Справа № 2040/6434/18
Суддя: Тацій Л.В.
Дата ухвалення: 2019-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2019 р.Справа № 2040/6434/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Тацій Л.В.,

Суддів: Григорова А.М. , Подобайло З.Г. ,

за участю секретаря судового засідання Ткаченка А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою скаргою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 09.10.2018, суддя Заічко О.В., м. Харків, повний текст складено 17.10.18 по справі № 2040/5778/18

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до ОСОБА_2 управління Держпраці у Харківській області

про скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з зазначеним позовом, в якому просив скасувати постанову відповідача від 12.07.2018 року № 20/1159/0647/0019.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 09.10.2018 позов залишено без задоволення.

Позивач, посилаючись на незаконність та необґрунтованість судового рішення, прийнятого з порушенням норм матеріального та процесуального права, просив рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі. Зазначив, що фактично діяльність, пов'язану з працевлаштуванням.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого проти задоволення скарги заперечує.

Представник позивача в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав у повному обсязі з підстав та мотивів, викладених у скарзі, просив її задовольнити.

Представник відповідача проти задоволення апеляційної скарги заперечував, підтримав доводи, викладені у відзиві на апеляційну скаргу.

Заслухавши доповідь судді-доповідача змісту судового рішення, що оскаржується, апеляційної скарги, пояснення учасників справи, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, підтверджується матеріалами справи, що на підставі листа Харківського обласного центру зайнятості від 23.05.2018 №03-2024 (а.с.53-54), наказу від 14.06.2018 №01.01-07/732 та направлення на перевірку від 14.06.2018 №01.01-94/02.04/1506 (а.с. 51-52) головним державним інспектором відділу з питань додержання законодавства застрахованих осіб, працевлаштування осіб з інвалідністю, з питань дитячої праці та інших нормативно-правових актів ОСОБА_2 управління Держпраці в Харківській області проведено позапланову перевірку позивача щодо дотримання вимог законодавства про зайнятість населення.

Результати перевірки оформлені актом від 22.06.2018 за № 20/1159/0647 щодо додержання субєктом господарювання вимог законодавства про зайнятість населення, зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю.

У вказаному акті відображено висновок про порушення позивачем п. 4 ч. 4 ст. 36 Закону України «Про зайнятість населення», а саме: субєктом господарювання, який надає послуги з посередництва у працевлаштуванні, не подано відомостей про чисельність працевлаштованих ним осіб, а саме: звітності форми № 1-ПА «Інформація про кількість працевлаштованих громадян суб'єктами господарювання, які надають послуги з посередництва у працевлаштуванні для подальшого використання ними роботи в Україні в інших роботодавців» за 2016 та 2017 роки (а.с.8-13).

Окрім того, ОСОБА_2 управлінням Держпраці в Харківській області 22.06.2018 видано припис за №20/925/0647-0817 про усунення порушень законодавства про зайнятість населення, зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю (а.с.17-18).

За результатами розгляду справи про накладення штрафу та на підставі акту за результатами проведення перевірки, відповідачем 12.07.2018 прийнято постанову №20/1159/0647/0019, якою застосовано до позивача штраф в розмірі 7446,00 грн. за виявлене під час позапланової перевірки порушення вимог п. 4 ч. 4 4 ст. 36 Закону України «По зайнятість населення» (а.с.14-16).

Не погоджуючись з постановою про накладення штрафу, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, які покладені субєктом владних повноважень в основу спірного правового акту індивідуальної дії на відповідність вимогам ч.2 ст.2 КАС України, з урахуванням положень ст. 308 КАС України, колегія суддів виходить з наступного.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов'язки та відповідальність суб'єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначає ОСОБА_3 України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» (надалі - ОСОБА_3) .

Відповідно до статті 1 вказаного Закону державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб'єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Частиною 4 статті 2 Закону, заходи контролю здійснюються органами Державної фіскальної служби (крім митного контролю на кордоні), державного нагляду за дотриманням вимог ядерної та радіаційної безпеки (крім здійснення державного нагляду за провадженням діяльності з джерелами іонізуючого випромінювання, діяльність з використання яких не підлягає ліцензуванню), державного архітектурно-будівельного контролю (нагляду), державного нагляду у сфері господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім діяльності з переказу коштів, фінансових послуг з ринку цінних паперів, похідних цінних паперів (деривативів) та ринку банківських послуг), державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зокрема державного нагляду (контролю) в галузі цивільної авіації - з урахуванням особливостей, встановлених Повітряним кодексом України, нормативно-правовими актами, прийнятими на його виконання (Авіаційними правилами України), та міжнародними договорами у сфері цивільної авіації.

Згідно до частини пятої статті 2 Закону, зазначені у частині четвертій цієї статті органи, що здійснюють державний нагляд (контроль) у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зобовязані забезпечити дотримання вимог статті 1, статті 3, частин першої, четвертої, шостої - восьмої, абзацу другого частини десятої, частин тринадцятої та чотирнадцятої статті 4, частин першої - четвертої статті 5, частини третьої статті 6, частин першої - четвертої та шостої статті 7, статей 9, 10, 19, 20, 21, частини третьої статті 22 цього Закону.

Відповідно до пункту першого Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 96, Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у звязку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообовязкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Пунктом сьомим даного Положення передбачено, що Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи. На утворені територіальні органи Держпраці може покладати виконання завдань за міжрегіональним принципом.

Судом встановлено, що наказом Державної служби України з питань праці від 22.06.2017 №75 затверджено Положення про ОСОБА_2 управління Держпраці в Харківській області, відповідно до якого ОСОБА_2 управління Держпраці в Харківській області є територіальним органом Державної служби України з питань праці, що їй підпорядковується.

