при народженні дитини у зв'язку з відсутністю за адресою, вказаної у довідці переселенця протиправними та такими, що порушують її конституційні права, що і є підставою для звернення до суду з вказаним позовом.

Представником відповідача 05.04.2018 року подано до суду заперечення на позовну заяву, відповідно до якого він зазначив, що станом на 13.07.2017 року ОСОБА_1 в управління соціального захисту населення Барвінківської РДА для відновлення виплат не зверталася. На підставі ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав свобод внутрішньо переміщених осіб» згідно рішення начальника управління захисту населення Барвінківської районної державної адміністрації Харківської області від 13.07.2017 року було скасовано довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_1 за № від 13.01.2017 року. Станом на 02.04.2019 року на обліку як внутрішньо переміщена особа в сегменті «Облік ВПО» в Барвінківському районі ОСОБА_1, не перебуває.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 має статус внутрішньо переміщеної особи (довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № від 13.01.2017 року).

13 грудня 2012 року актовим записом № 853 Єнакіївським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Єнакіївського міського управління юстиції у Донецькій області було зареєстроване народження доньки позивача ОСОБА_2, яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Єнакієве Донецької області, 13 грудня 2012 року актовим записом №854 Єнакіївським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Єнакіївського міського управління юстиції у Донецькій області було зареєстроване народження сина позивача ОСОБА_3, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Єнакієве Донецької області (свідоцтва про народження серія НОМЕР_2, серія НОМЕР_3 відповідно).

Діти позивача також мають статус внутрішньо переміщених осіб (довідки щодо ОСОБА_2 від 13.01.2017 року № , щодо ОСОБА_3 від 13.01.2017 року № ).

Позивач звернулась до відповідача із заявою про призначення (перерахування) державної допомоги сім'ям з дітьми, а саме допомоги при народженні дитини, від 13.01.2017 року.

Відповідно до витягу з протоколу 13 засідання комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам Барвінківської раціонної державної адміністрації від 24.01.2017 року не підтвердився факт проживання ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2, за адресою: АДРЕСА_2. Вирішено не призначати (не відновлювати) соціальні виплати ОСОБА_1.

Рішенням відповідача № 05/13/336 від 13.05.2017 скасовано дію довідки про взяття на облік внутрішньо перемішеної особи гр. ОСОБА_1 № від 13.01.2017 року на підставі пункту 3 статті 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», згідно акту обстеження матеріально-побутових умов сім'ї, складеного Іванівською сільською радою Барвінківського району від 18.01.2017 року за адресою АДРЕСА_2 ОСОБА_1, не проживає.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керується наступними приписами норм чинного законодавства.

Суд зазначає, що відповідно до положень ст. 1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" № 1706-VII внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Наведене визначення поняття внутрішньо переміщеної особи має описовий характер та охоплює три види конституційно-правового статусу людини (громадянин України, іноземець та особа без громадянства). З огляду на визначення, внутрішньо переміщена особа - це особа, яка: перебуває на території України на законних підставах; має право на постійне проживання в Україні; була змушена залишити або покинути своє місце проживання в результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Відповідно до положень ст. 12 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" № 1706-VII підставою для скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та внесення відомостей про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб є обставини, за яких внутрішньо переміщена особа: 1) подала заяву про відмову від довідки; 2) скоїла злочин: дії, спрямовані на насильницьку зміну чи повалення конституційного ладу або на захоплення державної влади; посягання на територіальну цілісність і недоторканність України; терористичний акт; втягнення у вчинення терористичного акту; публічні заклики до вчинення терористичного акту; створення терористичної групи чи терористичної організації; сприяння вчиненню терористичного акту; фінансування тероризму; здійснення геноциду, злочину проти людяності або військового злочину; 3) повернулася до покинутого місця постійного проживання; 4) виїхала на постійне місце проживання за кордон; 5) подала завідомо недостовірні відомості.

Рішення про скасування дії довідки приймається керівником структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад за місцем проживання особи та надається внутрішньо переміщеній особі протягом трьох днів з дня прийняття такого рішення.

