Справа № 826/6091/16
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2019-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

22 квітня 2019 року № 826/6091/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Федорчука А.Б., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1
до третя особаУповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича Фонд гарантування вкладів фізичних осіб
про визнання протиправним дій та рішення, зобов'язання вчинити дії,,

Суд розглядає справу в порядку письмового провадження відповідно до вимог частини 3 статті 194 Кодексу адміністративного судочинства України.

О Б С Т А В И Н И С П Р А В И:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулася ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) з адміністративним позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в АТ «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича (далі по тексту - відповідач), третя особа - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, в якому (з урахуванням ухвали про закриття провадження в частині) просить:

- зобов'язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича надати Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) як вкладника, який має право на виплату відшкодування у розмірі 200 000,00 грн. за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що відсутність позивача в Загальному реєстрі вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб зумовлена тим, що депозитний договір, укладений між АТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1 визнано нікчемним на підставі пункту 7 частини 3 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а саме з підстав, що банк уклав правочин, умови якого передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.

На думку позивача, депозитний договір є таким, що укладений на індивідуальних умовах або з метою надання переваг окремим кредиторам не можуть бути правовою підставою для визнання правочину нікчемним та відмови у включенні до реєстру на відшкодування коштів, оскільки відповідачем не доведено факту надання таких переваг, а спеціальні пропозиції процентних ставок за вкладом «Найкращий від Миколая» були надані не лише позивачу, а й іншим вкладникам банку. Сама по собі обставина розміщення позивачем вкладу не свідчить про індивідуальний характер такого вкладу та не може бути розцінена як привілеї.

Крім того, на переконання позивача, саме уповноважена особа фонду наділена повноваженнями на подання додаткової (уточнюючої) інформації про вкладників, які мають право на відшкодування.

У запереченнях на адміністративний позов представник уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича зазначив, що комісія з перевірки правочинів дійшла до висновку, що умови договорів банківських вкладів, укладені між Банком та фізичними особами після 16 січня 2015 року включно, за якими здійснювалися перерахування коштів на вкладні рахунки з рахунків фізичних осіб, що є одночасно кредиторами банку, надають кредиторам-фізичним особам переваги перед іншими кредиторами, а отже такі договори банківського вкладу є нікчемними з підстав, визначених пунктом 7 частини 3 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

На думку представника відповідача, фактично кошти на рахунок позивача вносились третьою особою шляхом безготівкового перерахування, що є порушенням умов договору та пункту 5.11 Правил банківського обслуговування фізичних осіб у АТ «Дельта Банк», що є обов'язковим до застосування сторонами.

Додатково представник відповідача повідомив, що дії посадової особа АТ «Дельта Банк» щодо затримки підписання наказу №2650 від 03 листопада 2014 року «Щодо стабілізації діяльності Банку» від 03 листопада 2014 року по 15 січня 2015 року призвели до того, що за період з 03 листопада 2014 року по 15 січня 2015 року всупереч обмеженням, встановленим Постановою Національного банку України, мав місце значний приріст за вкладами, розміщеними в АТ «Дельта Банк» та за залишками на поточних рахунках фізичних осіб, що підлягають відшкодуванню Фондом.

Відповідно до частини 3 статті 194 Кодексу адміністративного судочинства України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва,-

В С Т А Н О В И В:

З матеріалів справи вбачається, що 19 лютого 2015 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та ОСОБА_1 укладено договір №014-28004-190215 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» у доларах США, предметом якого є прийняття на вкладний (депозитний) рахунок №7712 грошових коштів в сумі 8 000,00 доларів США на строк до 20 травня 2015 року.

Вимогами пунктів 1.4, 1.8 договору передбачено, що процентна ставка становить 5.5 процентів річних. Зарахування вкладу на рахунок здійснюється з власного поточного або вкладного (депозитного) рахунку вкладника, відкритого в банку, або готівкою через касу банку в день укладання сторонами цього договору.

19 лютого 2015 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду №1 до договору №014-28004-190215 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» у доларах США, відповідно до якої пункт 1.8 договору викладено у наступній редакції: «зарахування вкладу на рахунок здійснюється з власного поточного або вкладного (депозитного) рахунку вкладника, відкритого в Банку, або шляхом перерахування з відкритого в Банку поточного рахунку іншої фізичної особи - резидента, або готівкою через касу Банку в день укладання сторонами цього Договору. Виключно для цілей цього Договору сторони домовились, що умови пункту 5.11 Правил до відносин, що виникають на підставі цього договору не застосовуються.

