Справа № 813/2594/18
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2019-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2019 року № 857/1549/19
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Качмара В.Я.,

суддів Курильця А.Р., Мікули О.І.,

при секретарі судового засідання Пильо І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2018 року у справі №813/2594/18 (суддя Сподарик Н.І., рішення ухвалене о 15/04 год м.Львів, повний текст складено 26 грудня 2018 року) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Захід Автоекспрес» до Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

У червні 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Захід Автоекспрес» (далі ТОВ) звернулося до суду із позовом до Головного управління ДФС у Львівській області (далі ГУДФС) в якому просив: визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 11.05.2018 №№, НОМЕР_1 (далі ППР).

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2018 року позов задоволено.

Не погодившись із ухваленим рішенням, його оскаржив відповідач, який із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

В доводах апеляційної скарги вказує, що позивачем при ввезенні на митну територію України товару щодо якого застосовуються кількісні обмеження (квоти) або заходи, органами державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності в межах повноважень визначених Законами України «Про захист національного товаровиробника від демпінгового імпорту» (далі Закон №330-XIV), «Про захист національного товаровиробника від субсидованого імпорту» (далі Закон №331-XIV), «Про застосування спеціальних заходів щодо імпорту в Україну» (далі Закон №332-XIV), «Про зовнішньоекономічну діяльність» (далі Закон №959-XII) не подано сертифікату про походження товару, що відповідно є підставою для сплати компенсаційного мита.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу заперечує вимоги такої, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку щодо протиправності нарахування позивачу контролюючим органом компенсаційного мита, оскільки останнє встановлено для випадків імпорту вказаного товару з Російської Федерації (далі РФ), а в даному випадку будь-яких доказів стосовно можливого імпорту товару саме з РФ контролюючим органом не встановлено.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з додержанням норм матеріального і процесуального права, з таких міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що в період з 11.04.2018 по 20.04.2018 ГУДФС проведено документальну невиїзну перевірку ТОВ щодо дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи щодо правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів за митною декларацією від 11.11.2017 №UA209190/2017/121660 (далі МД №UA209190/2017/121660) за результатами якої складено акт від 03.05.2018 №1067/13-01-14-11/41380 (далі ОСОБА_1; а.с.11-23).

Актом встановлено порушення позивачем:

- частини другої статті 43, пункту 2 частини третьої статті 44, частини першої статті 257, пункту 1 частини першої статті 277, статті 278, частини першої статті 279, частини першої статті 286, пункту 1 частини четвертої статті 289 Митного кодексу України (далі МК), пункту 9 статті 19 Закону №331-XIV, Рішення Міжвідомчої комісії з міжнародної торгівлі «Про застосування остаточних компенсаційних заходів щодо імпорту в Україну легкових автомобілів походженням з Російської Федерації» від 13.11.2015 №АС- 344/2015/4411-06 (далі Міжвідомча комісія, Рішення відповідно), в результаті чого занижено податкове зобовязання по сплаті компенсаційного мита на товари, що ввозяться на територію України субєктами господарювання на загальну суму 681844,28 грн за МД №UA209190/2017/121660;

- підпункту «в» пункту 185.1 статті 185, пункту 187.8 статті 187, пункту 190.1 статті 190 Податкового кодексу України (далі ПК), в результаті чого занижено податкове зобовязання по сплаті податку на додану вартість (далі ПДВ) з товарів, ввезених на територію України субєктами господарювання на суму 136368,86 грн за МД UA209190/2017/121660.

Вказані порушення є наслідком виявлення під час перевірки наступних обставин.

