Справа № 420/1649/19
Суддя: Харченко Ю. В.
Дата ухвалення: 2019-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/1649/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2019 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Харченко Ю.В. розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про скасування Постанови ВП №58521451 від 04.03.2019р. щодо відкриття виконавчого провадження в частині стягнення виконавчого збору, та Постанови ВП №58521451 від 04.03.2019р. щодо стягнення виконавчого збору в сумі 16692грн.,-

ВСТАНОВИВ:

Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області звернулось до Одеського окружного адміністративного суду з позовом, у якому просить суд визнати протиправними та скасувати Постанови старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Коренюк Олени Володимирівни ВП №58521451 від 04.03.2019р. щодо відкриття виконавчого провадження в частині стягнення виконавчого збору, та ВП №58521451 від 04.03.2019р. щодо стягнення виконавчого збору в сумі 16692грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області на виконання Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18.05.2018р., Додаткового рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29.05.2018р., залишених без змін Постановою П'ятого апеляційного адміністративного суду від 30.01.2019р., на підставі довідки від 28.08.2012р. №1.6.27-160 про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсій, наданої Державним підприємством обслуговування повітряного руху України, 14.02.2019р. ОСОБА_2 проведено перерахунок пенсії з 01.01.2012р. по 31.12.2012р. з урахуванням розміру 80% відповідних сум грошового забезпечення, враховуючи офіційний індекс інфляції з 2012року по 2018рік. Враховуючи, що 28.08.2018р. набрала чинності Постанова Кабінету Міністрів України від 22.08.2018р. №649, якою затверджено Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, виплата розрахованої доплати у розмірі 43219,38грн. проводиться згідно з Порядком погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, та Порядком ведення обліку рішення суду у реєстрі рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою. Також, на думку позивача, Постанови ВП №58521451 від 04.03.2019р. щодо відкриття виконавчого провадження в частині стягнення виконавчого збору, та ВП №58521451 від 04.03.2019р. щодо стягнення виконавчого збору в сумі 16692грн. державним виконавцем винесено без урахування, та з порушенням приписів пункту 3 частини 5 статті 27 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки виконавчий збір не підлягає стягненню у зв'язку із виконанням рішення суду за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 15.04.2019р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі №420/1649/19 за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про скасування Постанови ВП №58521451 від 04.03.2019р. щодо відкриття виконавчого провадження в частині стягнення виконавчого збору, та Постанови ВП №58521451 від 04.03.2019р. щодо стягнення виконавчого збору в сумі 16692грн.

Відповідачем - Управлінням державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області відзив на позовну заяву не надано, незважаючи на те, що Ухвалу суду від 15.04.2019р. отримано своєчасно, про що свідчить наявний у матеріалах справи звіт про надіслання кореспонденції на електронну адресу відповідача.

Частиною 6 статті 162 КАС України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч.9 ст.205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи, не з'явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Таким чином, з урахуванням того, що від позивача - Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до суду надійшло клопотання (від 23.04.2019р. вхід.№14788/19) про розгляд справи без участі представника в порядку письмового провадження, а представник відповідача - Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області у судове засідання, призначене на 23.04.2019р. не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином та своєчасно, зважаючи на відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, розгляд даної адміністративної справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до ч.9 ст.205 КАС України.

Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази в сукупності, та системно проаналізувавши приписи чинного законодавства, суд встановив наступне.

Як встановлено судом, та вбачається з наявних у матеріалах справи документів, 04.03.2019р. старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Коренюк О.В., за наслідками розгляду заяви стягувача - ОСОБА_2, винесено Постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №58521451, якою відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа Одеського окружного адміністративного суду по справі №815/1234/18 від 21.02.2019р. щодо зобов'язання Головного управління Пенсійного фонду України здійснити перерахунок та виплату заборгованості пенсії за минулий час ОСОБА_2 на підставі довідки №1.6.27-160 від 28.08.2012року "Про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсій" за період з 01.01.2012року по 31.12.2012року, враховуючи офіційний індекс інфляції з 2012року по 2018рік.

