Справа № 335/3650/19
Суддя: Апаллонова Ю. В.
Дата ухвалення: 2019-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

1Справа № 335/3650/19 2-а/335/114/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2019 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді: Апаллонової Ю.В., за участю секретаря судового засідання: Коваль Г.В.., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора роти №1 батальйону №3 Управління патрульної поліції у Запорізькій області Департаменту патрульної поліції України ОСОБА_2, третя особа Управління патрульної поліції м.Запоріжжя Департаменту патрульної поліції України, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2019 року Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора роти №1 батальйону №3 Управління патрульної поліції у Запорізькій області Департаменту патрульної поліції України ОСОБА_2, скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування вимог позивач зазначив наступне.

21.03.2019 року інспектором поліції ОСОБА_2 винесено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 126 ч. 2 КпАП України ОСОБА_1 та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 510 гривень. Постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія АР№159975 від 21.03.2019 року.

Відповідно до оскаржуваної постанови ОСОБА_1 21.03.2019 року керував транспортним засобом ЗАЗ 1102 номерний знак 270 34 НЕ, не маючи права керування, не отримувавши посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив п.2.1.а ПДР України, ст. 15 Закону України «Про дорожній рух»

Разом із тим, жодних порушень з боку ПДР з боку Позивача не було, оскільки 21.03.2019 року о 23:25 він не керував транспортним засобом, а знаходився біля нього, оскільки він був зламаний. У порушення вимог КпАП України при проведення розгляду справи про адміністративне правопорушення поліцейський не роз`яснив ОСОБА_1 його права передбачені ст. 268 КпАП України.

Позивач вважає зазначену постанову незаконною та безпідставною, винесеною з порушенням вимог Кодексу України про адміністративні правопорушення, а тому просив суд визнати протиправною та скасувати постанову від 21.03.2019 року, серії АР№159975 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у розмірі 510,00 грн за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.126 КУпАП.

Ухвалою суду від 01.04.2019 року відкрито провадженні у справі та залучено до участі у справі в якості третьої особа Управління патрульної поліції м.Запоріжжя Департаменту патрульної поліції України.

У судове засідання позивач не зявився, представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав у повному обсязі на підставах викладених у позовній заяві і просить його задовольнити.

У судове засідання відповідач не зявився, про час місце розгляду справи повідомлений належним чином, відзив на позов суду не надано.

У судове засідання третя особа не зявилася, про час місце розгляду справи повідомлений належним чином, відзив на позов суду не надано.

З урахуванням вимог ч. 9 ст. 205 КАС України суд вважав за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи і проаналізувавши доводи позивача, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ч.2 ст.61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частина 2 ст. 77 КАС України встановлює, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частиною 2 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як зазначено у постанові про адміністративне правопорушення від 21.03.2019 року серії АР № 159975 у справі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, а саме за те, що ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом ЗАЗ1102, номерний знак 270 34 НЕ, 21.03.2019 о 23:25 годині у м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 96, не маючи права керування, не отримувавши посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив п.2.1.а ПДР України, ст. 15 Закону України «Про дорожній рух».

Позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.126 КУпАП. До ОСОБА_3 застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу 510,00грн.

Згідно ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 24 Постанови "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" від 23 грудня 2005 року з подальшими змінами та доповненнями, зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КпАП України. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Так, відповідачем не спростовані письмові пояснення позивача, про те що позивач не керував транспортним засобом, оскільки останній був зламаний. Не спростовані також і доводи позивача про недотримання прав позивача при складенні оскаржуваної постанови.

Таким чином, матеріалами справи про адміністративне правопорушення не доведено того, що ОСОБА_1 керуючи автомобілем, допустив порушення п. 2.1. а Правил дорожнього руху, ст.15 Закону України «Про дорожній рух».

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного спливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Таким чином, для притягнення особи до адміністративної відповідальності повинен бути наявним склад адміністративного правопорушення, тобто дія особи повинна бути протиправною, винною і відповідальність за правопорушення повинна бути передбачена Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В судовому засіданні встановлено, що при винесенні постанови інспектором не доведено як обєктивної сторони правопорушення так і вини позивача у вчиненні правопорушення; оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, визнає правдивими, а тому, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП і визнає, що дії відповідача під час провадження у справі про адміністративне правопорушення по відношенню до позивача не відповідають вимогам ст.ст. 245,251,280 КУпАП.

Відповідач не виконав свого процесуального обов'язку з доказування правомірності прийнятого ним рішення, не надав суду відзив на позов, і не зазначив будь-яких поважних причин неможливості їх подання, що розцінюється судом як визнання позову відповідачем в порядку ч. 4 ст. 159 КАС України.

Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідач не довів правомірності прийнятої постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, внаслідок чого дана постанова підлягає визнанню протиправною та скасуванню.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 6, 9, 14, 241-246, 250, 255, 286, 293-295 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора роти №1 батальйону №3 Управління патрульної поліції у Запорізькій області Департаменту патрульної поліції України ОСОБА_2, третя особа Управління патрульної поліції м.Запоріжжя Департаменту патрульної поліції України, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, задовольнити.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не у автоматичному режимі серії АР№ 159975 від 21.03.2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Третього адміністративного апеляційного суду.

Повне судове рішення складено 26.04.2019 року.

Суддя : Ю.В. Апаллонова