Справа № 340/335/19
Суддя: Р.І. Брегей
Дата ухвалення: 2019-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2019 року справа № 340/335/19

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Брегея Р.І., розглянувши в м.Кропивницький в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін (у письмовому провадженні) адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління пенсійного фонду України в Кіровоградській області (далі Управління) про визнання протиправними дій та зобовязання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з заявою до відповідача про визнання протиправними дій щодо відмови в зарахуванні до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку і виплату щомісячного довічного грошового утримання (далі утримання), періоду проходження строкової військової служби, половину навчання на денній формі у вищому навчальному закладі освіти та працю на посадах слідчого і прокурора.

Водночас, просив визнати протиправною відмову Управління у здійсненні перерахунку утримання з 01 січня 2018 року.

Також, просив суд зобовязати відповідача зарахувати згаданий стаж та провести перерахунок утримання, виплативши додаткові кошти.

У заяві зазначає, що суддівська винагорода за посадою судді, з якої звільнявся у відставку, зросла з 01 січня 2018 року, що зобовязує перерахувати утримання відповідно до вимог діючого законодавства.

Звертає увагу, що Управління не зарахувало до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку і виплату утримання, періоди проходження строкової військової служби, половину навчання на денній формі у вищому навчальному закладі освіти та працю на посадах слідчого і прокурора.

Управління заперечило стосовно задоволення позову, надіславши відзив на нього (а.с.25-26).

Стверджує, що позивач пропустив строк звернення до суду.

Відповідач зазначив, що перерахунок утримання не проведено, оскільки це б призвело до його зменшення у грошовому виразі (а.с.37).

Управління пояснило, що до стажу, який враховується, як стаж, котрий дає право на відставку судді, зарахований лише стаж перебування на посаді судді.

Ухвалою суду від 23 квітня того ж року судом прийнято рішення про розгляд справи в порядку письмового провадження (а.с.49).

Суд, дослідивши матеріали справи, зробив висновок про задоволення позову з таких підстав.

Встановлені судом обставини і факти, що стали підставами звернення.

Так, 22 липня 2018 року набрав чинності ОСОБА_2 України «Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав» (далі ОСОБА_2).

Приписами підпункту 6 пункту 6 Прикінцевих та перехідних положень цього нормативного акту внесли такі зміни до такого закону України: «в абзаці другому пункту 3 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» (Відомості Верховної ОСОБА_3 України, 2017 р., № 2, ст. 25) слово та цифри « 1600 гривень» замінити словами та цифрами «прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня календарного року, починаючи з 01 січня 2017 року»».

З 22 липня 2018 року норма права, в яку внесли зміни, виглядає так: «До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня календарного року, починаючи з 01 січня 2017 року».

Такі зміни призвели до збільшення суддівської винагороди.

27 липня 2018 року Апеляційний суд Кіровоградської області видав позивачу довідку про заробітну плату для обчислення утримання ОСОБА_1 за №01-62/47/2018 (а.с.18).

Її розмір склав 34887,60 грн.

Згідно її змісту збільшились усі складові суддівської винагороди за посадою судді суду, з якого позивач звільнявся у відставку.

У довідці зазначено, що видана на підставі штатного розпису та особового рахунку за січень 2018 року.

24 липня 2018 року Державна судова адміністрація України надіслала до Апеляційного суду Кіровоградської області лист, в якому повідомила про обовязок здійснити перерахунок суддівської винагороди, починаючи з 01 січня 2018 року.

Такі донарахування відбулись і судді отримали додаткові кошти, що є загальновідомим фактом (такі кошти отримав і головуючий суддя).

20 листопада 2018 року Управління відмовило позивачу у перерахунку утримання на підставі згаданої довідки Апеляційного суду Кіровоградської області (а.с.19).

Відповідач зазначив, що такі дії призведуть до зменшення його розміру.

Станом на 01 грудня 2018 року розмір утримання ОСОБА_1 складав 28512 (31680 х 90%) грн.

Відсоткове співвідношення утримання до суддівської винагороди на цей час становило 90% (а.с.37).

Його встановило Управління у 2013 році.

У рішенні ж відповідача, яким відмовлено у перерахунку утримання, зазначається про таке співвідношення на рівні 80% (а.с.19).

За розрахунками Управління у разі здійснення перерахунку утримання, на якому наполягає позивач, розмір утримання складе 27910,08 (34887,60 х 80%) грн., що є меншим від попереднього (а.с.19).

Відповідач визначив, що до стажу роботи на посаді судді, який дає право на відставку, зараховується тільки перебування ОСОБА_1 на посаді судді у період з 23 лютого 1993 року по 08 жовтня 2013 року (20 років 7 місяців 16 днів) (а.с.37).

Позивач отримує утримання з 09 жовтня 2013 року (а.с.37).