Також, в означеній Постанові про відкриття виконавчого провадження ВП №58521451 від 04.03.2019р. старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Коренюк О.В. зазначено, що боржнику - Головному управлінню Пенсійного фонду України в Одеській області необхідно виконати рішення суду протягом 10 робочих днів, та стягнуто з боржника виконавчий збір у розмірі 16692грн.

Крім того, судом з'ясовано, що 04.03.2019р. старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Коренюк О.В. винесено Постанову про стягнення виконавчого збору ВП №58521451, якою стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області виконавчий збір у сумі 16692.

Не погодившись із винесеними старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Коренюк О.В. Постановами ВП №58521451 від 04.03.2019р. щодо відкриття виконавчого провадження в частині стягнення виконавчого збору, та Постанови ВП №58521451 від 04.03.2019р. щодо стягнення виконавчого збору в сумі 16692грн., позивач - Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області звернулось до Одеського окружного адміністративного суду з даною позовною заявою.

Так, на думку суду, оскаржувані позивачем - Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області Постанови Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області ВП №58521451 від 04.03.2019р. щодо відкриття виконавчого провадження в частині стягнення виконавчого збору, та Постанови ВП №58521451 від 04.03.2019р. щодо стягнення виконавчого збору в сумі 16692грн., державним виконавцем винесено правомірно, з повним дотриманням положень чинного законодавства України, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зокрема, як встановлено судом, та вбачається з наявних у матеріалах справи документів, Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 18.05.2018р. у справі №815/1234/18 адміністративний позов ОСОБА_2, задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо не здійснення перерахунку пенсії, неправомірною відмову, викладену у листі від 20.03.2018року за №685/І-11, у здійсненні перерахунку та виплати заборгованості пенсії за минулий час ОСОБА_2 на підставі довідки №1.6.27-165 від 28.08.2012року "Про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсій". Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок та виплату заборгованості пенсії за минулий час ОСОБА_2 на підставі довідки №1.6.27-160 від 28.08.2012року "Про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсій" за період з 01.01.2012року по 31.12.2012року, враховуючи офіційний індекс інфляції з 2012року по 2018рік.

Додатковим рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 25.05.2018р. по справі №815/1234/18 зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок та виплату заборгованості пенсії за минулий час ОСОБА_2 на підставі довідки №1.6.27-160 від 28.08.2012року "Про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсій" із розрахунку 80 відсотків від грошового забезпечення за період з 01.01.2012року по 31.12.2012року, враховуючи офіційний індекс інфляції з 2012року по 2018рік.

Постановою П'ятого апеляційного адміністративного суду від 30.01.2019р. по справі №815/1234/18 апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, залишено без задоволення. Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18 травня 2018року, та Додаткове рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29 травня 2018року, залишено без змін.

Відповідно до ч.1 ст.325 КАС України постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

Таким чином, судом з'ясовано, що Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18.05.2018р., Додаткове рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25.05.2018р., залишені без змін Постановою П'ятого апеляційного адміністративного суду від 30.01.2019р. по справі №815/1234/18, набрали законної сили.

Судом з'ясовано, що з метою виконання рішення суду, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області 14.02.2019р., на підставі довідки від 28.08.2012р. №1.6.27-160 про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсій, наданої Державним підприємством обслуговування повітряного руху України, проведено ОСОБА_2 перерахунок пенсії з 01.01.2012р. по 31.12.2012р., з урахуванням розміру 80% відповідних сум грошового забезпечення, враховуючи офіційний індекс інфляції з 2012року по 2018рік, що підтверджується наявним у матеріалах справи відповідним Перерахунком пенсії від 14.02.2019р.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016року №1404-VIII (зі змінами та доповненнями) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 2 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов'язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об'єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Згідно з п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до частин 1,2 статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов'язок щодо виконання рішення.

Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов'язаний, у тому числі, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно з ч.5 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов'язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Відповідно до ч.1 ст.27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби.

Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи (ч.3 ст.27 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до ст.8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019рік» з 1 січня 2019р. розмір мінімальної заробітної плати становить 4173 гривні.

