Справа № 620/508/19
Суддя: Кашпур О.В.
Дата ухвалення: 2019-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2019 року Чернігів Справа № 620/508/19

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді - Кашпур О.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Адміністрації Державної прикордонної служби України про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_2, позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Адміністрації Державної прикордонної служби України (далі Адміністрація ДПС України, відповідач), у якому просить:

- визнати неправомірними дії (бездіяльність) щодо відмови у підготовці та поданні до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області документів для призначення пенсії за вислугу років на пільгових умовах;

- зобов'язати підготувати та направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області документи для призначення пенсії за вислугу років на пільгових умовах у відповідності до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 №3-1.

Позов мотивовано тим, що відповідно до пункту «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у нього достатньо календарних років вислуги для призначення пенсії за вислугу років (з урахуванням пільгового обчислення), тому відмова відповідача у підготовці та поданні до органів пенсійного фонду відповідного подання є протиправною.

Ухвалою судді від 06.03.2019 відкрито провадження у справі, призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та встановлено відповідачу 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для надання відзиву на позов.

У встановлений ухвалою суду строк відповідач надав відзив на позов, в якому просив відмовити позивачу у задоволенні позову та пояснив, що Адміністрацію ДПС України, як уповноважений структурний підрозділ, наділено компетенцією здійснювати перевірку заяв, поданих звільненими зі служби особами, про призначення пенсії. Під час вказаної перевірки відповідач встановлює наявність підстав для призначення пенсії та формує відповідне подання до органів Пенсійного фонду України або відмовляє у направленні такого подання за відсутності підстав. Враховуючи наведене, оскільки у позивача на день звільнення зі служби вислуга років у календарному обчисленні складала 20 років 06 місяці 27 днів, останньої недостатньо для призначення позивачу пенсії за вислугу років.

Від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій він позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

ОСОБА_2 проходив службу у 105 прикордонному загоні Північного регіонального управління ДПС України на посаді кулементика відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби «Задеріївка» ІІІ категорії (тип Б).

Наказом начальника 105 прикордонного загону від 02.07.2018 №285-ОС позивача звільнено зі служби за підпунктом «а» (у звязку із закінченням строку контракту) пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обовязок і військову службу».

Відповідно до наказу від 01.08.2018 №340-ОС ОСОБА_2 виключено зі списків особового складу загону та всіх видів забезпечення (а.с.24).

Як вбачається зі змісту вказаного наказу, вислуга років позивача на 01.08.2018 становить: календарна: 20 років 06 місяців 27 днів, пільгова: 10 років 06 місяців 19 днів. Всього: 31 років 01 місяць 16 днів.

Враховуючи наведене та інформацію, викладену у листах Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 27.11.2018 №4677/03/Г-12 (а.с.30-32), Чернігівського прикордонного загону Північного регіонального управління ДПС України від 03.12.2018 №30/4255 (а.с.35-37), ОСОБА_2 звернувся до Адміністрації ДПС України із заявою про оформлення та направлення до органів пенсійного фонду матеріалів для призначення йому пенсії за вислугу років (а.с.38-39).

Листом від 10.12.2018 за №11/А-17836 відповідач повідомив, що підстави для прийняття заяви про призначення ОСОБА_2 пенсії за вислугу років та надання доручення Чернігівському прикордонному загону на підготовку відповідних документів відсутні, оскільки на дату виключення позивача зі списків особового складу загону, його вислуга років на військовій службі у календарному обчисленні становила 20 років 06 місяців 27 днів, що не відповідає умовам призначення пенсії за вислугу років, встановленим у пункті «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (а.с.40-41).

Вважаючи вказану відмову протиправною, позивач звернувся до суду з відповідним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.

Відповідно до статті 1 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Згідно із пунктом «б» статті 1-2 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби (крім випадків призначення пенсії в разі втрати годувальника дружині (чоловіку) з урахуванням вимог частини п'ятої статті 30 цього Закону, яка призначається незалежно від звільнення зі служби), в тому числі, особи із числа військовослужбовців Прикордонних військ України.