Так, ТОВ за МД №UA209190/2017/121660, що підлягала перевірці, ввозило на митну територію України: автомобіль легковий новий, оснащений електричними двигунами 1 шт, марка Tesla модель MODEL X P100D номер кузова НОМЕР_2, календарний рік виготовлення 2017, модельний рік виготовлення 2017, тип двигуна електричний, призначений для перевезення пасажирів, загальна кількість місць 6, загальна кількість дверей 5, маса в разі максимального завантаження 3120 кг, потужність переднього двигуна 568 кw, колісна формула 4х4, номер переднього двигуна L2S, номер заднього двигуна L1S, колір білий, тип кузова хечбек (далі ОСОБА_2) код товарів згідно Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності (далі УКТ ЗЕД) НОМЕР_3.

Митну вартість товару визначено за основним методом ціною договору контракту.

Декларування позивачем ОСОБА_2 та митне оформлення здійснено на підставі таких документів: 3105-рахунок фактура (інвойс) від 09.11.2017 №05С/11/2017, 0862-декларація про походження від 09.11.2017 №05С/11/2017, 2000-сертифікат відповідності від виробника від 31.08.2017, 4100-зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу від 01.08.2017 №1, 5504-інформація про позитивні результати здійснення радіологічного контролю товарів від 12.08.2017 №0380, 900-заява фізичного огляду, акт фізичного огляду від 11.11.2017, 9610-копія митної декларації країни відправлення від 10.11.2017 №17 РЬ303080Е0067159 (а.с.27-31).

Країна походження товару за МД №UA209190/2017/121660 заявлялась позивачем шляхом подання декларації про походження товару, складеної експортером (рахунок-фактура), якою визначено країну походження товару Сполучені Штати Америки (далі США).

Міжвідомча комісія, керуючись положенням статті 19 «Угоди про субсидії та компенсаційні заходи» від 15.04.1994 та статті 19 Закону №331-XIV прийняла Рішення, згідно з яким вирішила застосувати остаточні компенсаційні заходи щодо імпорту в Україну товарів з РФ, що має такий опис:

автомобілі легкові та інші моторні транспортні засоби, призначені головним чином для перевезення людей (категорія М1 транспортні засоби, що мають не менше ніж 4 колеса, які використовуються для перевезення пасажирів та мають не більше восьми сидячих місць, крім сидіння водія), нові, з двигуном внутрішнього згоряння з іскровим запалюванням та з кривошипно-шатунним механізмом чи з двигуном внутрішнього згоряння із запалюванням від стиснення (дизелем або напівдизелем) або оснащені електричними двигунами, за виключенням: транспортних засобів, спеціально призначених для пересування снігом; спеціальних автомобілів для перевезення спортсменів на майданчики для гри в гольф та аналогічних транспортних засобів; моторних транспортних засобів, обладнаних для тимчасового проживання людей. Товар класифікується за товарною позицією 8703 згідно з УКТЗЕД: виробництва ТОВ «Соллерс Далекий Схід» у розмірі 17,66 %; виробництва ВАТ «АвтоВАЗ» 14,57 %; інших виробників у РФ 10,41 %.

Імпорт на митну територію України товару, опис якого наводиться вище, без сертифіката про походження та в разі неможливості визначення його походження здійснюється зі сплатою остаточного компенсаційного мита за ставкою 17,66%.

Згідно з інформацією наведеною у графі 44 МД №UA209190/2017/121660 при митному оформленні ОСОБА_2 сертифікат про походження товару ТОВ не подавався.

Оскільки, опис ввезеного позивачем товару співпадає з описом товару, наведеного в Рішенні та враховуючи, що підприємством не надано сертифікат про походження товару на момент митного оформлення імпорту транспортного засобу на митну територію України, такі товари випускаються у вільний обіг на митній території України за умови сплати особливих видів мита, в розглядуваному випадку компенсаційного мита.

На підставі ОСОБА_1 відповідачем 11.05.2018 прийнято ППР:

№, яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання за платежем компенсаційне мито, що ввозиться на територію України субєктами господарювання на суму 852305,35 грн (основне зобовязання 681844,28 грн; штрафні (фінансові) санкції 170461,07 грн);

№, яким збільшено суму грошового зобовязання за платежем ПДВ з товарів, із ввезених субєктами господарювання на суму 170461,08 грн (основне зобовязання 136368,86 грн; штрафні (фінансові) санкції 34092,22 грн (а.с.25-26).

