Справа № 524/10659/18
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2019-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2019 р.Справа № 524/10659/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Жигилія С.П.,

Суддів: Перцової Т.С. , Чалого І.С. ,

за участю: секретаря судового засідання - Ващук Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою командира роти №4 батальйону патрульної поліції в м. Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_1 на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 01.04.2019 року по справі № 524/10659/18

за позовом ОСОБА_2

до командира роти №4 батальйону патрульної поліції в м. Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_1 третя особа: Батальйон патрульної поліції в м. Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції

про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 (далі позивач, ОСОБА_2Й.), звернувся до Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області з адміністративним позовом до командира роти № 4 батальйону патрульної поліції в м. Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_1 (далі відповідач, інспектор УПП), в якому просив суд: скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії НК № 304496, а провадження у справі закрити.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що 27.12.2018 відносно нього була винесена постанова у справі про адміністративне правопорушення серії НК №304496 за ч.2 ст.122 КУпАП за те, що він в м. Кременчуці на перехресті вул. ОСОБА_3 та просп. ОСОБА_4, повертаючи ліворуч, не дав дорогу транспортному засобу, який рухався назустріч, чим порушив п.16.6 ПДР України.

З постановою він не згоден та вважає її такою, що підлягає скасуванню, оскільки ПДР України він не порушував, так як автомобіль відповідача тільки розпочав виїзд на просп. ОСОБА_4, коли його транспортний засіб вже був на середині перехрестя.

Вказує, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення інспектор проігнорував його пояснення, не надав йому доказів, які б підтверджували порушення ним ПДР України. При накладенні стягнення відповідачем грубо порушено вимоги ст. 280 КУпАП, а саме: не зясовано чи винен позивач у вчиненні правопорушення, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, а також не зясовано інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука від 09 січня 2019 року залучено до участі у справі в якості третьої особи Батальйон патрульної поліції в м. Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 01.04.2019 року адміністративний позов ОСОБА_2 задоволено.

Скасовано постанову у справі про адміністративне правопорушення серії НК №304496, винесену 27 грудня 2018 року командиром роти №4 батальйону патрульної поліції в м. Кременчук УПП в Полтавській області ДПП ОСОБА_1 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП, а провадження по справі про адміністративне правопорушення - закрито.

Судове рішення вмотивовано висновком про те, що відповідачем не було доведено додержання ним процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, в тому числі належного дослідження доказів, на чому наголошував позивач.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги відповідач посилається на правомірність прийнятого ним рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення за ч. 2 ст. 122 КУпАП, що підтверджуються наявними у справі належними доказами.

З приводу висновків суду першої інстанції стосовно того, що відповідачем не доведено додержання процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, відповідач, з посиланням на висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 17.05.2018 у справі № 753/4366/17, зазначає, що дані обставини не спростовують факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення та не можуть слугувати підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Правом подання відзиву на апеляційну скаргу позивач не скористався, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Сторони в судове засідання суду апеляційної інстанції не з'явились, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для вирішення справи, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не визнана судом обов'язковою, колегія суддів визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 27 грудня 2018 року командиром роти № 4 батальйону патрульної поліції в м.Кременчук УПП в Полтавській області ДПП ОСОБА_1, винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії НК №304496, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП.

В постанові зазначено, що 27.12.2018 о 13:40 в м. Кременчуці на перехресті вул. ОСОБА_3 та просп. ОСОБА_4, повертаючи ліворуч не дав дорогу транспортному засобу, який рухався назустріч, чим порушив п.16.6 ПДР України.

Не погодившись з прийнятим відповідачем рішенням, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» № 3353 від 30.06.1993 року встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року (із змінами та доповненнями).

Відповідно до п. 16.6 Правил дорожнього руху, повертаючи ліворуч або розвертаючись при зеленому сигналі основного світлофора, водій нерейкового транспортного засобу зобов'язаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються в зустрічному напрямку прямо або повертають праворуч.

Відповідно до визначення п. 1.10 Правил дорожнього руху, дати дорогу - вимога до учасника дорожнього руху не продовжувати або не відновлювати рух, не здійснювати будь-яких маневрів (за винятком вимоги звільнити займану смугу руху), якщо це може примусити інших учасників дорожнього руху, які мають перевагу, змінити напрямок руху або швидкість.