У разі, якщо в день укладання сторонами цього договору не буде здійснено зарахування/перерахування коштів, що становлять суму вкладу на рахунок, цей договір вважається таким, що не був укладений.

Відповідно до наявної в матеріалах справи копії платіжного доручення в іноземній валюті для фізичної особи, яка не здійснює підприємницької діяльності №46162477 від 19 лютого 2015 року, на рахунок позивача зараховано 8 000,00 доларів США, які надійшли з банківського рахунку ОСОБА_3, відкритого в АТ «Дельта Банк».

Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 02 березня 2015 року №150 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02 березня 2015 року №51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк», згідно з яким з 03 березня 2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у АТ «Дельта Банк».

Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ «Дельта Банк» призначено провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Кадирова В.В.

16 червня 2015 року ОСОБА_1 звернулась до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ «Дельта Банк» Кадирова В.В. із заявою щодо надання інформації стосовно невиплати їй відшкодування грошових коштів, зокрема, згідно договору №014-28004-190215 від 19 лютого 2015 року.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду «Про продовження строків здійснення тимчасової адміністрації у АТ «Дельта Банк» від 03 серпня 2015 року №147 строки здійснення тимчасової адміністрації у АТ «Дельта Банк» продовжено по 02 жовтня 2015 року включно.

Відповідно до витягу з протоколу засідання Комісії з перевірки правочинів (договорів) за вкладними операціями АТ «Дельта Банк» призначеної наказом від 29 травня 2015 року №408 та витягу з наказу від 16 вересня 2015 року №813, застосовано наслідки нікчемності догорів банківського вкладу (депозиту) згідно з додатком та, зокрема, договору банківського вкладу (депозиту) від 19 лютого 2015 року №014-28004-190215.

Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 02 жовтня 2015 року №664 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд гарантування) прийнято рішення від 02 жовтня 2015 року №181 «Про початок процедури ліквідації АТ «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку».

На підставі цього розпочато процедуру ліквідації Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», призначено уповноважену особу Фонду гарантування та делеговано всі повноваження ліквідатора АТ «Дельта Банк», визначені статтями 37, 38, 51, частинами першою та другою статті 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Кадирову Владиславу Володимировичу на два роки з 05 жовтня 2015 року по 04 жовтня 2017 року включно.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 20 лютого 2017 року №619 продовжено строки здійснення процедури ліквідації АТ «Дельта Банк» на два роки до 04 жовтня 2019 року.

Як стверджував позивач, їй стало відомо, що депозитний договір, укладений між АТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1 визнано нікчемним на підставі пункту 7 частини 3 статті 38 Закону України «Про гарантування вкладів фізичних осіб».

Незгода позивача із діями та рішенням відповідача, зумовила її звернення до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір, суд виходить з такого.

Спірні відносини врегульовано Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23 лютого 2012 року №4452-VI, Положенням про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженим рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09 серпня 2012 року №14, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 07 вересня 2012 року за №1548/21860.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами. Гарантії Фонду не поширюються на відшкодування коштів за вкладами у випадках, передбачених цим Законом.

Визначення вкладника та вкладу надано в частині першій статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», відповідно до яких: вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти (пункт 3); вкладник - фізична особа (у тому числі фізична особа-підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката (пункт 4).

Судом встановлено, що між АТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1 укладено договір від 19 лютого 2015 року №014-28004-190215 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від миколая» у доларах США, на виконання умов якого перераховані кошти у розмірі 8 000,00 доларів США з рахунку ОСОБА_3, що підтверджується платіжним дорученням від 19 лютого 2015 року №46162477, вказані обставини сторонами не заперечувались.

Як зазначалось судом, відповідно до витягу з протоколу засіданні Комісії з перевірки правочинів (договорів) за вкладними операціями АТ «Дельта Банк» призначеної наказом від 29 травня 2015 року №408 та витягу з наказу від 16 вересня 2015 року №813, застосовано наслідки нікчемності догорів банківського вкладу (депозиту) згідно з додатком та, зокрема, до договору банківського вкладу (депозиту) від 19 лютого 2015 року №014-28004-190215.