У разі неповідомлення внутрішньо переміщеною особою про її повернення до покинутого місця постійного проживання згідно з абзацом другим пункту 3 частини другої статті 9 цього Закону рішення про скасування дії довідки відповідно до пункту 3 частини першої цієї статті приймається на підставі інформації про тривалу відсутність (понад 60 днів) особи за місцем проживання, яка дає обґрунтовані підстави вважати, що внутрішньо переміщена особа повернулася до покинутого місця постійного проживання.

Інформацією, яка дає обґрунтовані підстави вважати, що внутрішньо переміщена особа повернулася до покинутого місця постійного проживання, є: дані, отримані з відповідних державних реєстрів; дані, отримані в результаті обміну інформацією структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад з органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування; дані, отримані в результаті обміну інформацією структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад з громадськими об'єднаннями, волонтерськими, благодійними організаціями, іншими юридичними та фізичними особами, що надають допомогу внутрішньо переміщеним особам відповідно до статті 16 цього Закону.

Як передбачено положеннями п. 3 Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, затвердженого Постановою КМ України № 365, структурні підрозділи з питань соціального захисту населення та/або робочі групи, що утворюються з представників територіальних підрозділів МВС, ДМС, СБУ, Національної поліції, Держфінінспекції, Держаудитслужби та Пенсійного фонду України за рішенням районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад (надалі - робоча група) також можуть проводити додаткові перевірки фактичного місця проживання/перебування внутрішньо перемішеної особи із складенням акта обстеження матеріально-побутових умов сім'ї.

Відповідно положень п. 6 Порядку № 365, за відсутності внутрішньо переміщеної особи за фактичним місцем проживання/перебування представник структурного підрозділу з питань соціального захисту населення або робочої групи робить відповідний запис в акті обстеження матеріально-побутових умов сім'ї і залишає внутрішньо переміщеній особі повідомлення про необхідність протягом трьох робочих днів з'явитися до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення для проходження фізичної ідентифікації.

Як передбачено п. 12 Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, затвердженого Постановою КМУ № 365, соціальні виплати припиняються у разі, зокрема, отримання інформації від Держприкордонслужби, МВС, СБУ, Мінфіну, Національної поліції, ДМС, Держфінінспекції, Держаудитслужби та інших органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування.

При цьому, суд зазначає, що положеннями ст. 14 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" № 1706-VII встановлено, що внутрішньо перемішені особи користуються тими ж правами і свободами відповідно до Конституції, законів та міжнародних договорів України, як і інші громадяни України, що постійно проживають в Україні. Забороняється їх дискримінація при здійсненні ними будь-яких прав і свобод на підставі, що вони є внутрішньо перемішеними особами.

Відповідно до приписів ст. 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" від 11.12.2003 року № 1382-IV громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом.

Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Як встановлено судом під час розгляду справи зі змісту витягу з протоколу 13 засідання комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам Барвінківської раціонної державної адміністрації від 24.01.2017 року, що довідку внутрішньо-переміщеної особи не скасовано, а відмовлено поновленню.

При цьому, зі змісту п.п. 2 п. 12 Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем фактичного проживання/перебування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 року № 365, соціальні виплати за рішенням комісій або органів, що здійснюють соціальні виплати, припиняються у разі встановлення факту відсутності внутрішньо переміщеної особи за фактичним місцем проживання/перебування згідно з актом обстеження матеріально-побутових умов сім'ї.

Рішенням відповідача № 05/13/336 від 13.05.2017 скасовано дію довідки про взяття на облік ВПО гр. ОСОБА_1 № від 13.01.2017 року на підставі пункту 3 статті 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», згідно акту обстеження матеріально-побутових умов сім'ї, складеного Іванівською сільською радою Барвінківського району від 18.01.2017 року за адресою АДРЕСА_2 ОСОБА_1, не проживає.

