Справа № 640/21302/18
Суддя: Карпушова Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2019-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Карпушової О.В., суддів Губської Л.В. та Епель О.В., секретар судового засідання Харитонова Х.Б., за участі представника позивача Чирського Ю.В., представника відповідача Сапальова В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Романівська Райагропромтехніка" на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 лютого 2019 р. у справі за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства "Романівська райагропромтехніка" до Національного банку України, третя особа - Приватне акціонерне товариство "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "АПЕКС", про визнання протиправними дій, скасування рішень, -

В С Т А Н О В И В :

14.12.2018 року Публічне акціонерне товариство "Романівська райагропромтехніка" звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Національного банку України, третя особа - Приватне акціонерне товариство "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "АПЕКС", про визнання протиправними дії та бездіяльності Національного банку України, які полягають у погодженні Плану припинення банківської діяльності Публічним акціонерним товариством «АПЕКС-БАНК» без припинення юридичної особи; визнання протиправним та скасування рішення Правління Національного банку України від 12.09.2017 №586-рш/БТ «Про погодження Плану припинення банківської діяльності Публічним акціонерним товариством «АПЕКС-БАНК» без припинення юридичної особи»; визнання протиправним та скасування рішення Правлінням Національного банку України від 26.12.2017року № 827-рш "Про відкликання банківської ліцензії та генеральної ліцензії на здійснення валютних операцій у ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "АПЕКС-БАНК".

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 лютого 2019 р. у справі № 640/21302/18 в задоволенні клопотання Публічного акціонерного товариства «Романівська Райагропромтехніка» про поновлення пропущеного строку на звернення до адміністративного суду - відмовлено, клопотання Національного банку України про залишення адміністративного позову без розгляду - задоволено, позовну заяву Публічного акціонерного товариства "Романівська райагропромтехніка" до Національного банку України, третя особа Приватне акціонерне товариство «АПЕКС-БАНК» про визнання протиправними дій та бездіяльності, визнання протиправними та скасування рішень - залишено без розгляду.

Не погодившись з таким рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що вони звернулися до суду з вимогами до НБУ в межах шести місяців від дати, коли їм стало відомо про порушення НБУ його прав.

Відповідачем надано відзив до апеляційної скарги, яким підтримано висновки суду першої інстанції.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Справу розглянуто в межах аргументів апеляційної скарги позивача.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що позивач звернувся до суду про оскарження дій та бездіяльності Національного банку України, які полягають у погодженні Плану припинення банківської діяльності Публічним акціонерним товариством «АПЕКС-БАНК» без припинення юридичної особи; визнання протиправним та скасування рішення Правління Національного банку України від 12.09.2017 №586-рш/БТ «Про погодження Плану припинення банківської діяльності Публічним акціонерним товариством «АПЕКС-БАНК» без припинення юридичної особи»; визнання протиправним та скасування рішення Правлінням Національного банку України від 26.12.2017року № 827-рш "Про відкликання банківської ліцензії та генеральної ліцензії на здійснення валютних операцій у ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "АПЕКС-БАНК".

Вважають, що звернення до суду з даним позовом 14.12.2018 року відбулось з дотриманням строку звернення до адміністративного суду, оскільки про порушення свого права дізналися лише 11.12.2018, коли підприємству стало можливим візіалізувати та вивчити структуру і характер факторів порушеного права шляхом безпосереднього аналізу матеріалів судової справи № 910/13464/18.

Згідно з частинами першою - другою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Наслідки пропуску строків звернення до адміністративного суду встановлено статтею 123 КАС України, зокрема, частиною третьою цієї статті передбачено, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

У розумінні цієї статті поважними причинами пропуску строку звернення до адміністративного суду є такі обставини, які створили об'єктивні перешкоди для звернення особи з адміністративним позовом і подолання яких для цієї особи було неможливим або ускладненим.

Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Підстави пропуску строку можуть бути визнані поважними, строк поновлено лише у разі, якщо вони пов'язані з непереборними та об'єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк подання позову.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Ключовою є фраза «з поважних причин» а отже, це і є предметом доказування при вирішенні питання щодо встановлення поважності причин для позивача тобто, якщо строк був пропущений з поважних причин це повинно підтверджуватися незаперечними письмовими доказами.

Процесуальний Закон не дає визначення терміну поважні причини. Між тим в Рішенні Верховного суду України від 13.09.2006 року по справі № 6-26370кс04 (№ в ЄДРСРУ 135558) вказане наступне: Поважними причинами пропуску строку позовної давності вважаються такі обставини, за яких своєчасне пред'явлення позову стає неможливим або утрудненим.

Як вказує практика Верховного Суду України, оцінюючи обставини, що перешкоджали здійсненню процесуального права на оскарження, суд повинен виходити з оцінки та аналізу всіх наведених у клопотанні доводів, а також з того, чи мав заявник можливість своєчасно реалізувати своє право на оскарження.

Для визначення моменту виникнення права на позов важливими є як об'єктивні (сам факт порушення права), так і суб'єктивні (особа дізналася або повинна була дізнатися про це порушення) моменти. Порівняльний аналіз змісту термінів "довідався" та "міг довідатися", що містяться в статті 261 ЦК, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов'язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо. Позивач повинен також довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого цивільного права, що також випливає із загального правила, встановленого статтею 33 ГПК України (у редакції, чинній до 15.12.2017) та статтею 74 ГПК України (у редакції, чинній з 15.12.2017), про обов'язковість доведення стороною спору тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідач, навпаки, мусить довести, що інформацію про порушення можна було отримати раніше.

Вказана правова позиція напрацьована усталеною судовою практикою як Верховного Суду України в постановах від 17.02.2016 у справі №6-2407цс15, від 01.07.2015 у справі №6-178гс15, так і Верховного Суду, зокрема в постанові від 15.05.2018 у справі № 911/3210/17, від 08.05.2018 у справі №911/2534/17.

