Справа № 120/823/19-а
Суддя: Томчук Андрій Валерійович
Дата ухвалення: 2019-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

17 квітня 2019 р. Справа № 120/823/19-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Томчука А.В.,

за участю:

секретаря судового засідання: Литвин Д.С.

позивача: ОСОБА_1

відповідача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до: Головного управління ДФС у Вінницькій області

про: визнання протиправною та скасування вимоги

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1, позивач) звернувся в суд з позовом до Головного управління ДФС у Вінницькій області (далі - ГУ ДФС у Вінницькій області, відповідач) про визнання протиправною та скасування вимоги.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що вимога про сплату боргу від 06.02.2019 №Ф-10114 є протиправною, оскільки відповідно до ч. 4 ст. 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" позивач звільнений від сплати єдиного внеску як пенсіонер за віком.

Ухвалою суду від 14.03.2019 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження.

03.04.2019 представником відповідача подано до суду відзив на адміністративний позов, зі змісту якого вказав, що ОСОБА_1 перебуває на обліку у Вінницькій ДГІІ як ФОП з 05.07.2001 року за №1218, як платник єдиного внеску з 18.02.2005 за №/02314. Згідно з реєстраційними даними ОСОБА_1 встановлено ознаку незалежної професійної діяльності (адвокат) 22.08.2018.

ЄВ нараховується для фізичних осіб-підприємців - на суму, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування ЄВ, встановленої Законом 2464. При цьому сума ЄВ не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску (п. частини першої ст. 7 Закону № 2464).

Фізичні особи-підприємці та особи, які провадять незалежну професійну діяльність, зобовязані сплачувати ЄВ, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за квартал, за який сплачується ЄВ (абзац третій частини восьмої ст. 9 Закону №2464).

Враховуючи зазначене, якщо ФОП (крім ФОП, які є пенсіонерами за віком або особами з інвалідністю та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу) одночасно провадять незалежну професійну діяльність, то вони сплачують ЄВ у розмірі 22% бази нарахування, визначеної ст. 7 Закону № 2464, як ФОП (залежно від обраної системи оподаткування) та як особи, які провадять незалежну професійну діяльність, в термін встановлений абзацом третім частини восьмої ст. 9 Закону № 2464 для зазначених категорій платників.

Відповідно до частини 4 статті 4 Закону № 2464 ОСОБА_1 звільняється від сплати єдиного внеску, як фізична особа-підприємець, однак згідно з п.2 ч. І ст. 7 Закону № 2464 зобов'язаний нараховувати і сплачувати єдиний внесок, як особа, яка провадить незалежну професійну діяльність.

Тому, виходячи із вищезазначеного, ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) нараховано єдиний внесок згідно з даними ІКП 71040000:

станом на 19.10.2018 - 1638, 12 грн. за серпень, вересень 2018 р.; станом на 21.01.2019 - 2457,18 грн. - за 4-й квартал 2018 р. як особі, яка провадить незалежну професійну діяльність (з 22.08.2018 року).

За даними інформаційної системи органів ДФС, станом на 31.01.2019 року заборгованість зі сплати єдиного соціального внеску ОСОБА_1 становить 1597,41 грн., яка виникла внаслідок несплати поточних нарахувань.

Однак, відповідно до ІКП позивача, станом на 31.01.2019 заборгованість зі сплати ЄСВ становить в розмірі 4054, 59 грн., що повязано із тим, що в цей день було здійснено нарахування з ЄВ по строку сплати за IV квартал 2018 року (в розмірі 2457,18), проте дана сума не входить до суми, вказаної в оскаржуваній вимозі.

Відповідно до ІС «Податковий блок» в підсистемі «облік платежів» в режимі «вимоги про сплату боргу (ЄВ)» сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) станом на 31.01.2019 року № Ф-10114 від 06 лютого 2019 року на суму 1597,41 грн.

Отже, позивач здійснював підприємницьку діяльність як фізична особа- підприємець (до 13.07.2016), і на даний час здійснює незалежну професійну діяльність як адвокат.

Таким чином, контролюючим органом складено вимогу про сплату боргу відповідно до чинного законодавства. При цьому, контролюючий орган проводив нарахування єдиного внеску за ознакою "незалежна професійна діяльність" у розмірі мінімального страхового внеску на місяць, що відповідає вимогам Закону № 2464.

Отже, вимога про сплату боргу (недоїмки) з ЄСВ № Ф-10114 від 06 лютого 2019 року є правомірною, а тому не підлягає скасуванню.

09.04.2019 позивачем подано до суду відповідь на відзив, зі змісту якої вказав, що оскільки він зареєстрований як фізична особа-підприємець згідно Закону України " Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" то до нього не можуть застосовуватись положення ч.3 ст.5 Закону №2464.

В судовому засіданні позивач підтримав заявлені позовні вимоги, надавши пояснення, що відтворюють зміст позовної заяви, відповіді на відзив.