Однак суд зазначає, що відповідачем не надано жодних доказів, які дають обґрунтовані підстави вважати, що внутрішньо переміщена особа повернулася до покинутого місця постійного проживання.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

З врахуванням вищевикладеного суд приходить до висновку, що вищевказаний протокол та рішення відповідача є необґрунтованими та порушують права позивача, а тому суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та з метою захисту прав позивача визнати протиправними та скасувати протокол 13 засідання комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам Барвінківської раціонної державної адміністрації від 24.01.2017 року в частині не призначення (не відновлення) соціальних виплат ОСОБА_1 та рішення Управління соціального захисту населення Барвінківської районної державної адміністрації № 05/13/336 від 13.05.2017 року про скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи гр. ОСОБА_1 № від 13.01.2017 року.

Щодо позовних вимог про невиплату позивачу державної допомоги при народженні дітей, суд зазначає наступне.

Як передбачено ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до статті 10 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» №2811-ХІІ допомога при народженні дитини за цим Законом надається одному з батьків дитини (опікуну), який постійно проживає разом з дитиною.

За статтею 11 цього Закону допомога батькам при народженні дитини призначається на підставі свідоцтва про народження дитини.

Для призначення допомоги при народженні дитини до органу праці та соціального захисту населення за умови пред'явлення паспорта або іншого документа, що посвідчує особу, та свідоцтва про народження дитини подається одним з батьків (опікуном), з яким постійно проживає дитина, заява за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, та копія свідоцтва про народження дитини.

Вказані норми Закону кореспондуються з положеннями Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року № 1751.

Підставою для відмови в призначенні (поновленні) позивачці допомоги при народженні дитини стала відсутність її за адресою, зареєстрованою як фактичне місце проживання внутрішньо переміщеної особи.

Однак зазначена обставина не позбавляє позивачку та її дітей права на отримання допомоги, з огляду на таке.

Так, відповідно до пункту 13 Порядку № 365, комісія, крім підстав відмови у призначенні (відновленні) соціальної виплати, передбачених законодавством, може відмовити заявникові у призначенні (відновленні) такої виплати в разі його відсутності за фактичним місцем проживання/перебування, зазначеним у заяві про призначення (відновлення) соціальної виплати.

Попри це підзаконний нормативно-правовий акт не може змінювати в бік звуження права громадян, які встановлені нормативно-правовими актами вищої юридичної сили.

Закон № 2811-ХІІ не містить такої підстави для відмови у призначені допомоги, як відсутність особи за фактичним місцем проживання/перебування.

За статтею 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради Української РСР від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Варто зазначити, що допомога при народженні дитини за своєю природою є допомогою самій дитині, а не її батькам.

У цьому випадку відмова відповідача, в першу чергу, призводить до порушення інтересів дітей.

Додатково суд зазначає, що до суду не надано доказів щодо скасування довідок про взяття на облік як внутрішньо переміщених осіб дітей позивача.

Відповідно до статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема: права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов'язки громадянина; основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення; засади регулювання праці і зайнятості, шлюбу, сім'ї, охорони дитинства, материнства, батьківства; виховання, освіти, культури і охорони здоров'я; екологічної безпеки (пункти 1, 6).

Стаття 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" передбачає, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Суд також звертає увагу на положення статті 1 Конвенції, Статті 1 Додаткового протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Париж, 20.III.1952) яка передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права, положення Статті 14 Конвенції якою визначено, що користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідач, відмовляючи позивачу у поновленні виплат, діяв не на підставі, не в межах повноважень та не у спосіб, що передбачені чинним законодавством України.

З урахуванням встановлених у справі обставин суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог щодо визнання протиправною бездіяльності Управління соціального захисту населення Барвінківської районної державної адміністрації щодо невиплати ОСОБА_1 державної допомоги при народженні дитини - доньки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Керуючись принципом верховенства права, гарантованим ст. 8 Конституції України та ст.6 КАС України, суд на підставі ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" застосовує практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Суд враховує судову практику Європейського суду з прав людини, який у рішенні від 13.01.2011 (остаточне) по справі "ЧУЙКІНА ПРОТИ УКРАЇНИ" (CASE OF CHUYKINA v. UKRAINE) (Заява №28924/04) констатував, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов'язків.