Вважаючи вказанні ППР протиправними та такими, що підлягають скасуванню позивач звернувся до суду із цим позовом.

За змістом частини першої статті 36 МК (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) країна походження товару визначається з метою оподаткування товарів, що переміщуються через митний кордон України, застосування до них заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, заборон та/або обмежень щодо переміщення через митний кордон України, а також забезпечення обліку цих товарів у статистиці зовнішньої торгівлі.

Відповідно до статті 43 МК документами, що підтверджують країну походження товару, є сертифікат про походження товару, засвідчена декларація про походження товару, декларація про походження товару, сертифікат про регіональне найменування товару. Країна походження товару заявляється (декларується) органу доходів і зборів шляхом подання оригіналів документів про походження товару. Сертифікат про походження товару - це документ, який однозначно свідчить про країну походження товару і виданий компетентним органом даної країни або країни вивезення, якщо у країні вивезення сертифікат видається на підставі сертифіката, виданого компетентним органом у країні походження товару. У разі втрати сертифіката приймається його офіційно завірений дублікат.

Засвідчена декларація про походження товару - це декларація про походження товару, засвідчена державною організацією або компетентним органом, наділеним відповідними повноваженнями.

Декларація про походження товару - це письмова заява про країну походження товару, зроблена у звязку з вивезенням товару виробником, продавцем, експортером (постачальником) або іншою компетентною особою на комерційному рахунку чи будь-якому іншому документі, який стосується товару.

Сертифікат про регіональне найменування товару - це документ, який підтверджує, що товари відповідають визначенню, характерному для відповідного регіону країни, та виданий компетентним органом відповідно до законодавства країни вивезення товару.

У разі якщо в документах про походження товару є розбіжності у відомостях про країну походження товару або органом доходів і зборів встановлено інші відомості про країну походження товару, ніж ті, що зазначені у документах, декларант або уповноважена ним особа має право надати органу доходів і зборів для підтвердження відомостей про заявлену країну походження товару додаткові відомості.

Додатковими відомостями про країну походження товару є відомості, що містяться в товарних накладних, пакувальних листах, відвантажувальних специфікаціях, сертифікатах (відповідності, якості, фітосанітарних, ветеринарних тощо), митній декларації країни експорту, паспортах, технічній документації, висновках-експертизах відповідних органів, інших матеріалах, що можуть бути використані для підтвердження країни походження товару.

Тобто, вказаними нормами, встановлено перелік документів, які можуть підтвердити країну походження товару, одним із яких є сертифікат про походження товару.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 44 МК у разі ввезення товару на митну територію України сертифікат про походження товару подається обовязково: на товари, щодо ввезення яких в Україну застосовуються кількісні обмеження (квоти) або заходи, вжиті органами державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності в межах повноважень, визначених законами України «Про захист національного товаровиробника від демпінгового імпорту», «Про захист національного товаровиробника від субсидованого імпорту», «Про застосування спеціальних заходів щодо імпорту в Україну», «Про зовнішньоекономічну діяльність».

В той же час, у частині третій статті 48 МК вказано, що у разі неможливості достовірно встановити країну походження товарів, щодо яких застосовуються особливі види мита (антидемпінгове, компенсаційне, спеціальне або додатковий імпортний збір), такі товари випускаються у вільний обіг на митній території України за умови сплати особливих видів мита.

Мито - це загальнодержавний податок, встановлений ПК та цим Кодексом, який нараховується та сплачується відповідно до цього Кодексу, законів України та міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України.

В Україні застосовуються такі види мита: 1) ввізне мито; 2) вивізне мито; 3) сезонне мито; 4) особливі види мита: спеціальне, антидемпінгове, компенсаційне, додатковий імпортний збір (частини перша-друга статті 271 МК).

