Справа № 820/2522/17
Суддя: Васильєва І.А.
Дата ухвалення: 2019-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

18 квітня 2019 року

Київ

справа №820/2522/17

адміністративне провадження №К/9901/1106/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді-доповідача: Васильєвої І.А.,

суддів: Пасічник С.С., Юрченко В.П.,

при секретарі: Горбатюку В.С.,

за участі представника позивача: Селіна О.В.,

розглянувши у судовому засіданні

касаційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області

на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 07.11.2017 (головуючий суддя: Рубан В.В.)

та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 12.12.2017 (головуючий суддя: Катунов В.В., судді: Бершов Г.Є., Ральченко І.М.)

по справі № 820/2522/17

за позовом Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області

до Товариства з обмеженою відповідальністю «НВК ТЕХНОЛОГІЇ ПІДЙОМУ»

про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна та накладення арешту на кошти,

ВСТАНОВИВ:

Головне управління Державної фіскальної служби у Харківській області (далі - позивач) звернулося до суду з адміністративним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «НВК ТЕХНОЛОГІЇ ПІДЙОМУ» (далі - відповідач, ТОВ) щодо підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна відповідача, застосованого на підставі рішення заступника начальника ГУ ДФС у Харківській області від 19.06.2017; накласти арешт на кошти, які перебувають на рахунках відповідача, відкритих у банківських установах, шляхом зупинення видаткових операцій на таких рахунках.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 07.11.2017, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 12.12.2017, адміністративний позов залишено без задоволення.

У касаційній скарзі позивач просить скасувати ухвалені у справі судові рішення з підстав порушення норм матеріального та процесуального права: підпункту 94.2.3 пункту 94.1, пункту 94.5, підпункту 94.6.2 пункту 94.6, пункту 94.10 ст. 94 Податкового кодексу України (далі - ПК України), ст.ст. 69, 86, 183-3 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), та прийняти нове рішення про задоволення позову.

За доводами касаційної скарги, судами не було враховано обставин правомірності застосування позивачем адміністративного арешту активів відповідача з огляду на неправомірний не допуск ним перевіряючих до перевірки, а звернення до суду у порядку позовного провадження, а не у порядку ст.. 183-3 КАС України обумовлено було оскарженням відповідачем наказу про призначення перевірки у суді.

У поданому до суду відзиві на касаційну скаргу, відповідач просить суд залишити цю скаргу без задоволення як безпідставну, а судові рішення - без змін.

Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Верховного Суду приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Фактичною підставою для звернення ГУ ДФС у Харківській області до суду із вказаною позовною заявою стало рішення заступника начальника ГУ ДФС у Харківській області від 19.06.2017 про застосування адміністративного арешту майна платників податків з підстави, встановленої підпунктом 94.2.3 пункту 94.2 ст. 94 ПК, а саме: відмова відповідача від допуску посадових осіб контролюючого органу для проведення документальної позапланової виїзної перевірки призначеної наказом від 28.04.2017 № 1744, за наявності законних підстав для її проведення.

На підтвердження факту не допуску службових осіб позивача до проведення перевірки складено акт про не допуск на документальну позапланову виїзну перевірку від 09.06.2017 № 1108/20-40-14-12-11 (а.с. 80-81).

Підпунктом 20.1.33 пункту 20.1 ст. 20 ПК встановлено, що контролюючі органи мають право: звертатися до суду щодо накладення арешту на кошти та інші цінності, що знаходяться в банку, платника податків, який має податковий борг, у разі якщо у такого платника податків відсутнє майно та/або його балансова вартість менша суми податкового боргу, та/або таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу

За визначенням пункту 94.1 ст.94 ПК адміністративний арешт майна платника податків (далі - арешт майна) є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов'язків, визначених законом.

У пункті 94.2 цієї статті передбачені обставини, за наявності яких може бути застосовано адміністративний арешт майна, до яких згідно підпункту 94.2.3 віднесено таку обставину як: платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.

Згідно з підпунктами 94.6.1 та 94.6.2 пункту 94.6 ст. 94 цього Кодексу керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу за наявності однієї з обставин, визначених у пункті 94.2 цієї статті, приймає рішення про застосування арешту майна платника податків, яке надсилається: платнику податків з вимогою тимчасово зупинити відчуження його майна; іншим особам, у володінні, розпорядженні або користуванні яких перебуває майно такого платника податків, з вимогою тимчасово зупинити його відчуження.

При цьому, частиною 2 пункту 94.6 встановлено, що арешт коштів на рахунку платника податків здійснюється виключно на підставі рішення суду шляхом звернення контролюючого органу до суду.

Підстави для застосування як адміністративного арешту майна, так і арешту коштів на рахунках платника податків, є універсальними та визначені пунктом 94.2 статті 94 Податкового кодексу України. Обидва види арешту, за загальним правилом, застосовуються з однакових підстав і розрізняються лише процедурою застосування - або за рішенням керівника податкового органу (щодо майна, відмінного від коштів), або за рішенням суду (арешт коштів).

Відповідно до пункту 94.10 ст. 94 ПК арешт на майно може бути накладено рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, обґрунтованість якого протягом 96 годин має бути перевірена судом.

Зазначений строк не може бути продовжений в адміністративному порядку, у тому числі за рішенням інших державних органів, крім випадків, коли власника майна, на яке накладено арешт, не встановлено (не виявлено). У цих випадках таке майно перебуває під режимом адміністративного арешту протягом строку, визначеного законом для визнання його безхазяйним, або у разі якщо майно є таким, що швидко псується, - протягом граничного строку, визначеного законодавством. Порядок операцій з майном, власника якого не встановлено, визначається законодавством з питань поводження з безхазяйним майном.

