Справа № 428/10959/18
Суддя: Геращенко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2019-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2019 року справа №428/10959/18

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача ОСОБА_1, суддів: Арабей Т.Г., Міронової Г.М.,

секретар судового засідання Токарева А.Г.,

за участю:

позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3, довіреність від 02.01.2019 року № 2/4-17-19,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції у Луганській області на рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 25 березня 2019 року у справі № 428/10959/18 (головуючий 1 інстанції Посохов І.С., рішення складено у приміщенні суду за адресою: бул. Дружби Народів, 19, м. Сєвєродонецьк Луганської області) за позовом ОСОБА_2 до Старшого державного інспектора з охорони навколишнього середовища Державної екологічної інспекції у Луганській області ОСОБА_4 про визнання рішення протиправним та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

Начальник Управління екології та природних ресурсів Луганської обласної державної адміністрації ОСОБА_2 (далі-позивач, ОСОБА_2В.) звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з адміністративним позовом до старшого державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Державної екологічної інспекції у Луганській області ОСОБА_4 (далі-відповідач) в якому просив скасувати протокол про адміністративне правопорушення № 000814 та складену на підставі нього постанову про накладання адміністративного стягнення № 000814 від 27.08.2018 року, справу про адміністративне правопорушення закрити (а.с. 2-6).

Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 25 березня 2019 року позов задоволено частково. Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення № 000814 від 27.08.2018 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ст. 82 КУпАП, та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у сумі 1700 гривень 00 копійок, визнано протиправною та скасовано, а справу про адміністративне правопорушення закрито. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено (а.с. 70-72).

З вказаним рішенням суду не погодилась Державна екологічна інспекція у Луганській області (далі-Інспекція) та подала апеляційну скаргу, в якій послалась на неповне зясування обставин справи та невірне застосування норм матеріального та процесуального права. Просила скасувати рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 25 березня 2019 року та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначено, що під час здійснення заходу державного нагляду (контролю) Управління екології та природних ресурсів Луганської обласної державної адміністрації (далі-Управління), Інспекцією виявлені порушення вимог природоохоронного законодавства. Діяльність Управління повязана з утворенням та розміщенням відходів IV класу небезпеки. Місця для тимчасового зберігання відходів на території Управління відсутні. Під час проведення Інспекцією позапланової перевірки Управління у період з 16.08.2018 року по 14.09.2018 року працівниками Управління надані Інспекції договори оренди нежитлового приміщення розташованого за адресою: м. Сєвєродонецьк, проспект Центральний, 54-б, укладені між ТОВ «НПФ Суперпринт» та Управлінням № 01/10 від 20.12.2017 року, № 1 від 30.05.2017 року, № 2 від 06.04.2018 року, № 5 від 30.05.2018 року. В зазначених вище договорах не прописано та не зазначено щодо здійснення Управлінням поводження з побутовими відходами, які утворюються під час діяльності Управління. Зазначає, що під час звернення до суду з позовною заявою, позивач не надав суду, а також відповідачу як доказ, копії договору № 01/10-2 від 20.12.2017 року, який укладений між ТОВ «НПФ Суперпринт» та Управлінням в якому йдеться про те, що витрати зі сплати вартості комунальних послуг несе власник нежитлового приміщення (ТОВ «НПФ Суперпринт»). Вважає, що Інспекція, як сторона у справі, була позбавлена права ознайомитися з договором № 01/10-2 від 20.12.2017 року у звязку з чим, не мала можливості заявити клопотання суду, щодо перевірки законності виникнення такого доказу, а саме щодо надання суду відповідних документів, які б могли підтвердити час та місце складання вищезгаданого договору (а.с. 75-77).

Від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому зазначено, що протокол про адміністративне правопорушення № 000814 та постанова про накладання адміністративного стягнення від 27.08.2018 року № 000814 складено з грубим порушенням процесуальних норм. Вважає, що проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) в Управлінні у період з 16.08.2018 року по 15.09.2018 року проводилося Інспекцією незаконно та без дотримання норм чинного законодавства. Також вважає, що апелянтом не доведено факту утворення та несанкціонованого розміщення побутових відходів працівниками Управління. Зазначає, що Інспекції було відомо про існування договору № 01/10-2 від 20.12.2017 року, оскільки вказаний договір надавався представнику Інспекції як під час проведення перевірки так і під час розгляду справи у суді першої інстанції.

У судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити. Позивач проти доводів апеляційної скарги заперечував.

Згідно вимог частин 1, 2 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд, заслухав суддю доповідача, пояснення сторін, перевірив матеріали справи, обговорив доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, встановив наступне.

Постановою старшого державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Державної екологічної інспекції у Луганській області ОСОБА_4 № 000814 від 27.08.2018 року начальника Управління екології та природних ресурсів Луганської обласної державної адміністрації ОСОБА_2 було визнано винним у порушенні пунктів а), б), и) ст. 42 Закону України «Про відходи» та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1700 грн (а.с. 8-9).

Підставою притягнення до адміністративної відповідальності, згідно з наведеною постановою, був протокол № 000814 за фактом утворення в установі (Управлінні) побутових відходів, які розміщуються не санкціоновано на прилеглій території до будинку № 54-б по проспекту Центральному у місті Сєвєродонецьку, крім цього, не укладений договір з юридичною особою на вивезення побутових відходів, тобто порушення ч. 7 ст. 33, ч. 2 ст. 35-1 Закону України «Про відходи» (а.с. 7).

Проаналізувавши встановлені обставини справи та норми законодавства України, які регулюють спірні правовідносини, суд вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до абз. 1 ст. 256 Кодексу України про адміністративне правопорушення (далі-КУпАП) у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, імя, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Наказом Міністерства охорони навколишнього природнього середовища України від 05.07.2004 року № 264 затверджено Інструкцію з оформлення органами Державної екологічної інспекції України та її територіальними органами матеріалів про адміністративні правопорушення (далі-Інструкція № 264).