Компенсаційне мито встановлюється відповідно до Закону України «Про захист національного товаровиробника від субсидованого імпорту» у разі ввезення на митну територію України товарів, які є обєктом субсидованого імпорту, що заподіює шкоду або створює загрозу заподіяння шкоди національному товаровиробнику (частина пята статті 275 МК).

Відповідно до частини девятої статті 19 Закону №331-XIV (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) остаточне компенсаційне мито сплачується за ставкою та на умовах, установлених у відповідному рішенні Комісії про застосування остаточних компенсаційних заходів. Остаточне компенсаційне мито сплачується незалежно від інших податків і зборів (обов'язкових платежів), у тому числі мита, які, як правило, справляються з імпорту в Україну.

Положеннями частини першої статті 257 МК визначено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії.

Пунктом 1 частини першої статті 277 МК передбачено, що обєктами оподаткування митом є: товари, митна вартість яких перевищує еквівалент 150 євро, що ввозяться на митну територію України або вивозяться за межі митної території України підприємствами.

Статтею 278 МК встановлено, що датою виникнення податкових зобовязань із сплати мита у разі ввезення товарів на митну територію України чи вивезення товарів з митної території України є дата подання органу доходів і зборів митної декларації для митного оформлення або дата нарахування такого податкового зобовязання органом доходів і зборів у випадках, визначених цим Кодексом та законами України.

Базою оподаткування митом товарів, що переміщуються через митний кордон України, є: для товарів, на які законом встановлено адвалорні ставки мита, - митна вартість товарів.

Згідно з частиною першою статті 286 МК товари, поміщені у митний режим імпорту, оподатковуються ввізним митом, якщо інше не передбачено законом, при дотриманні умов та обмежень, встановлених главою 13 цього Кодексу.

За змістом пунктів 1 та 4 частини першої статті 289 МК обовязок із сплати митних платежів виникає: у разі ввезення товарів на митну територію України - з моменту фактичного ввезення цих товарів на митну територію України; після завершення митного оформлення товарів та їх випуску, якщо внаслідок перевірки митної декларації чи за результатами документальної перевірки орган доходів і зборів самостійно визначає платнику податків додаткові податкові зобовязання.

За приписами пункту 15.1 статті 15 ПК (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об'єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об'єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов'язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

У відповідності до підпункту «в» пункту 185.1 статті 185 ПК об'єктом оподаткування є операції платників податку з ввезення товарів на митну територію України.

Датою виникнення податкових зобов'язань у разі ввезення товарів на митну територію України є дата подання митної декларації для митного оформлення.

У випадках, передбачених статтею 191 цього Кодексу, дата виникнення податкових зобовязань визначається з урахуванням положень статті 191 цього Кодексу (пункт 187.8 статті 187 ПК).

Пунктом 190.1 статті 190 ПК визначено, що базою оподаткування для товарів, що ввозяться на митну територію України, є договірна (контрактна) вартість, але не нижче митної вартості цих товарів, визначеної відповідно до розділу ІІІ Митного кодексу України, з урахуванням мита та акцизного податку, що підлягають сплаті і включаються до ціни товарів.

З матеріалів справи видно, що задекларована країна походження товару (ОСОБА_2) США визначалась на підставі декларації про походження товару, якою виступає рахунок-фактура від 09.11.2017 №05С/11/2017, повного сертифікату відповідності ЄС на транспортний засіб 31.08.2017 та ретроспективного сертифікату країни походження товару (а.с.27, 70-75).

Аналіз даних, наведених в сертифікаті відповідності транспортного засобу від виробника показує, що вказаний вище ОСОБА_2 виготовлений в США компанією Tesla Motors Inc., яка розташована за адресою: 3500 Deer Creek Palo Alto California 94304 USA.

Такі ж дані наведені у рахунку-фактурі, де вказано, що країною походження товару виступають США, про що експортером здійснено відповідний запис: «Kraj pochodzenia: US».