Строк, визначений цим пунктом, не включає добові години, що припадають на вихідні та святкові дні.

Підпунктом 94.19.1 пункту 94.19 цієї статті визначено, що припинення адміністративного арешту майна платника податків здійснюється у зв'язку з: відсутністю протягом строку, зазначеного у пункті 94.10, рішення суду про визнання арешту обґрунтованим

Застосовуючи вказані правові норми, суди попередніх інстанцій зробили обґрунтований та юридично правильний висновок, що для реалізації вказаного повноваження контролюючого органу щодо звернення до суду на предмет перевірки обґрунтованості накладеного арешту на майно протягом 96 годин з часу прийняття рішення про такий арешт ст. 183-3 КАС України передбачено право звернення до суду із відповідним поданням. Виключно у межах цього провадження суд наділений повноваженнями розглянути подання контролюючого органу у 96 годинний строк. Отже, з огляду на сплив такого строку на дату ухвалення постанови суду першої інстанції відсутні підстави для задоволення позову у цій частині, так як такий арешт є припиненим.

Разом із тим не можна погодитися із висновками судів попередніх інстанцій у частині позовних вимог про накладення арешту на кошти відповідача, які перебувають на рахунках відповідача, відкритих у банківських установах, шляхом зупинення видаткових операцій на таких рахунках. Так, відмовляючи у задоволені позову в цій частині, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що нормами ПК не передбачено повноваження податкового органу звертатись до суду з позовом про застосування арешту на кошти відповідача у вигляді зупинення видаткових операцій на рахунках платника податків.

Такий висновок, однак, не відповідає правильному застосуванню норм матеріального права, так як арешт коштів на рахунках та зупинення видаткових операцій на рахунках платника податків є тотожними поняттями для цілей регулювання податкових правовідносин.

Так відповідно до частини 2 ст. 59 Закону України «Про банки і банківську діяльність» у редакції Закону України від 23.03.2017 № 1983-VIII зупинення власних видаткових операцій банку за його рахунками, а також видаткових операцій за рахунками юридичних або фізичних осіб здійснюється в разі накладення арешту відповідно до частини першої цієї статті, а також в інших випадках, передбачених договором, Законом України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення", іншими законами та/або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку, кореспондентському рахунку. Зупинення видаткових операцій здійснюється в межах суми, на яку накладено арешт, крім випадків, коли арешт накладено без встановлення такої суми або коли інше передбачено договором, законом чи умовами такого обтяження.

Отже суди попередніх інстанцій зробили помилковий висновок про відсутність у контролюючого органу повноважень на звернення до суду з позовом про накладення арешту на кошти відповідача у вигляді зупинення видаткових операцій на його банківських рахунках.

Судами не було встановлено обставин у справі, на які позивач посилається як на підставу застосування адміністративного арешту активів відповідача у вигляді зупинення видаткових операцій на рахунках платника податків - не допуск працівників контролюючого органу до проведення перевірки.

При цьому судам необхідно врахувати, що недопуск працівників податкового органу до проведення перевірки можуть мати як правомірний характер, так і не правомірний характер, у випадку відсутності у платника податків правових підстав для такого не допуску.

Ці обставини відповідно до частини 1 ст. 138 КАС України у редакції, чинній до внесення змін законом України від 03.10.2017) входять до предмета доказування при розгляді судом адміністративного позову стосовно застосування адміністративного арешту активів відповідача у вигляді зупинення видаткових операцій на рахунках платника податків.

Обов'язок суду встановити дійсні обставини справи при розгляді адміністративного позову безвідносно до позиції сторін випливає з офіційного з'ясування обставин справи як принципу адміністративного судочинства, закріпленого нормами статті 7, частин 4 та 5 ст. 11 КАС України (у редакції, чинній до внесення змін законом України від 03.10.2017) та закріплено також у частині 4 ст. 9 КАС України (у редакції, чинній на дату ухвалення цієї постанови).

Частиною 1 ст. 242 КАС України (у редакції, чинній на дату ухвалення цієї постанови) встановлено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права (частина 2 цієї статті)

Згідно з частиною 3 обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Вищенаведені порушення судами норм процесуального права призвели до передчасних висновків щодо суті спору в частині вимог про накладення адміністративного арешту на кошти відповідача.

Відповідно до частини 2 ст. 353 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо: 1) суд не дослідив зібрані у справі докази; або 2) суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів, або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи; 3) суд встановив обставини, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів.

Під час нового розгляду справи суду слід взяти до уваги викладене в цій постанові, перевірити належним чином доводи сторін щодо обґрунтованості підстав, якими позивач обґрунтовує необхідність накладення арешту на кошти відповідача. Для чого, у разі необхідності, зобов'язати сторони надати докази, яких не буде вистачати для з'ясування відповідних обставин, або ж витребувати такі докази у інших осіб, в яких вони можуть знаходитися; дати правильну юридичну оцінку встановленим обставинам та постановити рішення відповідно до вимог статті 242 КАС України

Керуючись ст.ст. 341, 344, 349, 350, 353, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області задовольнити частково.

Скасувати постанову Харківського окружного адміністративного суду від 07.11.2017 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 12.12.2017 у частині відмови у задоволенні позову про накладення арешту на кошти, які перебувають на рахунках Товариства з обмеженою відповідальністю «НВК ТЕХНОЛОГІЇ ПІДЙОМУ», відкритих у банківських установах, шляхом зупинення видаткових операцій на таких рахунках та в цій частині справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

В іншій частині позовних вимог постанову Харківського окружного адміністративного суду від 07.11.2017 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 12.12.2017 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і не підлягає оскарженню.

Головуючий суддя:І.А. Васильєва
Судді: С.С. Пасічник
В.П. Юрченко