Справа № 620/4271/18
Суддя: Кучма Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2019-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/4271/18 Суддя (судді) першої інстанції: Клопот С.Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого-судді: Кучми А.Ю.

суддів: Аліменка В.О., Безименної Н.В.,

за участю секретаря: Прудіус І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2019 року (м. Чернігів, дата виготовлення повного тексту 12.02.2019) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління Національної поліції у Чернігівській області, в якому просив суд:

1) визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Чернігівській області щодо відмови нього у призначенні одноразової грошової допомоги, передбаченої п.4 п.п. «б» ст. 99 Закону України «Про Національну поліцію», у сумі 90 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату.

2) зобов'язати Головне Управління Національної поліції в Чернігівській області призначити та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу, передбачену пунктом 4 підпунктом «б» ст. 99 Закону України «Про Національну поліцію», у виді 90 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату.

Вказана позовна заява обґрунтована тим, що відмова Головного управління Національної поліції в Чернігівській області призначити та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу суперечить приписам пункту 4 підпункту «б» ст. 99 Закону України «Про Національну поліцію», частини першої пункту 2 розділу II «Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського», затвердженого Наказом МВС України 11.01.2016 за № 4 та порушує соціальні права і охоронювані Законом інтереси позивача.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2019 року позовні вимоги задоволено у повному обсязі.

Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Зокрема, апелянт вказує на те, що положення пункту 4 частини першої статті 97 Закону України «Про Національну поліцію» застосовуються лише у разі наявності 3 складових: інвалідність наступила внаслідок захворювання, поранення, пов'язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ або поліції; інвалідність наступила після звільнення зі служби в поліції, але не пізніше ніж протягом шести місяців після такого звільнення; причиною звільнення такої особи з поліції повинна бути зумовлена захворюванням або пораненням, пов'язаним з проходженням служби в органах внутрішніх справ або поліції.

Оскільки позивачу інвалідність була встановлена 25.10.2018, а звільнено його зі служби 26.10.2018 та підставою звільнення стала не інвалідність, а рапорт позивача та свідоцтво про хворобу, тому підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Позивач не скористався своїм правом на подання до суду апеляційної інстанції відзиву на апеляційну скаргу.

18.04.2019 у судове засідання з'явились позивач та представник відповідача.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін.

Згідно ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як свідчать матеріали справи, ОСОБА_1 згідно наказу від 17.04.2006 № 63 був прийнятий на службу в органи МВС та Наказом № 3 від 07.11.2015 прийнятий на службу до Національної поліції, що підтверджується записами з його трудової книжки (а.с. 21).

У подальшому, Наказом Головного управління Національної поліції в Чернігівській області № 294 о/с від 26.10.2018 позивач був звільнений зі служби за пунктом 2 частини першої статті 77 Закону України «Про національну поліцію» - через хворобу за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції (а.с. 8).

Відповідно до свідоцтва про хворобу № 210(а) від 25.10.2018, засвідченого медичною військово-лікарською комісією ДУ «ТМО МВС України по Чернігівській області», захворювання позивача пов'язане з проходженням служби в поліції (а.с. 14).

25.10.2018 згідно довідки до акту огляду медико-соціальної експертної комісії серії АВБ № 068603 позивачу була встановлена 2 група інвалідності, причина інвалідності - захворювання пов'язане з проходженням служби в поліції (а.с. 11).

06.11.2018 позивач подав заяву про виплату одноразової грошової допомоги (а.с. 9).

20.11.2018 листом Головне управління Національної поліції в Чернігівській області повідомило про відсутність підстав для виплати такої допомоги, оскільки інвалідність позивачу була визначена 25.10.2018, тобто ще під час проходження служби, що суперечить вимогам п.п. 4 п. 1 статті 97 Закону України «Про національну поліцію» (а.с. 10).

Вказане стало підставою для звернення з даним адміністративним позовом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність, яка виражається у протиправній відмові у призначенні позивачу одноразової грошової допомоги, передбаченої п.4 п.п. «б» ст. 99 Закону України «Про Національну поліцію2, у виді 90 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату, тому наявні підстави для задоволення позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначено Закон України «Про Національну поліцію» 02 липня 2015 року №580-ІV (далі - Закон №580-ІV).

У відповідності до пункту 4 частини першої статті 97 Закону №580-ІV (в редакції, на час встановлення інвалідності) одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського (далі - одноразова грошова допомога) є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі: визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов'язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті.