У повідомленні зазначено, що висновок про нікчемність договору зроблено на підставі пункту 7 частини третьої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Зі змісту письмових заперечень вбачається, що відповідач дійшов висновку про нікчемність вказаного договору, оскільки кошти в порушення умов договору банківського вкладу (депозиту) та банківських правил надійшли на рахунок позивача з банківського рахунку іншої особи в період дії постанови Національного банку України від 30 жовтня 2014 року №692/БТ «Про віднесення АТ «Дельта Банк» до категорії проблемних», що, на думку відповідача, свідчить про штучність та фіктивність створення правових підстав для отримання коштів, що перевищують суми гарантованого відшкодування. Крім того, цією постановою зупинено операції щодо відкриття поточних рахунків фізичним особам та зарахування на рахунки фізичних осіб коштів, що переказуються з рахунків, відкритих в АТ «Дельта Банк».

Відповідно до статті 1058 Цивільного кодексу України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором (частина перша). До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу (частина третя).

Згідно зі статтею 1062 Цивільного кодексу України на рахунок за банківським вкладом зараховуються грошові кошти, які надійшли до банку на ім'я вкладника від іншої особи, якщо договором банківського вкладу не передбачено інше. При цьому вважається, що вкладник погодився на одержання грошових коштів від іншої особи, надавши їй необхідні дані про рахунок за вкладом. Кошти, помилково зараховані на рахунок вкладника, підлягають поверненню відповідно до статті 388 цього Кодексу.

Подібні положення визначені пунктом 10.12 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року №492, за яким кошти на вкладний (депозитний) рахунок фізичної особи можуть бути внесені вкладником готівкою, перераховані з іншого власного вкладного (депозитного) або поточного рахунку. Після закінчення строку або настання інших обставин, визначених законодавством України чи договором банківського вкладу, кошти з вкладного (депозитного) рахунку повертаються вкладнику шляхом видачі готівкою або в безготівковій формі на зазначений у договорі рахунок вкладника для повернення коштів чи за заявою вкладника на інший його рахунок. На вкладний (депозитний) рахунок фізичної особи можуть зараховуватися кошти, які надійшли на ім'я власника рахунку від іншої особи, якщо договором банківського вкладу не передбачено інше. У цьому разі вважається, що власник рахунку погодився на одержання грошових коштів від іншої особи, надавши їй необхідні дані про свій вкладний (депозитний) рахунок.

Відповідно до пункту 5.11 Правил банківського обслуговування фізичних осіб в АТ «Дельта Банк», затверджених рішенням ради директорів АТ «Дельта Банк» (протокол від 20 березня 2013 року №14) зарахування на вкладний (депозитний) рахунок грошових сум для вкладника від третьої особи не допускається.

Судом встановлено, що кошти на депозитний рахунок позивача надійшли 19 лютого 2015 року від іншої особи з рахунку, відкритого в АТ «Дельта Банк». Договором від 19 лютого 2015 року №014-28004-190215 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» у доларах США визначалось, що банк приймає від вкладника внесені ним в порядку передбаченим цим договором грошові кошти. Водночас, за умовами додаткової угоди від 19 лютого 2015 року №1 до договору №014-28004-190215 сторони домовилися доповнити пункт 1.2 договору підпунктом 1.2.1, відповідно до якого зарахування вкладу на рахунок здійснюється шляхом перерахування з відкритого в банку поточного рахунку іншої фізичної особи - резидента. Виключно для цілей цього договору сторони домовились, що умови пункту 5.11 Правил банківського обслуговування фізичних осіб у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк» до відносин, що виникають на підставі до цього Договору, не застосовуються.

На думку суду, внесені зміни до договору вкладу щодо можливості зарахування коштів на рахунок позивача від третіх осіб не суперечить наведеним нормам Цивільного кодексу України .

