Справа № 160/2273/19
Суддя: Прудник Сергій Володимирович
Дата ухвалення: 2019-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УХВАЛА
25 квітня 2019 р.Справа №160/2273/19

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Прудник Сергій Володимирович, перевіривши заяву про забезпечення позову товариства з обмеженою відповідальністю Дім Буд у справі за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю Дім Буд до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про визнання незаконною та скасування постанови про накладення штрафу, -
У березні 2019 року ТОВ Дім Буд звернулося до суду із позовною заявою до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області з вимогою щодо визнання незаконною та скасування постанови Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області № ДН5/269/АВ/ТД-ФС/80 від 29 січня 2019 року.
В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що постанова про накладення штрафу вмотивована тим, що в ході інспекційного відвідування встановлено факт використання праці 8 найманих працівників без належного оформлення трудових відносин, а саме: підміну трудових відносин цивільно-правовими, що є порушенням ч. 3 ст. 24 КЗпП України. В акті інспекційного відвідування не встановлено порушень у ТОВ Дім Буд під час виплати винагороди, в частині нарахування утримання, повноти та своєчасності перерахування до бюджету податку з доходів фізичних осіб при виплаті доходів громадянам, єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, військового збору. Договори цивільно-правового характеру містять умови щодо оплати результату робіт, а не їх процесу. Більшість працівників, з якими було укладено договори, працевлаштовані на інших підприємствах. За таких обставин постанова підлягає скасуванню, оскільки відповідач діяв не у спосіб передбачений законами та Конституцією України, а відносини, які виникли згідно цивільно-правових договорів є цивільно-правовими відносинами, до яких-х слід застосовувати норми цивільного законодавства, а не трудового.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.03.2019 року позовну залишено без руху та строк для усунення недоліків протягом 10 (десяти) робочих днів, з моменту отримання копії даної ухвали, шляхом надання до суду уточненої позовної заяви з уточненням змісту позовних вимог щодо оскаржуваної постанови або наданням до суду постанови Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про накладення штрафу.
08.04.2019 року ТОВ Дім Буд до канцелярії суду надано клопотання про усунення недоліків позовної заяви.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.04.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду, та відкрито провадження в адміністративній справі. Розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження на 13.05.2019 року.
23.04.2019 року від ТОВ Дім Буд до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла заява про забезпечення позову. Вказана заява вмотивована тим, що після подання адміністративного позову до суду щодо визнання незаконною та скасування постанови Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області № ДН5/269/АВ/ТД-ФС/80 від 29.01.2019 року, позивач від органу ДВС отримав постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 58733948 від 27.03.2019 року, видану державним виконавцем Нікопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_1 та постанову про стягнення виконавчого збору ВП № 58733948 від 27.03.2019 року. ТОВ Дім Буд вважає, що відкриття виконавчого провадження та подальше виконання виконавчого документа створює очевидну небезпеку заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі. Отже, існує реальна загроза того, що державним виконавцем Нікопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області вживатимуться заходи, спрямовані на виконання оскаржуваної постанови, які можуть не лише істотно ускладниш ефективний захист або поновлення порушених прав та інтересів позивача, але й призвести до нового порушення його прав, для відновлення яких позивачу доведеться вчинити ряд дій. У ТОВ Дім Буд є достатні підстави вважати, що наклавши арешт на майно останнього, орган державної виконавчої служби розпочне процедуру звернення стягнення на таке майно. При цьому, у випадку задоволення позовних вимог у даній справі, позивачу доведеться докласти значних зусиль задля повернення з державного бюджету коштів, які були передані відповідачу за оскаржуваною постановою, правомірність якої є предметом спору у цій справі. Тим більше, що не наше переконання оскаржені рішення відповідача є очевидно протиправними. Крім того, одним із заходів примусового виконання рішень щодо стягнення заборгованості згідно ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження» є звернення стягнення на грошові кошти та інше майно у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб. Отже, наступним кроком Державного виконавця є арешт майна та грошових коштів, що знаходяться на розрахункових рахунках в установах банку. Накладення арешту на рахунки ТОВ Дім Буд обмежить товариство у виплаті заробітної плати, бюджетних платежів та платежів, що підтримують нормальну діяльність підприємства. Таким чином, будуть порушуватись не лише право працівників на отримання заробітної плати, а і трудове законодавство щодо строків та повноти виплати заробітної плати.
Відповідно до частини 1 статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.
Суд вважає за можливе розглянути клопотання позивача про забезпечення позову без повідомлення учасників справи.
Дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, доводи заявленого клопотання, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання про вжиття заходів забезпечення позову з наступних підстав.
Відповідно до статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:
1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або
2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб'єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.
Позов може бути забезпечено:
1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;
2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;
3) встановленням обов'язку відповідача вчинити певні дії;
4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;
5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.
Також, при розгляді клопотання про вжиття заходів забезпечення позову суд повинен дати оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжитих заходів з урахуванням:
- розумності, обґрунтованості й адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;
- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу;
- наявності зв'язку між конкретним видом, що застосовується для забезпечення позову, і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий вид забезпечення забезпечити фактичне виконання рішення суду у разі його задоволення;
- імовірності виникнення утруднень для виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.
Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Під час вирішення питання про наявність підстав для забезпечення позову, суд зазначає, що обовязок щодо доведення та обґрунтування наявності очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, обґрунтованості та невідворотності додаткових зусиль і витрат у майбутньому, покладається саме на особу, яка заявляє клопотання.
Обґрунтовуючи у заяві про забезпечення позову можливість настання негативних наслідків для позивача у майбутньому, останній не посилається на конкретні обставини, що свідчать про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам позивача, до ухвалення рішення по адміністративній справі, або що захист цих прав та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а лише зазначає про імовірність настання таких наслідків взагалі, без зазначення конкретних обставин, що свідчать про можливість настання таких наслідків.
Отже, заявляючи клопотання про вжиття заходів забезпечення позову, заявник не навів достатньо підстав в обґрунтування наявності очевидної та реальної небезпеки заподіяння шкоди його правам та інтересам, не вказав також підстави, які б свідчили про ускладнення виконання чи неможливості виконання судового рішення у разі задоволення позову.
Окрім того суд зазначає, що у відповідності до приписів чинного процесуального законодавства недопустимим є забезпечення адміністративного позову шляхом звуження прав та інтересів третіх осіб. В даному ж випадку позивач просить про заборону, що спрямована до невизначеного кола осіб, та означені заходи забезпечення позову у спосіб, визначений позивачем, фактично виходять за межі розглядуваного позову та стосуються осіб, які не залучались до участі у справі.
З огляду на викладене, суд вважає, що подана заява про забезпечення позову є необґрунтованою та підстави для задоволення заяви про забезпечення позову відсутні.
На підставі викладеного, керуючись статтями 150-154 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, -

У задоволенні заяви про забезпечення позову товариства з обмеженою відповідальністю Дім Буд у справі № 160/2273/19 - відмовити повністю.
Ухвала суду набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ОСОБА_2