ОСОБА_2 управління Держпраці в Харківській області здійснює державний нагляд (контроль) за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними підрозділами та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами , які використовують найману працю (підпункт 5 пункту 4 Положення).

Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 21.06.2018, основним видом економічної діяльності позивача є 78.10 діяльність агентств працевлаштування (а.с.55-56).

Відповідно до пункту 4 частини 4 статті 36 Закону України «Про зайнятість населення» суб'єкти господарювання, які надають послуги з посередництва у працевлаштуванні, та суб'єкти господарювання, які здійснюють наймання працівників для подальшого виконання ними роботи в Україні у інших роботодавців, серед іншого, зобовязані подавати територіальним органам центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, відомості про чисельність працевлаштованих ними осіб у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, за погодженням з центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної політики у галузі статистики.

Згідно частини 1 Порядку подання форми звітності № 1-ПА «Інформація про кількість працевлаштованих громадян субєктами господарювання, які надають послуги з посередництва у працевлаштуванні та здійснюють наймання працівників для подальшого виконання ними роботи в Україні в інших роботодавців», затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 07.08.2015 № 815, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 09.10.2015 за № 1225/27670 (надалі - Порядок), форма звітності №1-ПА заповнюється субєктами господарювання, які надають послуги з посередництва у працевлаштуванні, та субєктами господарювання, які здійснюють наймання працівників для подальшого виконання ними роботи в Україні в інших роботодавців.

Частиною 3 Порядку передбачено, що звітність подається щороку не пізніше 15 січня після звітного року районним, міським, міськрайонним, районним у містах органам державної служби зайнятості за місцем здійснення діяльності. Якщо останній день строку попадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, днем закінчення строку подачі звіту є перший після нього робочий день.

Згідно з частини 4 статті 53 Закону України «Про зайнятість населення» у разі неподання або порушення порядку подання суб'єктом господарювання, який надає послуги з посередництва у працевлаштуванні, відповідно до цього Закону відомостей про працевлаштованих ним осіб стягується штраф у двократному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої на момент виявлення порушення.

Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 № 509 (далі Порядок № 509).

Цей Порядок визначає механізм накладення на субєктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України та частинами другою - сьомою статті 53 Закону України Про зайнятість населення (далі - штрафи).

Відповідно до п. 2 Порядку № 509, штрафи накладаються ОСОБА_2 Держпраці, його заступниками, начальниками управлінь і відділів Держпраці та їх заступниками (з питань, що належать до їх компетенції), начальниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками, керівниками виконавчих органів міських рад міст обласного значення, сільських, селищних, міських рад обєднаних територіальних громад та їх заступниками (далі - уповноважені посадові особи).

Штрафи можуть бути накладені на підставі: рішення суду про оформлення трудових відносин із працівником, який виконував роботу без укладення трудового договору, та встановлення періоду такої роботи чи роботи на умовах неповного робочого часу в разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, в установі, організації; акта про виявлення під час перевірки суб'єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу, виконавчого органу міської ради міста обласного значення та сільської, селищної, міської ради об'єднаної територіальної громади; акта документальної виїзної перевірки ДФС, її територіального органу, в ході якої виявлені порушення законодавства про працю.

З матеріалів справи судом встановлено, що при проведенні позапланової перевірки позивача ОСОБА_2 управлінням Держпраці в Харківській області виявлено порушення вимог пункту 4 частини 4 статті 36 Закону України «Про зайнятість населення», що зафіксовано в акті щодо додержання субєктом господарювання вимог законодавства про зайнятість населення, зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю за № 20/1159/0647.

Окрім того, 22.06.2018 Управлінням Держпраці в Харківській області видано припис № 20/925/0647-0817 про усунення порушень законодавства про зайнятість населення, зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю, який є чинним, у судовому порядку скасований не був, доказів протилежного суду не надано.

У відповідності до статті 68 Конституції України, кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Колегія суддів не погоджується з доводами позивача стосовно того, що він фактично не займається видом діяльності 78.10 діяльність агентств працевлаштування, спираючись на норми Національної класифікації видів економічної діяльності ДК009:2010, чинного з 01.01.2012р. (далі КВЕД), виходячи з наступного.

Так, головним призначенням КВЕД є визначення і кодування основних і другорядних видів економічної діяльності юридичних осіб, відособлених підрозділів юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців.

Згідно розділу 4 Терміни та визначення понять, основний вид економічної діяльності- це вид діяльності суб'єкта, на який припадає найбільший внесок у валову додану вартість (або інший визначений критерій).

Основний вид діяльності 78.10 діяльність агентств працевлаштування був вказаний позивачем на власний розсуд, враховуючи бажані результати власної підприємницької діяльності, відтак ним повинні враховуватись і обовязки, передбачені таким кодом.

Доводи позивача про те, що ним ніколи фактично діяльність, пов'язана з працевлаштуванням не здійснювалась, не спростовують висновків відповідача про наявність підстав притягнення ФОП ОСОБА_1 до відповідальності за неподання звітності, адже обов'язок подання звітності не пов'язано з фактичним виконанням діяльності, а саме з реєстрацією особи, як надавача послуг працевлаштування.

Так, судом встановлено, підтверджується листами Харківського обласного центру зайнятості від 03.07.2018 за №ХМЦЗ-03-10230, що позивач подав звіти за 2016 та 2017 роки.

Відповідно до ч.1 та 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем доведено правомірність оскаржуваної постанови та правильність та обґрунтованість висновків акту перевірки, отже, розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову.

Згідно із ч.ч.1-4 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог позивача.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 310, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 09.10.2018 року по справі № 2040/6434/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя ОСОБА_4
Судді ОСОБА_5 ОСОБА_3
Повний текст постанови складено 25.04.2019 року