Справа № 803/3850/15
Суддя: Данилевич Н.А.
Дата ухвалення: 2019-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

25 квітня 2019 року

Київ

справа №803/3850/15

адміністративне провадження №К/9901/3685/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді (судді-доповідача) - Данилевич Н.А.,

суддів - Бевзенка В.М.,

Шарапи В.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні

касаційну скаргу Управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області

на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 13 квітня 2016 року (головуючий суддя - Судова-Хомюк Н.М., судді - Гуляк В.В., Коваль Р.Й.)

у справі № 803/3850/15

за позовом ОСОБА_3

до Управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області, Головного управління Національної поліції у Волинській області, Ліквідаційної комісії при Управлінні Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області,

про визнання протиправним та скасування наказу, зобов'язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ.

Короткий зміст позовних вимог.

1. В грудні 2015 року ОСОБА_3 (далі - позивач, ОСОБА_3) звернувся до Волинського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області (далі - відповідач 1, скаржник, УМВС України у Волинській області), Головного управління Національної поліції у Волинській області (далі - відповідач 2, ГУНП у Волинській області), Ліквідаційної комісії при Управлінні Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області (далі - відповідач 3, Ліквідаційної комісії), в якому просив:

1.1. визнати протиправним наказ по управлінню МВС України у Волинській області за № 322о/с від 05.11.2015 року про звільнення прапорщика міліції ОСОБА_3 - інспектора патрульної служби Любомльського районного відділу з 06.11.2015 року та скасувати даний наказ;

1.2. зобов'язати Управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області чи його правонаступника територіального органу поліції Волинської області виконати всі необхідні дії по допуску ОСОБА_4 на добір на посаду поліцейського у відповідності вимогам Закону України «Про Національну поліцію».

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

2. Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2015 року, в задоволенні позову ОСОБА_3 до Управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області, Головного управління Національної поліції у Волинській області, Ліквідаційної комісії при Управлінні Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області про визнання протиправним та скасування наказу, зобов'язання вчинити дії, відмовлено.

3. Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, виходив з того позивач з 07.08.2015 року по 06.11.2015 року та з 07.11.2015 року по даний час з рапортом щодо звільнення з ОВС в порядку переведення до поліції та з заявою про прийом на службу в поліцію не звертався, також в судовому засіданні будь-яких належних доказів щодо продовження служби в Національній поліції не подав. Відтак, суд дійшов висновку, що позивач був звільнений за скороченням штатів наказом начальника УМВС України у Волинській області №322 о/с від 05.11.2015 року «По особовому складу» на підставі подання начальника Любомльського РВ УМВС України у Волинській області від 05.11.2015 року про звільнення інспектора патрульної служби Любомльського РВ ОСОБА_3 через скорочення штатів за п. 63 «з» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ правомірно.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції.

4. Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 13 квітня 2016 року, апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково.

4.1. Постанову Волинського окружного адміністративного суду від 28.12.2015 року у справі № 803/3850/15 скасовано та прийнято нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити частково.

4.2. Визнано протиправним та скасовано наказ по Управлінню МВС України у Волинській області за № 322о/с від 05.11.2015 року про звільнення прапорщика міліції ОСОБА_3 - інспектора патрульної служби Любомльського районного відділу з 06.11.2015 року.

4.3. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

5. Скасовуючи постанову суду першої інстанції та частково задовольняючи позовні вимоги, суд апеляційної інстанції виходив з того, що рапорт позивача від 04.11.2015 року про звільнення з органів внутрішніх справ України, у зв'язку з переходом на службу в Головне управління Національної поліції у Волинській області, не був реалізований, оскільки його повернули позивачу без жодних пояснень, відтак право позивача на подання заяви про звільнення та подальше працевлаштування порушено. Щодо вимоги позивача про зобов'язання Управління МВС у Волинській області вчинити необхідні дії по допуску ОСОБА_3 на добір на посаду поліцейського у відповідності з вимогами Закону України «Про Національну поліцію», колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що належним і ефективним способом захисту порушеного права позивача, у даному випадку, буде звернення до Головного управління Національної поліції у Волинській області.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та відзиву (заперечень).