Відповідно до статті 17-1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» порядок обчислення вислуги років встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно із пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, особам, зазначеним у пункті "ж" статті 1 2 такого Закону, до вислуги років зараховується військова служба в Державній прикордонній службі.

Підпунктом «в» пункту 3 вказаної Постанови встановлено, що до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах один місяць служби за півтора місяця, зокрема, на заставах, постах, у комендатурах, відділеннях КПП, маневрових групах зі змінними заставами, на кораблях і катерах, що несуть службу по охороні державного кордону України, інших підрозділах Державної прикордонної служби за Переліком у справах охорони державного кордону України.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку про те, що визначальною підставою у питанні можливості пільгового обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу роботи, який дає право на пенсію за вислугу років, є наявність законодавчого регулювання, яке передбачає включення зазначеного періоду (строку) до стажу роботи працівників певної категорії для реалізації цими особами права на призначення різних видів пенсій, чи інших соціальних виплат. Основним актом, на підставі якого здійснюється таке регулювання є, зокрема, Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Можливість пільгового обчислення періоду проходження військової служби є похідною від визначальної підстави і має пов'язуватися не з категорією працівників, що реалізують право на пенсію за вислугу років, а зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті проходження військової служби в певний, визначений у законодавчому порядку період часу. Така можливість передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393.

Таким чином, до актів правового регулювання умов і порядку призначення пенсій за вислугу років належать і ті правові акти, які передбачають пільгове (кратне) обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу роботи, що дає право на призначення й отримання різних видів пенсій та соціального забезпечення.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права наведений у постанові Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №750/9775/16-а, який в силу вимог частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України має бути врахований судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

У той же час порядок подання документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» затверджено постановою Правління Пенсійного Фонду України від 30.01.2007 № 3-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 15.02.2007 за №135/13402.

Так, відповідно до пункту 1 вказаного Порядку заяви про призначення пенсії за вислугу років та по інвалідності особам, звільненим зі служби, які мають право на пенсію згідно із Законом, подаються цими особами до головних управлінь Пенсійного фонду в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - органи, що призначають пенсії) через уповноважені структурні підрозділи Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи, Міністерства транспорту та зв'язку України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, Державної прикордонної служби України, Державної податкової адміністрації України, Державного департаменту України з питань виконання покарань ( далі - міністерства та інші органи).

Міністерства та інші органи визначають уповноважені структурні підрозділи, на які за їх рішенням покладаються функції щодо підготовки та подання до органів, що призначають пенсії, необхідних для призначення пенсії документів (далі - уповноважені структурні підрозділи).

Згідно із пунктом 12 Порядку уповноважений структурний підрозділ у 10-денний термін з дня одержання заяви про призначення пенсії оформляє всі необхідні документи і своє подання про призначення пенсії (додаток 2), ознайомлює з ним особу, якій оформлюється пенсія, і направляє до органу, що призначає пенсії за місцем проживання особи. Уповноважений структурний підрозділ надає допомогу особі в одержанні відсутніх на момент подання заяви документів для призначення пенсії. У разі, якщо підготовлені не всі необхідні для призначення пенсії документи, подаються наявні документи, а документи, яких не вистачає, подаються додатково в строки, визначені пунктом 6 цього Порядку.

При цьому суд звертає увагу на те, що саме уповноважені структурні підрозділи здійснюють перевірку поданих звільненими зі служби особами заяв про призначення пенсії, здійснюють обчислення вислуги років для призначення пенсії і встановлюють наявність підстав для її призначення. Після цього такий орган законодавчо наділений компетенцією направити подання про призначення пенсії за вислугу років до територіального органу Пенсійного фонду України або відмовити у такому поданні.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права наведений у постанові ОСОБА_3 Верховного Суду від 28.11.2018 у справі №537/1980/16-а, який в силу вимог частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України має бути врахований судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Пунктом 1 наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України від 16.05.2007 № 342 «Про визначення уповноважених структурних підрозділів, на які покладаються функції підготовки та подання до органів Пенсійного фонду України необхідних документів для призначення (перерахунку) пенсій» визначено уповноваженим структурним підрозділом фінансово-економічне управління Адміністрації Державної прикордонної служби України та управління інформації Адміністрації Державної прикордонної служби України. Пунктом 2 вказаного Наказу визначено вказаним уповноваженим структурним підрозділам подання до головних управлінь Пенсійного фонду України необхідних документів для призначення пенсій військовослужбовцям, відповідно до вимог постанови Правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 № 3-1.