Враховуючи наведене, апеляційний суд відхиляє доводи апелянта стосовного того, що лише наявність сертифікату походження товару впливає на порядок обчислення компенсаційного мита та формування податкового зобовязання та погоджується з висновками суду першої інстанції за якими вказано, що компенсаційне мито сплачується за умови наявності одночасно двох умов: відсутності сертифікату та неможливості визначення походження товару. Згідно Рішення Міжвідомчої комісії імпорт на митну територію Україну товару, відповідно до наведеного у цьому Рішенні опису, без сертифіката про походження та в разі неможливості визначення його походження здійснюється зі сплатою остаточного компенсаційного мита за ставкою 17,66 відсотків.

З перелічених вище документів встановлено, що відправником та експортером ОСОБА_2 є безпосередньо виробник товару США, компанія Tesla Motors Inc.

Крім того, частиною другою статті 53 МК передбачено вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення. Основними документами, які підтверджують митну вартість товару, є: зовнішньоекономічний договір (контракт), рахунок-фактура (інвойс), якщо рахунок сплачено, то банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару.

При митному оформленні позивачем було подано усі необхідні документи, передбачені наведеною нормою, зокрема: рахунок фактура, декларація про походження; сертифікат відповідності від виробника; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу; інформація про позитивні результати здійснення радіологічного контролю товарів; копія митної декларації країни відправлення.

Водночас, у разі у виникнення сумнівів з приводу дійсності документів про походження товару чи достовірності відомостей, що в них містяться, включаючи відомості про країну походження товару, орган доходів і зборів може звернутися до компетентного органу, що видав документ, або до компетентних організацій країни, зазначеної як країна походження товару, із запитом про проведення перевірки цих документів про походження товару чи надання додаткових відомостей (частина перша статті 45 МК).

До цього, в ОСОБА_1 не міститься жодного посилання на те, що митний орган звертався із відповідним запитом про підтвердження дійсності документів про походження товару, також не встановлено, що митний орган мав сумніви з приводу відомостей щодо країни походження товарів або мав розбіжності у відомостях про походження товару.

З досліджених судом першої інстанції документів чітко встановлено країну походження товару США.

Разом з тим, апелянтом не доведено обставин, які б засвідчували факт здійснення імпорту позивачем ОСОБА_2 саме з РФ, в той час як компенсаційне мито у розглядуваному спорі встановлено саме для таких випадків.

У відповідності до частини четвертої статті 3 МК у разі якщо норми законів України чи інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи допускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обовязків підприємств і громадян, які переміщують товари, транспортні засоби комерційного призначення через митний кордон України або здійснюють операції з товарами, що перебувають під митним контролем, чи прав та обовязків посадових осіб органів доходів і зборів, внаслідок чого є можливість прийняття рішення як на користь таких підприємств та громадян, так і на користь органу доходів і зборів, рішення повинно прийматися на користь зазначених підприємств і громадян.

Таким чином, встановлено, що оскаржувані ППР та визначені за ними податкові зобовязання прийняті за наявності достатніх для цього підстав.

Щодо посилань скаржника на те, що завірені копії повного сертифікату відповідності ЄС на транспортний засіб та ретроспективний сертифікат країни походження товару не повинні були братися судом першої інстанції до уваги, оскільки такі всупереч вимогам частини девятої статті 79 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС) не надсилались відповідачу для ознайомлення, то на думку апеляційного суду такі є безпідставними, так як таке порушення норм процесуального права не призвело до неправильного вирішення справи.

Більше того, з матеріалів справи видно, що представник відповідача після закінчення підготовчого провадження згідно поданої ним 27.11.2018 заяви ознайомлювався з матеріалами справи та робив відповідні фотокопії.

Відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС) суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи, враховуючи вимоги наведених вище правових норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення суд першої інстанцій, правильно встановив обставини справи, не допустив порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б бути підставою для його скасування, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2018 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_3
судді ОСОБА_1
ОСОБА_4
Повне судове рішення складено 25 квітня 2019 року.