6. 20 травня 2016 року на адресу суду касаційної інстанції надійшла касаційна скарга Управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 13 квітня 2016 року, в якій скаржник просить скасувати зазначене рішення суду та залишити в силі постанову Волинського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2015 року.

7. В обґрунтування поданої касаційної скарги Управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області вказує на те, що посилання суду апеляційної інстанції на порушення відповідачем вимог п. 9,10 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію» не відповідає дійсності, оскільки в даних нормах Закону прямо передбачено, що всі працівники МВС вважаються такими, що попереджені про наступне звільнення в трьохмісячний строк з дати опублікування Закону і звільняються зі служби через скорочення штатів, оскільки Національна поліція України не є правонаступником МВС України. Крім того скаржник вважає вірними висновки суду першої інстанції про те, що довідками, виданими відповідачами підтверджується факт відсутності звернення позивача з 07 серпня 2015 року по 06 листопада 2015 року та з 07 листопада 2015 і дотепер з рапортом щодо звільнення з ОВС в порядку переведення до поліції чи із заявою про прийом в поліцію.

8. Позивачем та іншими відповідачами заперечення чи відзиву на зазначену касаційну скаргу не подано, що не перешкоджає її розгляду по суті.

9. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 04 липня 2016 року за даною касаційною скаргою відкрито касаційне провадження.

10. Ухвалою Верховного Суду від 24 квітня 2019 року касаційну скаргу Управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області призначено до касаційного розгляду в попередньому судовому засіданні.

II. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ.

11. ОСОБА_3 перебував на посаді інспектора патрульної служби Любомльського районного відділу УМВС України у Волинській області.

12. Наказом начальника УМВС України у Волинській області №322 о/с від 05.11.2015 року ОСОБА_3 було звільнено у запас з постановкою на військовий облік, у зв'язку з скороченням штатів, згідно з пунктами 10 та 11 розділу ХІ Закону України «Про Національну поліцію» за пунктом 63 «з» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

ІІІ. ДЖЕРЕЛА ПРАВОВОГО РЕГУЛЮВАННЯ (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

13. Частина 2 статті 19 Конституції України: органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

14. Частина 6 статті 43 Конституції України: Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

15. Пункт 1 Розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII): Цей Закон набирає чинності через три місяці з дня, наступного за днем його опублікування, крім:

1) пунктів 1, 2, 3, 7-13, 15, 17-18 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону, які набирають чинності з дня, наступного за днем його опублікування;

2) частини сьомої статті 15 та частини п'ятої статті 21 цього Закону, які набирають чинності з 1 січня 2017 року.

16. Пункт 8 Розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 580-VIII: З дня опублікування цього Закону всі працівники міліції (особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), а також інші працівники Міністерства внутрішніх справ України, його територіальних органів, закладів та установ вважаються такими, що попереджені у визначеному порядку про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів.

17. Пункт 9 Розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 580-VIII: Працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції.

Посади, що пропонуються особам, зазначеним у цьому пункті, можуть бути рівнозначними, вищими або нижчими щодо посад, які ці особи обіймали під час проходження служби в міліції.

18. Пункт 10 Розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 580-VIII:Працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів.

Указані в цьому пункті особи можуть бути звільнені зі служби в органах внутрішніх справ до настання зазначеного в цьому пункті терміну на підставах, визначених Положенням про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ.

19. Пункт 4 Розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 580-VIII:До приведення законодавства України у відповідність із цим Законом акти законодавства застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

20. Підпункт «з» пункту 63 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затверджене постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 № 114 (далі - Положення № 114): Особи рядового і молодшого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік): через скорочення штатів - при відсутності можливості подальшого використання на службі.