Починаючи з 14 серпня 1971 року по 22 лютого 1993 року ОСОБА_1 проходив строкову військову службу, навчався на денній формі у вищому навчальному закладі освіти та працював на посадах слідчого і прокурора (а.с.15-16).

Юридична оцінка, встановлених судом, обставин і фактів справи.

Що стосується дотримання строку звернення до суду.

Так, приписами частини 2 статті 122 КАС України встановлено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Управління відмовило у перерахунку утримання рішенням від 20 листопада 2018 року, а позов подано до суду 06 лютого наступного року (а.с.4-11, 19).

Про зменшення відсоткового співвідношення утримання до суддівської винагороди з 90% до 80%, що повязано з виключенням певного стажу зі стажу роботи на посаді судді, який дає право на відставку, позивач дізнався з цього ж рішення відповідача.

Отже, позивач не пропустив строк звернення до суду.

Що стосується перерахунку утримання.

Перш за все, Управління не ставить під сумнів право судді у відставці на перерахунок утримання на підставі збільшення суддівської винагороди за посадою, з якої звільнявся у відставку.

Отже, у ОСОБА_1 з набранням чинності Закону виникло право на перерахунок утримання.

Вирішуючи позов, суду треба дати відповідь на такі запитання: з якого часу і за який період треба провести перерахунок?; чи можливо провести перерахунок за минулий час?

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» (далі ОСОБА_2 2) в редакціях на час звільнення позивача у відставку та звернення до Управління стосовно перерахунку утримання не дає відповіді на такі запитання.

Приписами частини 4 статті 142 Закону 2 (діюча редакція) встановлено, що у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Відповідач вважає, що у разі наявності підстав стосовно перерахунку утримання він здійснюється з наступного місяця, коли виникла згадана підстава, що передбачено приписами постанови правління Пенсійного фонду України від 25 січня 2008 року №3-1, якою затверджено Порядок подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України (далі Порядок).

Приписами пункту 4 розділу ІІ Порядку встановлено, що перерахунок утримання проводиться з 01 числа місяця, наступного за місяцем, у якому змінилися розміри складових суддівської винагороди судді, який працює за відповідною посадою.

Суд ж зробив висновок, що застосування до спірних правовідносин приписів підзаконного нормативно-правового акту є помилковим з таких підстав.

Приписами частини 3 статті 46 Конституції України встановлено, що пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Отже, право на отримання пенсії є конституційним правом людини і громадянина.

Відповідно до приписів пунктів 1 та 6 частини 1 статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Приписами частин 1 та 5 статті 142 Закону 2 встановлено, що судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання.

Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Згідно приписів пунктів 8 та 11 частини 5 статті 48 Закону 2 незалежність судді забезпечується належним матеріальним та соціальним забезпеченням та правом на відставку.

Конституційний Суд України у рішенні від 08 червня 2016 року №4-рп/2016 зробив висновок, що матеріальне забезпечення суддів після виходу їх у відставку як складова їхнього правового статусу є не особистим привілеєм, а засобом конституційного забезпечення незалежності суддів, які здійснюють правосуддя, і надається для гарантування верховенства права та в інтересах осіб, які звертаються до суду за справедливим, неупередженим та незалежним правосуддям.

Підсумовуючи, суд зробив висновок, що утримання за сутнісним змістом ширше поняття, ніж пенсія, оскільки є гарантією незалежності судді під час здійснення правосуддя.

Такий висновок суду з урахуванням приписів 1 та 6 частини 1 статті 92 ОСОБА_2 Закону породжує наступний висновок: розмір, порядок, строк призначення та перерахунку утримання судді у відставці може бути встановлено тільки законом.

Тому, припис пункту 4 розділу ІІ Порядку суперечить Конституції України.

Відповідно до приписів частини 3 статті 7 КАС України у разі невідповідності правового акту Конституції України суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Таким правовим актом є ОСОБА_2.

Закон 2 не встановлює строку і періоду перерахунку утримання у разі збільшення суддівської винагороди.

Згідно приписів частини 4 статті 6 КАС України забороняється відмова у розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів відсутності законодавства, яке регулює спірні правовідносини.

Таким чином, з рахуванням згаданої складової принципу верховенства права, що захищає його носія (людину), суд зробив висновок, що право на перерахунок утримання виникає одночасно зі збільшенням суддівської винагороди.

Суддівська винагорода на підставі приписів Закону збільшилась, починаючи з 01 січня 2018 року.

Відповідно до приписів пункту 3 розділу IV Порядку не пізніше 10 днів після надходження заяви з необхідними для призначення щомісячного довічного утримання документами або надання додаткових документів орган, що призначає щомісячне довічне утримання, розглядає подані документи та приймає рішення про призначення щомісячного довічного утримання або відмову в його призначенні відповідно до пункту 5 розділу І цього Порядку.

Отже, Управління приймає рішення і за наслідками розгляду заяви про перерахунок утримання.