В своїх запереченнях відповідач зазначив, що перерахування коштів з рахунків ОСОБА_3 на рахунки позивача мало на меті отримання коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Суд звертає увагу, що перерахування коштів з одного рахунку на інший є виконанням банком свого обов'язку за договором банківського рахунку. Списання та зарахування коштів за банківськими рахунками здійснюється, зокрема, відповідно до договорів обслуговування банківських рахунків, Інструкції про безготівкові рахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Національного банку України від 21 січня 2004 року №22, згідно з пунктом 1.4 Глави 1 якої розрахунковий документ - документ на паперовому носії, що містить доручення та/або вимогу про перерахування коштів з рахунку платника на рахунок отримувача. Відтак, до цих правовідносин не можуть бути застосовані положення пункту 7 частини третьої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року справа №826/1476/15 зазначено, якщо внаслідок проведених операцій Фонду, а не банку, завдані збитки (штучно збільшена сума гарантованих державною виплат), то стаття 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не може бути застосована. В такому випадку Фонд має звертатися до суду з вимогою про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину на підставі статті 228 Цивільного кодексу України. Лише за наявності рішення суду можна застосовувати до позивачів будь-які наслідки недійсності нікчемного правочину за цією статтею.

Отже, встановлені обставини дають підстави для висновку, що на момент початку процедури виведення банку з ринку позивач був вкладником відповідно до договору банківського вкладу від 19 лютого 2015 року №014-28004-190215 та на його рахунку розміщувався вклад. Відтак, Уповноваженою особою Фонду необґрунтовано не включено рахунок позивача до переліку рахунків вкладників з визначенням розрахункових сум відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду.

Процедура визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, передбачена статтею 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (у редакції, чинній на час повідомлення про нікчемність правочину), за якою: уповноважена особа Фонду складає перелік рахунків вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку (частина перша); уповноважена особа Фонду протягом 15 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку формує перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню (пункт 1 частини другої); виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр відшкодувань вкладникам для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду. Фонд не пізніше ніж через 20 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку розміщує оголошення про початок відшкодування коштів вкладникам на офіційному веб-сайті Фонду (частина третя).

Відповідно до підпункту 3 пункту 6 Розділу ІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами (в редакції, чинній на час судового розгляду справи) протягом дії тимчасової адміністрації та/або ліквідації банку уповноважена особа Фонду може надавати зміни та/або доповнення до переліків (абзац п'ятнадцятий), зміни та/або доповнення до переліків надаються неплатоспроможним банком до Фонду на паперових та електронних носіях разом із супровідним листом (абзац шістнадцятий).

Розділом ІІІ цього Положення встановлено, що Фонд складає на підставі Переліку реєстр відшкодувань вкладникам для здійснення виплат за формою, наведеною у додатку 8 до цього Положення (Загальний реєстр), що затверджується виконавчою дирекцією Фонду (пункт 2), Фонд здійснює відшкодування коштів за вкладами відповідно до Загального реєстру за частинами Загального реєстру (абзац перший пункту 5), виплати здійснюються через банки-агенти на підставі укладених з ними договорів (пункт 6).

З огляду наведене правове регулювання, враховуючи висновок суду про протиправність невключення Уповноваженою особою Фонду рахунку позивача до переліку рахунків вкладників, які мають право на відшкодування коштів в ПАТ «Дельта Банк» за рахунок Фонду, зважаючи, що на рахунку позивача №7712 обліковувалось 8 000 доларів США, підлягає задоволенню вимога про зобов'язання Уповноваженої особи Фонду подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про ОСОБА_1 як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами в АТ «Дельта Банк» на підставі договору банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» у доларах США від 19 лютого 2015 року №014-28004-190215 за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Щодо юрисдикції спору, то судом враховано постанову Великої Палати Верховного Суду від 12 квітня 2018 року справа №820/11591/15, в якій зазначено, що спір стосовно права на відшкодування вкладів фізичних осіб за рахунок коштів Фонду є публічно-правовим і не є спором у зв'язку з процесом ліквідації банку, а має окремий характер і стосується виконання окремої владної функції Фонду, а саме організації виплат відшкодувань за вкладами.

За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до вимог частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з частинами 1-2 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Вимогами статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (частина 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України).

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, позивач надала належні та допустимі докази в обґрунтування заявлених ним позовних вимог, а тому, беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 72-73, 76-77, 139, 143, 243-246, 255, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

2. Зобов'язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича надати Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) як вкладника, який має право на виплату відшкодування у розмірі 200 000,00 грн. за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

3. Стягнути на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) понесені ним судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 551,20 грн. (п'ятсот п'ятдесят одну гривню 20 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації АТ «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича (01014, місто Київ, бул Дружби Народів, буд. 38).

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення встановленого ст. 295 КАС України строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя А.Б. Федорчук