Справа № ЗД/460/39/19
Суддя: Щербаков В.В.
Дата ухвалення: 2019-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
з питань забезпечення позову
24 квітня 2019 року м. Рівне №ЗД/460/39/19
Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Щербаков В.В., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ІБК РАНГ" з питань забезпечення адміністративного позову,
22.04.2019 до Рівненського окружного адміністративного суду надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "ІБК РАНГ" про забезпечення позову.
Заява про вжиття заходів забезпечення позову надійшла до суду до подання позовної заяви.
У відповідності до частини 2 статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) заявником визначено учасника справи, відповідача - Державну архітектурно-будівельну інспекцію України.
Обґрунтовуючи подану заяву заявник зазначає, що рішення Державної архітектурно-будівельної інспекції України прийняте з порушеннями вимог законодавства у сфері ліцензування та контролю, є протиправним. ТОВ "ГБК РАНГ" вважає, що Державною архітектурно-будівельною інспекцією України в особі Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Рівненській області в Акті № 8-пл від 07.02.2019 зазначило відомості про порушення, які не відповідають дійсності та спростовуються документально. На підставі такого акту за поданням Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Рівненській області Державною архітектурно-будівельною інспекцією України 08.02.2019 винесено наказ №7-Л "Про результати розгляду питань щодо ліцензування" від 08.02.2019 та анульовано ТОВ "ІБК РАНГ" ліцензію № НОМЕР_1, реквізити рішення та номер наказу про видачу ліцензії № 33-Л від 09.08.2017 №33-Л від 09.08.2017. Заявник вказує, що дія оскаржуваного наказу Державної архітектурно-будівельної інспекції України завдає та завдасть значних збитків для ТОВ "ІБК РАНГ", оскільки основним в видом діяльності ТОВ "ІБК РАНГ" є будівництво житлових і нежитлових приміщень. На сьогоднішній день, на підприємстві існують незакінчені господарські зобов'язання перед третіми особами, зокрема ТОВ "ІБК РАНГ" укладено ряд договорів. Державна архітектурно-будівельна інспекція України своїми діями, а саме: анулюванням ліцензії, перешкоджає виконанню вказаних договорів, що завдає збитків як позивачу, так і третім особам, в тому числі, державі, оскільки замовниками вказаних робіт є державні органи та установи, а кошти на виконання цих робіт виділяються з державного бюджету. Саме втрата чинності ліцензією призведе до зупинення зазначеного виду господарської діяльності позивача, чим порушить право суб'єкта господарювання на здійснення відповідного виду господарської діяльності. Крім того, втрата чинності ліцензією призведе до зупинки будівельних робіт на вказаних обєктах будівництва, змусить замовників будівництва шукати нового підрядника та/або генпідрядника, шляхом проведення аукціонів. Разом з тим, Замовники будівництва отримають право розірвати відповідні господарські договори, застосувати до ТОВ "ІБК РАНГ" господарські санкції та стягнути з товариства неустойку, що передбачено договорами. В тому числі, підрядник несе відповідальність за порушення строку закінчення виконання робіт. Таким чином, ТОВ "ІБК РАНГ" внаслідок невиконання вказаних договірних відносин зазнає значних фінансових втрат, що призведе до фактичного зупинення діяльності товариства в цілому, скороченням штату працівників, та в подальшому закриття підприємства. Вищевказане свідчить про очевидну небезпеку заподіяння шкоди правам та інтересам позивача, оскільки існує ймовірність безпідставного зупинення господарської діяльності позивача. Також, у звязку з анулюванням ліцензії істотних збитків завдано державі, оскільки виконання робіт за вищевказаними договорами підряду здійснюється за кошти державного бюджету.
Таким чином, позивач просить суд задовольнити заяву про забезпечення позову, шляхом зупинення дії пункту 8 додатку №2 до наказу Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 08.02.2019 №7-Л "Про результати розгляду питань щодо ліцензування" в частині анулювання ліцензії № НОМЕР_1 (реквізити рішення та номер наказу про видачу ліцензії № 33-Л від 09.08.2017) у звязку з виявленими порушеннями Ліцензійних умов щодо провадження господарської діяльності з будівництва обєктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до обєктів із середніми та значними наслідками стосовно Товариства з обмеженою відповідальністю "ІБК РАНГ".
За приписами частини першої статті 150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Відповідно до частини другої статті 150 КАС України, забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:
1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або
2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності субєкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Зі змісту наведеної норми вбачається, що підставами для вжиття заходів забезпечення позову можуть слугувати такі обставини:
щодо пункту першого частини другої статті 150 КАС України: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду; 2) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист; 3) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду;
щодо пункту другого частини другої статті 150 КАС України: 1) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності субєкта владних повноважень; 2) очевидними є ознаки порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Наведений перелік підстав забезпечення позову є вичерпним, а кожна з таких підстав є самостійною.
За правилами частини першої статті 151 КАС України, позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обовязку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
Розглядаючи клопотання про забезпечення позову, суд з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчується, зокрема в тому, чи існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду про задоволення позову. Основним завданням процесуальних норм, які регламентують вжиття судом заходів забезпечення позову, є досягнення балансу між правом позивача на захист свого порушеного права та правом відповідача заперечувати проти адресованих йому вимог у будь-який дозволений законом спосіб.
Суд також зазначає, що забезпечення адміністративного позову є крайнім заходом, вжиття якого можливе виключно за наявності підстав вважати, що рішення, дії або бездіяльність субєкта владних повноважень є очевидно протиправними.
Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.
Забезпечення позову по суті це обмеження субєктивних прав, свобод та інтересів відповідача або повязаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).
Дослідивши матеріали заяви про забезпечення адміністративного позову, суд дійшов висновку про відсутність будь-яких обєктивних даних, з яких можливо зробити висновок, що до моменту ухвалення рішення в адміністративній справі існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, а захист цих прав, свобод або інтересів стане неможливим без вжиття заходів забезпечення, чи для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.
Таким чином, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення адміністративного позову є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.
Керуючись статтями 150-157, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ІБК РАНГ" про забезпечення адміністративного позову залишити без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня її складання. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя Щербаков В.В.