Зміст частини першої статті 97 зазначеного Закону вказує на вичерпний перелік випадків, за яких виникає право на виплату одноразової грошової допомоги. При цьому, розширеному тлумаченню дана норма Закону не підлягає.

Таким чином, зазначене положення Закону застосовується виключно за обов'язкової одночасної наявності, щонайменше, трьох умов (причина інвалідності, час настання інвалідності та причина звільнення):

1. інвалідність повинна наступити внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов'язаних з проходженням служби в органах внутрішніх справ або поліції;

2. інвалідність повинна наступити не пізніше, ніж протягом шести місяців після звільнення особи з поліції;

3. причиною звільнення такої особи з поліції повинна бути зумовлена захворюванням або пораненням, пов'язаним з проходженням служби в органах внутрішніх справ або поліції.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постанові, зокрема, від 14 листопада у справі № 822/2525/17.

При цьому, Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 4 від 11.01.2016 затверджено Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 29.01.2016 за № 163/28293, який набрав чинності 29.02.2016 (далі - Порядок № 4).

Згідно з пункту 1 розділу 2 Порядку № 4 днем виникнення права на отримання ОГД є: у разі встановлення поліцейському інвалідності - дата, з якої встановлено інвалідність, що зазначена в довідці до акта огляду медико-соціальної експертної комісії, у разі відсутності дати, з якої встановлено інвалідність, - дата видачі довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії;

Підпунктом 4 пункту 4 розділу 1 Порядку № 4 передбачено випадки, за яких призначається ОГД у разі загибелі (смерті), інвалідності чи втрати працездатності поліцейського: пов'язаного з проходженням служби в поліції, органах внутрішніх справ (пункт 4 частини першої статті 97 Закону) - обставина, яка виникла внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов'язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, крім випадків, зазначених у підпунктах 1, 2 цього пункту.

Відповідно до пп. 4 п. б частини першої ст. 99 Закону України «Про Національну поліцію» розміри одноразової грошової допомоги поліцейським, а в разі їх загибелі (смерті) - особам, які за цим Законом мають право на її отримання, визначаються виходячи з розміру прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату: визначення поліцейському внаслідок причин, зазначених у пункті 4, інвалідності: II групи - 90 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату.

Як свідчать матеріали справи, 25.10.2018 позивачу видано довідку до акта огляду медико-соціальної експертної комісії серії 12 АВБ №068603, відповідно до якої ОСОБА_1 отримав ІІ групу інвалідності, причиною інвалідності зазначено захворювання, ТАК, пов'язані з проходженням служби в поліції (а.с. 11).

Звільнення позивача зі служби в поліції відбулось 26.10.2018 відповідно до п. 2 частини першої ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (через хворобу) згідно наказу Головного управління Національної поліції в Чернігівській області №294 о/с (а.с. 8).

Тобто, позивачу дійсно було встановлено інвалідність внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням ним служби в поліції, та звільнений він був через хворобу (рішення медичної комісії про непридатність).

Отже, однією з умов для призначення та виплати одноразової грошової допомоги відповідно до п. 4 частини першої ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію» є дотримання зв'язку із причиною/підставою звільнення особи з поліції внаслідок саме захворювання, пов'язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ або поліції, тобто згідно п. 2 частини першої ст.77 Закону №580-ІV (через хворобу - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції).

Враховуючи, що наказом ГУНП в Чернігівській області № 294 о/с від 26.10.2018 позивач звільнений зі служби в поліції за п. 2 (через хворобу) частини першої ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію», тому наявні підстави для задоволення позову.

Посилання апелянта на те, що інвалідність повинна наступити не пізніше, ніж протягом шести місяців після звільнення особи з поліції, а позивачу встановлено групу інвалідності під час проходження служби в поліції колегія суддів відхиляє, оскільки позивача було звільнено саме через хворобу та присічний строк терміном шість місяців, встановлений у пункті 4 частини першої статті 97 Закону №580-ІV визначає саме граничні строки, протягом яких такій особі може бути встановлено інвалідність.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду є законним і обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування не має.

Керуючись ст.ст. 242, 243, 251, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Чернігівській області залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328, 329 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 22.04.2019.

Головуючий-суддя:А.Ю. Кучма

Судді:В.О. Аліменко

Н.В. Безименна