З матеріалів справи вбачається, що заяву про поновлення пропущеного строку на звернення до адміністративного суду обґрунтовано тим, що позивач про порушення своїх прав дізнався 11.12.2018, коли підприємству стало можливим візіалізувати та вивчити структуру і характер факторів порушеного права шляхом безпосереднього аналізу матеріалів судової справи № 910/13464/18.

При цьому позивач стверджує, що порушення його прав Національним банком випливає саме з прийняття оскаржуваних рішень.

З`ясувавши обставини у справі, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про безпідставність та необґрунтованість доводів позивача, оскільки перебіг процесуального строку звернення до суду розпочався з наступного дня після дати розміщення в загальному доступі інформації про прийняття оскаржуваних позивачем рішень Правління Національного банку України, зокрема:

- щодо позовної вимоги про визнання протиправним дій та бездіяльності Національного банку, які полягають у погодженні Плану припинення банківської діяльності ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «АПЕКС-БАНК» без припинення юридичної особи - з 13.09.2017 (з наступного дня після дати розміщення на сайті ПАТ «АПЕКС -БАНК» інформації про припинення банківської діяльності) - звернення до суду не пізніше 13.03.2018;

щодо позовної вимоги про визнання протиправним та скасування рішення Правління Національного банку України від 12.09.2017 №586-рш/БТ «Про погодження Плану припинення банківської діяльності ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «АПЕКС-БАНК» без припинення юридичної особи» - з 13.09.2017 (з наступного дня після дати розміщення на сайті ПАТ «АПЕКС -БАНК» інформації про припинення банківської діяльності)- звернення до суду не пізніше 13.03.2018;

щодо позовної вимоги про визнання протиправним та скасування рішення Правління Національного банку України від 26.12.2017 №827-рш «Про відкликання банківської ліцензії та генеральної ліцензії на здійснення валютних операцій у ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «АПЕКС-БАНК»» - з 28.12.2017 (з наступного дня після дати розміщення на сайті ПАТ «АПЕКС -БАНК» та Національного банку інформації про прийняття оскаржуваного рішення Правління Національного банку України від 26.12.2017 №827-рш) - звернення до суду не пізніше 28.06.2018.

Колегія суддів звертає увагу, що позивачу мало бути відомо про прийняття оскаржуваних рішень Правлінням Національного банку, які на думку позивача, порушують його права, з дати розміщення інформації про прийняття останніх з загальному доступі, з наступних підстав:

між позивачем та ПАТ «АПЕКС -БАНК» на час прийняття оскаржуваних рішень Правлінням Національного банку України існували цивільно-правові відносини та позивач був зацікавленою особою, а тому не міг не володіти інформацією, яка розміщена на сайті Банку;

в провадженні судів (Вищого господарського суду України), на дату прийняття оскаржуваних Рішень, знаходилась справа №910/30481/15 за позовом публічного акціонерного товариства «Романівська Райагропромтехніка» до Публічного акціонерного товариства «АПЕКС-БАНК», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Іванов Павло Петрович та Товариство з обмеженою відповідальністю «Лотуре-агро», Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню;

як вбачається із змісту рішення Господарського суду міста Києва від 06.06.2018 у справі №906/1043/17, судом встановлено, що згідно з відомостями з ЄДРПОУ станом 29.12.2017 було проведено державну реєстрацію змін до установчих документів юридичної особи - відповідача (Банку) та станом на 12.02.2018 найменування останнього є Приватне - акціонерне товариство «Фінансова компанія «АПЕКС».

Враховуючи все вищезазначене, колегія суддів не приймає доводи позивача про відсутність на веб-сайті ПАТ «АПЕКС-БАНК» інформації про оскаржувані рішення, оскільки вони спростовуються матеріалами справи. (т.1 а.с. 138-140)

Таким чином, враховуючи предмет спору (визнання протиправним та скасування актів індивідуальної дії - рішень Правління Національного банку України, визнання протиправним дій, що пов'язані із зазначеними рішеннями), судом першої інстанції вірно встановлено, що у розумінні частини другої статті 122 КАС України, та враховуючи, що інформація про прийняття Національним банком оскаржуваних рішень перебувала у загальному доступі з моменту її публікації, наявні підстави стверджувати, що Позивач дізнався та повинен був дізнатись про порушення своїх прав прийняттям Рішення №586-рш/БТ - 12.09.2017, Рішення №827- рш - 27.12.2017.

При цьому, судом першої інстанції також вірно встановлено, що позивач не вказав у заяві про поновлення пропущеного строку поважні підстави, які б були підставою для поновлення останнього.

Відповідно до п.8 ч.1 ст. 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

З урахуванням наведеного вище, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що звернення позивача до суду із позовом 14.12.2018 відбулось поза межами шестимісячного строку, установленого статтею 122 КАС України та адміністративний позов має бути залишено без розгляду в зв'язку з пропуском позивачем строку звернення до суду на підставі статті 123 КАС України.

Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов'язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

З огляду на вказане всі аргументи апелянта не заслуговують уваги, оскільки вони не спростовують вірних висновків суду першої інстанції і не є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв'язку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Повне судове рішення виготовлено 23.04.2019 р.

Керуючись статтями 23, 33, 292, 308, 311, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Романівська Райагропромтехніка" на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 лютого 2019 р.- залишити без задоволення.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 лютого 2019 р. у справі за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства "Романівська райагропромтехніка" до Національного банку України, третя особа - Приватне акціонерне товариство "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "АПЕКС", про визнання протиправними дій, скасування рішень - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Колегія суддів: О.В. Карпушова

Л.В. Губська

О.В. Епель