Статтею 27 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено вичерпний перелік підстав, за якими виконавчий збір не підлягає стягненню з боржника.

Зокрема, виконавчий збір не стягується: 1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню; 2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини; 3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень»; 4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону; 5) у разі виконання рішення приватним виконавцем; 6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

У разі закінчення виконавчого провадження у зв'язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню.

Виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини 1 статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження (ч.9 ст.27 Закону України «Про виконавче провадження»).

Пунктом 9 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Згідно з ч.3 ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною девятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до п. 8 Розділу 3 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012року №512/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02.04.2012року за №489/20802, стягнення виконавчого збору здійснюється у порядку, визначеному статтею 27 Закону. Про стягнення з боржника виконавчого збору та його розмір державний виконавець зазначає у постанові про відкриття виконавчого провадження.

Отже, проаналізувавши положення статей 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження» в аспекті спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що стягнення виконавчого збору (крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується) пов'язується з початком примусового виконання рішення. Останнє розпочинається з прийняттям постанови про відкриття виконавчого провадження, у якій, з-поміж іншого, державний виконавець зобов'язаний зазначити суму виконавчого збору, яка підлягає стягненню.

Крім того, суд вважає за доцільне наголосити, що судове рішення, на виконання якого видано виконавчий лист у справі №815/1234/18, зобов'язального характеру, тому підстави для несплати виконавчого збору з підстав, встановлених пунктом 3 частини 1 статті 27 Закону України «Про виконавче провадження», у даному випадку відсутні.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у Постановах від 12.12.2018р. у справі №703/1115/17, від 26.09.2018р. у справі №750/5082/17, від 21.11.2018р. у справі №750/7406/17.

При цьому, судом відхиляються, та не приймаються до уваги, як на підставу для задоволення позовних вимог, посилання позивача - Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на те, що 14.02.2019р. на підставі довідки від 28.08.2012р. №1.6.27-160 про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсій, наданої Державним підприємством обслуговування повітряного руху України, ОСОБА_2 проведено перерахунок пенсії з 01.01.2012р. по 31.12.2012р. з урахуванням розміру 80% відповідних сум грошового забезпечення, враховуючи офіційний індекс інфляції з 2012року по 2018рік, оскільки жодних доказів на підтвердження повідомлення державного виконавця про виконання рішення суду, позивачем суду не надано.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що приймаючи спірні Постанови ВП №58521451 від 04.03.2019р. щодо відкриття виконавчого провадження в частині стягнення виконавчого збору, та ВП №58521451 від 04.03.2019р. щодо стягнення виконавчого збору в сумі 16692грн. старший державний виконавець Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Коренюк О.В. діяла виключно на підставі, у межах своїх повноважень, та у спосіб, що передбачений Законом України «Про виконавче провадження», у зв'язку з чим позовні вимоги Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області в означеній частині задоволенню не підлягають.

Вищевикладене спростовує твердження позивача, наведені у позовній заяві.

Згідно з ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтю 73 КАС України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до статей 74-76 КАС України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно зі ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відтак, беручи до уваги наведене, та оцінюючи надані сторонами по справі письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про скасування Постанови ВП №58521451 від 04.03.2019р. щодо відкриття виконавчого провадження в частині стягнення виконавчого збору, та Постанови ВП №58521451 від 04.03.2019р. щодо стягнення виконавчого збору в сумі 16692грн., не обґрунтовані, документально не підтверджені, не ґрунтуються на положеннях чинного законодавства, отже задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст.72-77, 139, ч.9 ст.205, ст.ст.241-246, 250, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65107, м.Одеса, вул.Канатна,83, ) до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області (65072, м.Одеса, площа Бориса Деревянко,1, ) про скасування Постанови ВП №58521451 від 04.03.2019р. щодо відкриття виконавчого провадження в частині стягнення виконавчого збору, та Постанови ВП №58521451 від 04.03.2019р. щодо стягнення виконавчого збору в сумі 16692грн., відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст.287 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст.287 КАС України.

Суддя Харченко Ю.В.

.