Таким чином, предметом судового розгляду є рішення відповідача.

Тому, суд визнає протиправним рішення Управління щодо відмови провести перерахунок утримання позивача, починаючи з 01 січня 2018 року, та зобовязує здійснити його і виплатити додаткові кошти з урахуванням раніше виплачених коштів.

За таких обставин позов в цій частині вимог належить задовільнити.

Водночас, суд зазначає, що до спірних правовідносин не можна застосувати правовий висновок Верховного Суду у справі №0640/3835/18 від 01 листопада 2018 року, так як суд найвищої інстанції давав оцінку правовідносинам стосовно перерахунку утримання у звязку з проходженням суддями цього ж суду кваліфікаційного оцінювання.

Що стосується зарахування стажу.

Перш за все, Управління призначило позивачу утримання у розмірі 90% винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Відповідач застосовує таке процентне співвідношення і до цього часу, однак вважає, що стаж роботи на посаді судді становить 20 років 7 місяців 16 днів.

До цього стажу не включив період проходження строкової військової служби, половину навчання на денній формі у вищому навчальному закладі освіти та працю на посадах слідчого і прокурора.

Приписами частини 1 статті 109 Закону 2 (в редакції на час виходу позивача у відставку) встановлено, що суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається статтею 131 цього Закону, має

право подати заяву про відставку.

Відповідно до приписів частини 1 статті 131 Закону 2 до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді:

1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України;

2) члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України;

3) судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його

складу.

Керуючись цією нормою права, Управління зарахувало ОСОБА_1 у стаж роботи на посаді судді лише час обіймання посади судді з 23 лютого 1993 року по 08 жовтня 2013 року.

Приписами пункту 11 Перехідних положень Закону 2 (в редакції від 2010 року на час виходу позивача у відставку) встановлено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

На день призначення позивача на посаду судді діяв ОСОБА_2 України «Про статус суддів» (далі ОСОБА_2 3).

Приписами частини 4 статті 43 Закону 3 встановлено, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов'язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Оскільки ОСОБА_1 пропрацював на посаді судді більше 10 років, тому до стажу роботи, що дає право на відставку судді, зараховується стаж роботи на посаді прокурора і слідчого.

Приписами пункту 1 Указу Президента України «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів» від 10 липня 1995 року №584/95 (діяв на час призначення позивача на посаду судді) (далі Указ) встановлено, що до стажу роботи, що дає право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.

Отже, до стажу роботи ОСОБА_1 на посаді судді, що дає право на відставку, треба зарахувати половину строку навчання на денній формі у вищому юридичному закладі освіти та період проходження строкової військової служби.

Тому, позов в частині зобовязання Управління зарахувати до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку і отримання утримання, період проходження строкової військової служби, половину навчання на денній формі у вищому навчальному закладі освіти та працю на посадах слідчого і прокурора належить також задовільнити.

Підсумовуючи, суд зробив висновок про повне задоволення позову.

Судові витрати у справі складаються з судового збору у сумі 1536,80 грн.

Суд розподіляє судові витрати відповідно до приписів частини 1 статті 139 КАС України.

Відповідно приписів пункту 1 частини 1 статті 371 КАС України таке рішення виконується негайно у межах суми стягнення за один місяць.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.139, 243-246, 257, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовільнити.

Зобовязати Головне управління пенсійного фонду України в Кіровоградській області зарахувати до стажу роботи на посаді судді, що дає право судді Борщу Василю Семеновичу на відставку і отримання щомісячного довічного грошового утримання, наступні періоди часу: проходження строкової військової служби; половину строку навчання за денною формою в Харківському юридичному інституті; робота на посадах слідчого прокуратури Долинського району Кіровоградської області, старшого слідчого прокуратури м.Кіровоград, виконуючого обовязки старшого слідчого прокуратури Кіровоградської області, прокурора Компаніївського району Кіровоградської області.

Визнати протиправним рішення Головного управління пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 20 листопада 2018 року про відмову ОСОБА_1 у перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці за період з 01 січня 2018 року.

Зобовязати Головне управління пенсійного фонду України в Кіровоградській області провести перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 за період з 01 січня 2018 року на підставі довідки про заробітну плату для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 27 липня 2018 року №01-62/47/2018, котра видана Апеляційним судом Кіровоградської області, з урахуванням співвідношення 90% суддівської винагороди та виплатити додаткові кошти з урахуванням раніше отриманих за цей же період.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління пенсійного фонду України в Кіровоградській області на користь ОСОБА_1 судові витрати у сумі 1536,80 грн.

Допустити до негайного виконання рішення суду в частині нарахування та виплати довічного грошового утримання за січень 2018 року.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Третього апеляційного адміністративного суду в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську, Запорізьку та Кіровоградську області, протягом тридцяти днів з дня його складення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду ОСОБА_3