Представник відповідача заперечила щодо задоволення даного адміністративного позову з підстав викладених у відзиві.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 як фізична особа-підприємець взятий на облік в органах державної податкової служби 05.07.2001 за №1218. Як фізична особа-підприємець зареєстрований 26.06.2001, відповідно Свідоцтва про державну реєстрацію суб'єкта підприємницької діяльності-фізичної особи та Свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця від 09.12.2009.

17.02.2005 позивач як фізична особа-підприємець був взятий на облік платника страхових внесків з реєстраційним номером ф згідно повідомлення про взяття на облік УПФУ у Ленінському районі Вінницької області.

Згідно Свідоцтва серії А647055 з 13.08.2012 ОСОБА_1 зареєстрований як платник єдиного податку (2 групи).

Відповідно пенсійного посвідчення серії №034985 виданого 13.07.2016, позивачеві призначено пенсію за віком, а 11.07.2018 останньому видано пенсійне посвідчення №337577, вид пенсії - за віком.

Згідно з реєстраційними даними податкового органу ОСОБА_1 встановлено ознаку незалежної професійної діяльності (адвокат) 22.08.2018.

06.02.2019 податковим органом сформовано вимогу про сплату боргу №Ф-10114, згідно якої станом на 31.01.2019 заборгованість зі сплати єдиного внеску ОСОБА_1 становить 1597,41 грн.

Не погоджуючись з оскаржуваною вимогою, вказуючи, що він пенсіонером за віком, а відтак, не звільнений від сплати єдиного внеску, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд керується та виходить з наступного.

Спеціальним законодавчим актом, що регулює правові відносини нарахування і сплати єдиного внеску є Закон України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" від 08 липня 2010 року №2464-VI (далі - Закон № 2464) у відповідності до якого видана Інструкція про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затверджена наказом Міністерства фінансів України від 20 квітня 2015 року № 449зареєстрована в Міністерстві юстиції України 07.05.2015 за №508/26953 (далі - Інструкція № 449).

Єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування (п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України 2664-VI).

Положеннями п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону № 2464 та пп. 2.1.3 п. 2.1 Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженої постановою Пенсійного фонду України від 27.09.2010 р. № 21-5, платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону №2464-VI платник єдиного внеску зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 4 Закону № 2464-VІ платниками єдиного внеску є особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.

Положеннями пп. 14.1.226 п. 14.1 ст. 14 ПК України визначено поняття самозайнятої особи, податковий облік якої здійснюється відповідно до ст. 65 цього Кодексу шляхом внесення відомостей до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків. Так, згідно пп. 14.1.226 п. 14.1 ст. 14 ПК України, самозайнята особа - платник податку, який є фізичною особою - підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності. Положеннями пп. 14.1.226 п. 14.1 ст. 14 ПК України також зазначено, що незалежна професійна діяльність - участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, приватних виконавців, адвокатів, арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою - підприємцем та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб.

Аналіз наведеної норми дає підстави для висновку про те, що діяльність адвоката підпадає під визначення незалежної професійної діяльності, оподаткування доходів від отримання якої регулюється ст. 178 ПК України, лише у випадку, якщо така особа не зареєстрована як фізична особа підприємець, відповідно до вимог законодавства.

Відповідно до пункту 65.1 статті 65 14 ПК України взяття на облік фізичних осіб - підприємців у контролюючих органах здійснюється за податковою адресою на підставі відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, наданих державним реєстратором згідно із Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань".

Разом з тим, відповідно до пункту 65.2 статті 65 ПК України облік самозайнятих осіб здійснюється шляхом внесення до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків записів про державну реєстрацію або припинення підприємницької діяльності, незалежної професійної діяльності, перереєстрацію, постановку на облік, зняття з обліку, внесення змін стосовно самозайнятої особи, а також вчинення інших дій, які передбачені Порядком обліку платників податків, зборів.

При цьому відповідно до підпункту 65.4.4 пункту 65.4 статті 65 ПК України контролюючий орган відмовляє в розгляді документів, поданих для взяття на облік особи, яка здійснює незалежну професійну діяльність, у разі коли фізична особа вже взята на облік як самозайнята особа.

Таким чином, податковим законодавством виключена можливість подвійного взяття на облік особи, яка здійснює незалежну професійну діяльність, у разі коли фізична особа вже взята на облік як самозайнята особа.

Відповідно до положень пунктів 178.1, 178.2 статті 178 ПК України особи, які мають намір здійснювати незалежну професійну діяльність, зобов'язані стати на облік у контролюючих органах за місцем свого постійного проживання як самозайняті особи та отримати довідку про взяття на облік згідно із статтею 65 цього Кодексу. Доходи громадян, отримані протягом календарного року від провадження незалежної професійної діяльності, оподатковуються за ставкою, визначеною пунктом 167.1 статті 167 цього Кодексу.

Судом встановлено, що позивач зареєстрований як фізична особа-підприємець з 05.07.2001, з 22.08.2018 та на даний час основним видом діяльності є діяльність у сфері права (КВЕД 69.10).

Щодо питання обліку та сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування суд зазначає таке.

