Справа № 826/15237/18
Суддя: Григорович П.О.
Дата ухвалення: 2019-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

26 квітня 2019 року № 826/15237/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Григоровича П.О., розглянув в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1
доГолосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві
про визнання незаконними та скасування постанов,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві (надалі - відповідач), якому просить:

- визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Левицького Тимофія Костянтиновича від 06.11.2017 якою відкрито виконавче провадження № 55078798 щодо виконання постанови Державної виконавчої служби від 10.01.2017 у виконавчому провадженні № 53232037;

- визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Левицького Тимофія Костянтиновича від 15.08.2018 у виконавчому провадженні № 55134912 про стягнення виконавчого збору.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 18.10.2017 №752/3149/15-ц визнано виконавчі листи № 752/3149/15-ц, видані 04.01.2017 року Голосіївським районним судом м. Києва по справі № 752/3149/15-ц, провадження №3/7521494/16, такими, що не підлягають виконанню, внаслідок чого оскаржувані постанови підлягають скасуванню, як такі, що винесені в межах виконавчого провадження по примусовому виконанню виконавчого листа, який не підлягає виконанню.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 22.10.2018 поновлено пропущений строк звернення до суду. Прийняти позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі. Роз'яснено сторонам, що справа буде розглядатись одноособово суддею Григоровичем П.О. в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами. Запропоновано відповідачу у п'ятнадцятиденний строк з дня вручення йому даної ухвали надати відзив на позовну заяву.

Ухвала суду про відкриття провадження у справі отримана відповідачем 26.10.2018, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №167.

Відповідач правом на подання відзиву не скористався, а отже суд вважає за можливе розглянути справу і вирішити спір на підставі наявних доказів.

Розглянувши подані документи і матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд м. Києва зазначає наступне.

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Голосіївського районного суду м. Києва перебувала справа №752/3149/15-ц за позовом ОСОБА_4 від імені та в інтересах ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики.

За результатами судового розгляду 05.10.2016 року судом було ухвалено рішення яким позовні вимоги ОСОБА_4 від імені та в інтересах ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики, залишено без задоволення.

Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 06.12.2016 року зазначене вище рішення Голосіївського районного суду м. Києва було скасоване та ухвалено нове, яким позовні вимоги ОСОБА_5 задоволено.

04.01.2017 року Голосіївським районним судом м. Києва по справі № 752/3149/15-ц за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики було видано два виконавчих листи щодо стягнення 3 654, 00 грн. судового збору за розгляд справи апеляційним судом та щодо стягнення з ОСОБА_1 суми заборгованості за договором позики у розмірі 4 723 852, 00 грн.

На підставі вказаного виконавчого листа Голосіївським районним відділом державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві відкрито виконавче провадження №53232037.

10 січня 2017 року в рамках даного виконавчого провадження прийнято постанову про стягнення виконавчого збору.

06.11.2017 Голосіївським районним відділом державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві прийнято оскаржувану постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №55078798 по примусовому виконанню постанови від 10.01.2017 ВП №53232037 про стягнення виконавчого збору.

Крім того, 15.08.2018 відповідачем прийнято другу оскаржувану постанову про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні №55134912, що відкрито на підставі іншого виконавчого листа - від 07.11.2017 №752/3149/15-ц, виданого Голосіївським районним судом міста Києва.

Не погоджуючись з правомірністю і обґрунтованістю оскаржуваних постанов, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Оцінивши за правилами ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України надані сторонами докази та пояснення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає, що позов підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.

Закон України «Про виконавче провадження» № 1404-VІІІ від 02.06.2016 року визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Відповідно до частини 1 статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Частиною 1 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

У відповідності до частини 4 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов'язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Згідно статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» примусовому виконанню підлягають рішення на підставі таких виконавчих документів:

1) виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України;

2) ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом;

3) виконавчих написів нотаріусів;

4) посвідчень комісій по трудових спорах, що видаються на підставі відповідних рішень таких комісій;

5) постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди;

6) постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом;

7) рішень інших державних органів та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами;

8) рішень Європейського суду з прав людини з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", а також рішень інших міжнародних юрисдикційних органів у випадках, передбачених міжнародним договором України;

9) рішень (постанов) суб'єктів державного фінансового моніторингу (їх уповноважених посадових осіб), якщо їх виконання за законом покладено на органи та осіб, які здійснюють примусове виконання рішень.

Частиною 1 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зокрема за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

У відповідності до частини 5 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов'язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Як зазначалось вище, перша оскаржувана постанова від 06.11.2017 про відкриття виконавчого провадження №55078798, прийнята з метою примусового виконання постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, що, в свою чергу, прийнята у виконавчому провадженні №53232037, відкритому на підставі виконавчого листа №752/3149/15-ц від 04.01.2017, виданого Голосіївським судом міста Києва.

В той же час, ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 18.10.2017 у справі №752/3149/15-ц (http://reyestr.court.gov.ua/Review/69640564) визнано виконавчі листи № 752/3149/15-ц видані 04.01.2017 року Голосіївським районним судом м. Києва по справі № 752/3149/15-ц такими, що не підлягають виконанню.

Сторонами не надано суду повідомлень про оскарження вказаної ухвали суду. Відповідно до інформації Єдиного державного реєстру судових рішень, ухвала від 18.10.2017 №752/3149/15-ц не оскаржувалась, а отже, сприймається Окружним адміністративним судом міста Києва, як така, що набрала законної сили.

За змістом ч.7 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження у зв'язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню.

Оскільки постанова про стягнення виконавчого збору прийнята в рамках виконавчого провадження, відкритого на підставі виконавчого листа, який не підлягає виконанню, суд приходить до висновку про неможливість виконання такої постанови про стягнення виконавчого збору, внаслідок чого постанова від 06.11.2017 ВП №55078798 про відкриття виконавчого провадження є протиправною та такою, що підлягає скасуванню, а позовні вимоги в цій частині слід задовольнити.

Постанова від 15.08.2018 ВП №55134912 про стягнення виконавчого збору скасуванню не підлягає, адже видана на підставі іншого виконавчого листа Голосіївського районного суду міста Києва №752/3149/15-ц від 07.11.2017, який не був визнаний таким, що не підлягає виконанню, за відсутності інших доводів позивача стосовно протиправності даної постанови.

Відтак, позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновків про часткове задоволення позовних вимог.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 2, 6, 72-77, 90, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Левицького Тимофія Костянтиновича від 06.11.2017 якою відкрито виконавче провадження № 55078798 щодо виконання постанови від 10.01.2017 ВП № 53232037.

3. В решті позову - відмовити.

4. Стягнути на користь ОСОБА_1 понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 704,80 (сімсот чотири грн 80 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві.

ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_1).

ГОЛОСІЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ ВІДДІЛ ДЕРЖАВНОЇ ВИКОНАВЧОЇ СЛУЖБИ МІСТА КИЇВ ГОЛОВНОГО ТЕРИТОРІАЛЬНОГО УПРАВЛІННЯ ЮСТИЦІЇ У МІСТІ КИЄВІ (ідентифікаційний , адреса: 03127, м.Київ, ВУЛИЦЯ ЛОМОНОСОВА, будинок 22/15).

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя П.О. Григорович