Таким чином, стаття 6 Конвенції втілює "право на суд", в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (див. рішення від 21 лютого 1975 року у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (Golder v. the United Kingdom), пп. 28 - 36, Series A №18).

Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати "вирішення" спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні.

Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені (див. рішення у справах "Мултіплекс проти Хорватії" (Multiplex v. Croatia), заява №58112/00, п. 45, від 10 липня 2003 року, та "Кутіч проти Хорватії" (Kutic v. Croatia), заява №48778/99, п. 25, ECHR 2002-II).

У даному випадку задоволення позовних вимог щодо зобов'язання Управління соціального захисту населення Барвінківської районної державної адміністрації виплатити ОСОБА_1 заборгованість з виплат державної допомоги при народженні дитини - доньки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, є дотриманням судом гарантій на те, що спір між сторонами буде остаточно вирішений.

Також суд керується приписами ч. 4 ст. 245 КАС України, за змістом якої у разі визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії, суд може зобов'язати відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб'єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на те, що відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, не доведено правомірності вчинених ним дій, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відносно клопотання позивача про зобов'язання відповідача відповідно до статті 382 КАС України подати після набрання чинності рішення, звіт про виконання судового рішення, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Враховуючи, що встановлення судового контролю за виконанням судового рішення є правом, а не обов'язком суду, а також приписи статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України щодо обов'язковості судових рішень та відсутності об'єктивних обставин щодо невиконання судового рішення з боку відповідачів, суд не вбачає підстав для зобов'язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення.

Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі (частина 1 статті 143 КАС України).

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до приписів ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 5-10, 19, 77, 139, 241-246, 250, 255, 263, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (код НОМЕР_1, АДРЕСА_1) до Управління соціального захисту населення Барвінківської районної державної адміністрації Харківської області (, вул. Освіти, 17, м. Барвінкове, Барвінківський район, Харківська область, 64701) про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати протокол 13 засідання комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам Барвінківської раціонної державної адміністрації від 24.01.2017 в частині не призначення (не відновлення) соціальних виплат ОСОБА_1 (код НОМЕР_1, АДРЕСА_1).

Визнати протиправним та скасувати рішення Управління соціального захисту населення Барвінківської районної державної адміністрації Харківської області (, вул. Освіти, 17, м. Барвінкове, Барвінківський район, Харківська область, 64701) № 05/13/336 від 13.05.2017 року про скасування дії довідки про взяття на облік ВПО гр. ОСОБА_1 (код НОМЕР_1, АДРЕСА_1) № від 13.01.2017 року.

Визнати протиправною бездіяльність Управління соціального захисту населення Барвінківської районної державної адміністрації Харківської області (, вул. Освіти, 17, м. Барвінкове, Барвінківський район, Харківська область, 64701) щодо невиплати ОСОБА_1 (код НОМЕР_1, АДРЕСА_1) державної допомоги при народженні дитини - доньки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Зобов'язати Управління соціального захисту населення Барвінківської районної державної адміністрації Харківської області (, вул. Освіти, 17, м. Барвінкове, Барвінківський район, Харківська область, 64701) виплатити ОСОБА_1 (код НОМЕР_1, АДРЕСА_1) заборгованість з виплат державної допомоги при народженні дитини - доньки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління соціального захисту населення Барвінківської районної державної адміністрації Харківської області (, вул. Освіти, 17, м. Барвінкове, Барвінківський район, Харківська область, 64701) судові витрати по сплаті судового збору в дохід держави (отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО): 899998, рахунок отримувача: 6001, код класифікації доходів бюджету: 22030106) у розмірі 1536 (одна тисяча п'ятсот тридцять шість гривень) 80 копійок.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Текст рішення виготовлено 06 травня 2019 року.

Суддя Ю.О. Супрун