Пунктом 2.4. Інструкції № 264 визначено, що у протоколі про адміністративне правопорушення обовязково зазначаються, зокрема: дата і місце його складання (число, місяць і рік складання протоколу, найменування населеного пункту, де його складено); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення. Суть правопорушення повинна бути описана таким чином, щоб вона найточніше відповідала термінології, що вживається у законах України, які передбачають відповідальність; нормативно-правові акти, які передбачають відповідальність за вчинене правопорушення (з обов'язковим зазначенням статей (їх частин), пунктів, абзаців тощо).

Аналізуючи зміст складеного протоколу № 000814, суд зазначає, що в ньому відсутня дата його складання та час вчинення адміністративного правопорушення що є порушенням викладених норм.

Окрім того, відповідно до вимог ст. 283 КУпАП та п.4.4. Інструкції № 264 постанова про адміністративне правопорушення повинна зокрема містити зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення.

Дослідивши зміст оскаржуваної постанови суд зазначає, що вона також складена з порушеннями, оскільки відсутні дані щодо статті, якою передбачається відповідальність за вчинення адміністративного правопорушення.

Суд апеляційної інстанції наголошує, що в протоколі та постанові зазначено про утворення в установі (Управлінні) побутових відходів, які розміщуються несанкціоновано на прилеглій території до будинку № 54-б по проспекту Центральному у місті Сєвєродонецьку, крім цього, не укладений договір з юридичною особою на вивезення побутових відходів, що є порушенням вимог щодо поводження з побутовими відходами. Втім, в оскарженому протоколі відповідачем вказані дії позивача кваліфіковані як порушення ч. 7 ст. 33, ч. 2 ст. 35-1 Закону України «Про відходи», а в постанові, що оскаржується, ці ж дії кваліфіковані як порушення п. а), п. б), п. и) ст. 42 Закону України «Про відходи».

Відповідно до ч. 7 ст. 33 Закону України «Про відходи» забороняється несанкціоноване скидання і розміщення відходів, у тому числі побутових, у підземних горизонтах, на території міст та інших населених пунктів, на територіях природно-заповідного фонду, на землях природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення, в межах водоохоронних зон та зон санітарної охорони водних обєктів, в інших місцях, що може створювати небезпеку для навколишнього природного середовища та здоровя людини. Захоронення відходів у надрах допускається у виняткових випадках за результатами спеціальних досліджень з дотриманням стандартів, норм і правил, передбачених законодавством України.

Відповідно до ч. 2 ст. 35-1 Закону України «Про відходи» власники або наймачі, користувачі, у тому числі орендарі, джерел утворення побутових відходів, земельних ділянок укладають договори з юридичною особою, яка визначена виконавцем послуг на вивезення побутових відходів, здійснюють оплату таких послуг та забезпечують роздільне збирання твердих побутових відходів.

Відповідно до ст. 42 Закону України «Про відходи» особи, винні в порушенні законодавства про відходи, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільну чи кримінальну відповідальність за: а) порушення встановленого порядку поводження з відходами, що призвело або може призвести до забруднення навколишнього природного середовища, прямого чи опосередкованого шкідливого впливу на здоровя людини та економічних збитків; б) самовільне розміщення чи видалення відходів; и) невиконання вимог щодо поводження з відходами (під час їх збирання, перевезення, зберігання, оброблення, утилізації, знешкодження, видалення та захоронення), що призвело до негативних екологічних, санітарно-епідемічних наслідків або завдало матеріальної чи моральної шкоди.

Враховуючи викладене суд зазначає, що у вказаних протоколі та постанові зазначено різні норми за які передбачена адміністративна відповідальність. З оскаржуваної постанови вбачається що позивача притягнуто до відповідальності саме за порушення вимог п. а), п. б), п. и) ст. 42 Закону України «Про відходи», що в протоколі про адміністративне правопорушення № 000814 не значалось.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що винність особи у вчиненні правопорушення має бути доведена доказами, передбаченими ст. 251 КУпАП, відповідно до якої доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Виходячи з системного аналізу вказаних норм, суд зазначає, що скаржник в апеляційній скарзі не надав жодного фактичного доказу відповідно до ст. 251 КупАП, що підтверджує факт утворення та несанкціонованого розміщення побутових відходів працівниками Управління.

Суд не приймає доводи апелянта стосовно його необізнаності про існування договору № 01/10-2 від 20.12.2017 року, оскільки оскаржуваною постановою позивача притягнуто за інший вид адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах субєкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

В ході розгляду справи апелянтом не доведено правомірності свого рішення відповідно до вимог статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України.

За таких обставин, доводи викладені апелянтом в апеляційній скарзі не знайшли свого підтвердження під час розгляду даної справи, оскільки вони суперечать чинному законодавству та не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції було допущено неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права. Рішення суду першої інстанції прийняте з додержанням норм матеріального та процесуального права, що є підставою для залишення без змін рішення суду першої інстанції і відмови в задоволенні апеляційної скарги.

Керуючись статтями статями 250, 272, 286, 308, 310, 315 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції у Луганській області на рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 25 березня 2019 року у справі № 428/10959/18 за позовом ОСОБА_2 до Старшого державного інспектора з охорони навколишнього середовища Державної екологічної інспекції у Луганській області ОСОБА_4 про визнання рішення протиправним та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення залишити без задоволення.

Рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 25 березня 2019 року у справі № 428/10959/18 залишити без змін.

Повний текст постанови складений та проголошений 24 квітня 2019 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду відповідно до ч. 3 ст. 272 КАС України оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

Судді: Т.Г. Арабей

ОСОБА_5