В силу вимог п. 4, п. 5 ч. 1 ст.4 Закону України № 2464 платниками єдиного внеску є фізичні особи-підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та особи, які провадять незалежну професійну діяльність а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності

Суд зазначає, що законодавець розмежовує фізичних осіб-підприємців, та осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, при цьому порядок обліку та сплати єдиного внеску фізичними особами-підприємцями з ознакою провадження незалежної професійної діяльності Законом України № 2464 не передбачений.

Облік платників єдиного внеску здійснюється відповідно до ст. 5 Закону України №2464, зокрема відповідно до частини 3 статті 5 Закону України № 2464 взяття на облік платників єдиного внеску, на яких не поширюється дія Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", контролюючим органом здійснюється за місцезнаходженням чи місцем проживання у день отримання від них заяви про взяття на облік платника єдиного внеску за формою № 1-ЄСВ згідно з додатком 1 до Порядку обліку платників єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та Положення про реєстр страхувальників затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 116 від 24.11.2014.

Суд зауважує, що оскільки позивач зареєстрований як фізична особа-підприємець згідно Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", до нього не можуть застосовуватись положення ч.3 ст.5 Закону України № 2464. Зазначені висновки суду підтверджуються також положеннями п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України № 2464, відповідно до яких єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

Разом з тим, п. 3 ч. 1 ст. 7 Закону України № 2464 передбачено, що єдиний внесок нараховується для фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування, базою нарахування є сума, що визначається такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої Законом України № 2464. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позивач, який перебуває на обліку в органі державної податкової служби як фізична особа-підприємець не потребує додаткової реєстрації як самозайнята особа, а його доходи, отримані від адвокатської діяльності в період перебування на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності, в силу вимог п. 297.1 ст. 297 ПК України звільняються від оподаткування податком на доходи фізичних осіб.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Вищого адміністративного суду України від 21.01.2016 у справі №808/7758/13-а (провадження №К/800/44702/14).

Крім того, суд наголошує, що відповідно до ч. 4 ст. 4 Закону № 2464, особи, зазначені у пунктах 4 та 5-1 частини першої цієї статті, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування", та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Приписами ст. 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058 визначено, що пенсіонер - це особа, яка відповідно до цього закону отримує пенсію, довічну пенсію, або члени її сім'ї, які отримують пенсію в разі смерті цієї особи у випадках, передбачених цим Законом.

Аналіз цієї норми свідчить про те, що звільнення фізичної особи-підприємця, який обрав спрощену систему оподаткування від сплати єдиного внеску можливе при наявності двох умов, по-перше, така особа повинна мати статус пенсіонера за віком або інваліда, по-друге, отримувати відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу.

Судом встановлено, що позивач отримує пенсію за віком, термін дії: довічно. В той же час, позивач здійснює незалежну професійну діяльність як адвокат, відповідно чого податковим органом з 22.08.2018 ОСОБА_1 встановлено ознаку незалежної професійної діяльності (адвокат).

Суд зазначає, що статтею 26 Закону № 1058 визначено умови призначення пенсій за віком.

Слід вказати, що звільняються від сплати ЄСВ ФОП, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, які: отримують пенсію за віком (у тому числі на пільгових умовах (передбачену частиною другою та третьою ст. 114, п. 2 розділу XV Закону № 1058)); отримують дострокову пенсію (у тому числі на пільгових умовах (передбачену частиною п'ятою ст. 115, п. 72 розділу XV Закону № 1058)); отримують пенсію зі зниженням пенсійного віку (у тому числі на пільгових умовах (передбачену ст. 55 Закону України від 28.02.91 р. № 796-ХІІ)); є особами з інвалідністю, незалежно від отримання пенсії або соціальної допомоги; досягли віку, встановленого ст. 26 Закону № 1058, та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу (незалежно від виду пенсії).

Отже, особи, які провадять незалежну професійну діяльність, яким призначено пенсію за віком, звільнені від обов'язку щодо сплати єдиного внеску.

Враховуючи наведене, суд вважає, що оскаржувана вимога про сплату боргу (недоїмки) №Ф-10114 від 06.02.2019, винесена контролюючим органом, є протиправною, а тому підлягає скасуванню.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі частиною 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

В силу вимог частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Водночас, відповідачем не було надано належних доказів на підтвердження своєї правової позиції, а відтак, суд дійшов висновку, що Головне управління ДФС у Вінницькій області, приймаючи оскаржувану вимогу, діяло не на підставі, не у межах повноважень та не у спосіб, що передбачені законодавством України. Відтак, позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання щодо стягнення на користь позивача судових витрат, суд зазначає таке.

Відповідно до частини 1 статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

За приписами частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску від 06.02.2019 року №Ф-10114.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Вінницькій області.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_3 (Хмельницьке шосе, 49/93, м.Вінниця, 21036, РНОКПП НОМЕР_1)

Відповідач: Головне управління ДФС у Вінницькій області (Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21100, )

Повний текст рішення складено 24.04.2019

Суддя Томчук Андрій Валерійович