Аналіз викладених норм дає підстави для висновку, що про порушення водієм п. 16.6 Правил дорожнього руху може свідчити зміна напрямку руху або швидкості зустрічного транспортного засобу, який їде прямо або повертає праворуч, при здійсненні водієм повороту ліворуч. Якщо ж, у цьому випадку, поворот ліворуч не призводить до зміни напрямку руху або швидкості зустрічного транспортного засобу, який їде прямо або повертає праворуч, тобто не створює для цього транспортного засобу перешкод у русі, підстави вважати, що водій не дотримався п. 16.6 Правил дорожнього руху відсутні.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КУпАП, порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи, зокрема про порушення правил дорожнього руху, в тому числі за ст. 122 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до п.4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України №1395 від 07 листопада 2015 року, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Згідно з п.2 розділу ІІІ Інструкції, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачене ч.2 ст. 122 КУпАП виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно з пунктом 9, 10 розділу ІІІ зазначеної Інструкції розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Відповідно зі ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279 1 - 279 4 цього Кодексу.

Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до п. 1 розділу IV Інструкції № 1395, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з статтею 31 Закону №580-VIII, поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, засобів фото і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 Закону №580-VIII встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:

1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;

2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

У відповідності до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

На підтвердження правомірності винесеної постанови про накладення на позивача адміністративного стягнення, відповідачем надано суду відеозапис обставин, що зафіксовані у постанові (а.с. 30).

Із переглянутого судом відеозапису події, судом встановлено, що позивач не надав перевагу патрульному поліцейському автомобілю, який рухався прямо, у якого була перевага у русі.

Відповідно до п.1.3 ПДР України учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил дорожнього руху України, а також бути взаємно ввічливими.

Отже, при здійсненні вказаного вище маневру позивач порушив п. 16.6 Правил дорожнього руху.

З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що відповідач правомірно склав постанову серії НК № 304496 від 27.12.2018 року про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді адміністративного штрафу в розмірі 425,00 грн. за порушення ч.2 ст.122 КУпАП.

Разом з цим, колегія суддів не приймає посилання позивача на порушення відповідачем процедури розгляду справи, в якості підстави для скасування оскарженої постанови про накладення адміністративного стягнення, а саме: ненадання позивачу доказів під час розгляду справи, не зясування чи винен він у вчиненні правопорушення, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, та не зясування інших обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, оскільки зазначене не спростовує факту вчинення позивачем порушення п. 16.6 ПДР України.

При цьому, позивач не посилається на наявність обставин, що помякшують відповідальність за вчинення адміністративного правопорушення, та які не були враховані відповідачем під час розгляду справи. Також позивач не конкретизує які саме інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, не були зясовані відповідачем.

Водночас, колегія суддів зазначає, що згідно із ч. 2 ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Таким чином обставини, на які посилається позивач, не підлягають врахуванню під час накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Разом з тим, позивачем не заперечується факт розяснення інспектором патрульної поліції йому прав, передбачених ст. 268 КУпАП, можливість надати пояснення з приводу виявленого правопорушення. Матеріали справи свідчать, що копію постанови серії НК № 304496 від 27.12.2018 року було вручено позивачу, постанова підписана позивачем без зауважень.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене та враховуючи, що постанова у справі про адміністративне правопорушення складена повноважною особою, за своєю формою і змістом відповідає нормам чинного законодавства, адміністративне стягнення накладено в межах санкції, передбаченої частиною 2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, беручи до уваги, що відповідачем гадано докази на підтвердження наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, що підтверджується, зокрема відеозаписом з відеореєстратора службового автомобіля відповідача, колегія суддів приходить до висновку, що постанова про адміністративне правопорушення є законною, прийнятою відповідачем на підставі, в межах своїх повноважень та у спосіб, що передбачений Законом.

За таких обставин, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2, з підстав не доведення відповідачем дотримання процедури розгляду справи.

У відповідності до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тобто прийняте рішення не відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і підлягає скасуванню з постановленням нової постанови про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 229, 241, 243, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу командира роти №4 батальйону патрульної поліції в м. Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 01.04.2019 року по справі № 524/10659/18 скасувати.

Прийняти постанову, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та відповідно до ч .3 ст. 272 КАС України є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_4
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_5 ОСОБА_6