21. Абзац 1 пункту 24 Положення № 114: У разі незаконного звільнення або переведення на іншу посаду особи рядового, начальницького складу органів внутрішніх справ підлягають поновленню на попередній посаді з виплатою грошового забезпечення за час вимушеного прогулу або різниці в грошовому забезпеченні за час виконання службових обов'язків, але не більш як за один рік.

ІV. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ.

22. Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої касаційної скарги, Верховний Суд виходить з наступного.

23. Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що відповідно до частини 1 статті 341 КАС України, Суд переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

24. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (ч. 2 ст. 341 КАС України).

25. Суд, аналізуючи приписи пункту 9 Розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 580-VIII, зауважує, що працівнику міліції, який виявив бажання проходити службу в поліції,, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону, гарантоване право бути прийнятим на службу до поліції за умови його відповідності вимогам до поліцейських та надання згоди на призначення на дану посаду, або у разі успішного проходження конкурсу.

26. Проте, надання згоди працівником міліції на призначення на посаду в органі поліції, неможливе без його обізнаності із переліком усіх наявних вакантних посад в даному органі.

27. Тобто, наданню згоди повинна була передувати пропозиція щодо призначення на відповідну посаду, а саме - ініціатива керівництва, оскільки згода особи, по своїй суті, є відповіддю на цю ініціативу, а наслідком такої згоди є призначення особи на посаду у відповідності до узгодженої пропозиції. Отже, особа, попереджена про звільнення внаслідок скорочення штатів, у цьому випадку не має можливості виявити ініціативу, і своє волевиявлення здійснює шляхом згоди на ініціативу керівництва.

28. Така ініціатива є обов'язковою, оскільки без неї не може бути встановлено наявність чи відсутність можливості подальшого використання особи на службі відповідно до підпункту "з" пункту 63 Положення.

29. Стосовно другого з наведених вище випадків - то необхідна ініціатива особи щодо участі в конкурсі. Спосіб виявлення такої ініціативи визначається порядком проведення конкурсу та може мати форму письмової заяви (рапорту).

30. Таким чином, лише в разі, якщо особа відмовилася від усіх пропозицій щодо зайняття посад і не подала заяви (рапорту) про участь в конкурсі на зайняття посад, виникають підстави для застосування пункту 10 розділу XI Закону №580-VІІІ і звільнення особи за скороченням штатів.

31. Слід зауважити, що Верховний Суд України в постанові від 28 жовтня 2014 року у справі №21-484а14 визначив правову позицію, за якою встановлена законодавством можливість ліквідації державної установи (організації) з одночасним створенням іншої, яка буде виконувати повноваження (завдання) особи, що ліквідується, не виключає, а включає зобов'язання роботодавця (держави) по працевлаштуванню працівників ліквідованої установи. При цьому, у випадку незаконного звільнення працівника з роботи, його порушене право повинно бути відновлене шляхом поновлення його на посаді, з якої його було незаконно звільнено.

32. З огляду на приписи ч.2 ст.77 КАС України, Суд вважає, що під час розгляду цієї справи відповідачами не надано жодних належних доказів, які б підтверджували пропонування позивачу посади в органах Національної поліції і його відмови від цих посад. До того ж судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_3 звертався з приводу продовження служби в поліції.

33. Таким чином, враховуючи викладене, колегія суддів касаційної інстанції вважає зазначені в касаційній скарзі доводи Управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області безпідставними та правомірно спростованими судом апеляційної інстанції, а висновки суду - правильними, обґрунтованими, та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, з огляду на що і підстави для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення відсутні.

34. Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення першої та (або) апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

35. Згідно з частиною 1 статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

36. Керуючись статтями 341, 343, п.1 ч.1.ст.349, ст.350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, -

П О С Т А Н О В И В :

37. Касаційну скаргу Управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області залишити без задоволення.

38. Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 13 квітня 2016 року - залишити без змін.

39. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не оскаржується.

Суддя-доповідач Н.А. Данилевич

Судді В. М. Бевзенко

В. М. Шарапа