Тобто, в силу вищенаведених положень чинного законодавства, саме на структурні підрозділи Адміністрації Державної прикордонної служби України покладено обовязок перевіряти наявність правових підстав для призначення, у тому числі позивачу, пенсії за вислугу років та формувати відповідне подання до територіального органу Пенсійного фонду України.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_2 був звільнений зі служби (виключений зі списків особового складу загону) 01.08.2018.

Відповідно до наказу 105 прикордонного загону Північного регіонального управління ДПС України від 01.08.2018 №340-ОС вислуга років позивача станом на 01.08.2018 становила: календарна: 20 років 06 місяців 27 днів; пільгова: 10 років 06 місяців 19 днів. Всього: 31 років 01 місяць 16 днів.

У свою чергу, пунктом «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» встановлено, що пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б" - "д", "ж" статті 1 - 2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби, зокрема, з 1 жовтня 2017 року по 30 вересня 2018 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки та 6 місяців і більше.

З аналізу наведених норм права вбачається, що Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» не визначено, що пенсію за вислугу років можна призначати особам за наявності 23 календарних років 6 місяців і більше вислуги, обчисленої на пільгових умовах.

Так, вказаним Законом чітко передбачено, що пенсія за вислугу років призначається саме за наявності 23 календарних роки 6 місяців і більше та міститься виключний перелік періодів служби, які враховуються в календарну вислугу років.

Враховуючи викладене, період служби, зарахований позивачу на пільгових умовах відповідно до Порядку № 393, у розумінні частини 2 статті 17 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» не може бути зарахований до календарної вислуги років.

У даному випадку, для призначення пенсії за вислугу років не підлягає застосуванню Порядок № 393, згідно з яким для призначення пенсії за вислугу років повинен зараховуватися пільговий стаж, оскільки, згідно із частиною третьою статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту, суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Вимоги пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393 суперечать вимогам пункту "а" статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», отже, застосуванню підлягає саме Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», оскільки він має вищу юридичну силу.

При цьому, суд звертає увагу, що законодавцем розмежовано такі поняття як «вислуга років» та «календарна вислуга років». До вислуги років можливо зарахувати стаж роботи у пільговому обчисленні і цей стаж також враховується при призначенні пенсії. Однак, для отримання права на призначення пенсії обов'язковою умовою є наявність саме календарної вислуги років у мінімально визначеному Законом розмірі, до якої не передбачено зарахування стажу роботи у пільговому обчисленні.

Вказані висновки узгоджуються із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 27.03.2018 (справа №295/6301/17), від 19.09.2018 (справа № 725/1959/17), від 22.11.2018 (справа №161/4876/17), від 31.01.2019 (№295/15121/16-а).

Згідно із частиною 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що відповідач, відмовляючи позивачу в прийнятті заяви про призначення пенсії, діяв у межах повноважень та згідно вимог чинного законодавства України, оскільки ОСОБА_2 не має встановленої пунктом «а» частини першої статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» календарної вислуги років.

Доводи позивача, з посиланням на постанову Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №750/9775/16-а є помилковими, оскільки така постанова прийнята судом не по суті позовних вимог, а тому, у даному випадку, при вирішенні позову суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені у вищевказаних постановах Верховного Суду, прийнятих по суті позовних вимог.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, з'ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 слід відмовити.

Керуючись статтями 139, 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Адміністрації Державної прикордонної служби України про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення суду. Апеляційна скарга, з урахуванням положень підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України, подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 (вул. Кульгейка, буд. 1-В, с. Новоураїнське, Ріпкинський район, Чернігівська область, 15071, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1).

Відповідач: Адміністрація Державної прикордонної служби України (вул. Володимирська, буд. 26, м. Київ, 01601, ).

Повний текст рішення виготовлено 24 квітня 2019 року.

Суддя О.В. Кашпур