Справа № 818/1429/17
Суддя: Стрелець Т.Г.
Дата ухвалення: 2019-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

25 квітня 2019 року

Київ

справа №818/1429/17

адміністративне провадження №К/9901/1826/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Стрелець Т.Г.,

суддів: Білоуса О.В., Желтобрюх І.Л.,

розглянувши у письмовому провадженні у касаційній інстанції адміністративну справу №818/1429/17

за позовом ОСОБА_2 до Міністерства соціальної політики України про визнання бездіяльності протиправною та стягнення моральної шкоди, провадження по якій відкрито

за касаційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2017 року (ухвалену у складі: головуючого судді Соколова В.М., суддів: Бондаря С.О., Соп'яненка О.В.) та на ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 04 грудня 2017 року (постановлену у складі колегії суддів: головуючого судді Бенедик А.П., суддів: Донець Л.О., Спаскіна О.А.)

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст вимог заяви

1. У жовтні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому просив

- визнати протиправною бездіяльність Міністерства соціальної політики України при розгляді заяви ОСОБА_2 від 24 липня 2017 року;

- стягнути моральну шкоду в сумі 5000 грн.

2. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" він має право на отримання щорічної одноразової грошової допомоги до 5 травня. У зв'язку з цим, 24 липня 2017 року він звернувся до Міністерства соціальної політики України із заявою щодо виплати такої допомоги. Однак, відповідач порушив строки розгляду даної заяви, відповідь надана не керівником Міністерства чи особи, що виконує його обов'язки, а також не роз'яснено порядок оскарження відповіді на звернення. Позивач зазначив, що такими неправомірними діями відповідача йому завдано психологічні страждання, що призвело до порушення нормальних життєвих зв'язків, а тому просить стягнути на його користь моральну шкоду в сумі 5000 грн.

Короткий зміст рішення суду І інстанції

3. 23 жовтня 2017 року Сумський окружний адміністративний суд вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до Міністерства соціальної політики України про визнання бездіяльності протиправною та стягнення моральної шкоди задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Міністерства соціальної політики України при розгляді заяви ОСОБА_2 від 24 липня 2017 року.

У задоволенні інших вимог - відмовити.

4. Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що Міністерство соціальної політики України, як суб'єкт владних повноважень, не виконало покладеного на нього обов'язку щодо доказування правомірності дій при розгляді заяви ОСОБА_2. У зв'язку із цим, суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності Міністерства соціальної політики України щодо розгляду заяви позивача від 24 липня 2017 року.

У задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди, судом першої інстанції було відмовлено у зв'язку із тим, що позивачем не надано обґрунтованих пояснень та відповідних документальних доказів з приводу того, в чому саме полягає моральна шкода, завдана, на його думку, протиправною бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням його прав, свобод та інтересів суб'єктом публічно-правових відносин, та не наведено існування причинного зв'язку між завданою шкодою та конкретними неправомірними діями відповідача.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

5. 04 грудня 2017 року Харківський апеляційний адміністративний суд вирішив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Сумського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2017 року у справі №818/1429/17 - залишити без змін.

6. Апеляційний суд мотивував своє рішення тим, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

7. 04 січня 2018 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_2.

У касаційній скарзі касатор просить скасувати постанову Сумського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2017 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 04 грудня 2017 року. Ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог.

8. Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 02 лютого 2018 року відкрито касаційне провадження за скаргою ОСОБА_2 на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2017 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 04 грудня 2017 року.

II. АРГУМЕНТИ СТОРІН

9. Доводи особи, яка подала касаційну скаргу (позивача у справі):

Касаційна скарга обґрунтована тим, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди прийняті з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягають скасуванню.

ОСОБА_2 зазначає, що відповідно до статті 25 Закону України «Про звернення громадян» громадянину на його вимогу і в порядку, встановленому чинним законодавством, можуть бути відшкодовані моральні збитки, завдані неправомірними діями або рішеннями органу чи посадової особи при розгляді скарги. Розмір відшкодування моральних (немайнових) збитків у грошовому виразі визначається судом. Судами першої та апеляційної інстанцій визнано протиправною бездіяльність відповідача щодо розгляду звернення позивача, а тому, на думку, ОСОБА_2 суди повинні були стягнути моральну шкоду. Неправомірними діями Міністерства соціальної політики України були завдані позивачу моральні страждання та психологічні переживання, що призвело до неможливості відновити попереднє положення, а також статус представника державного органу виконавчої влади.

IІI. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ

10. Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що 24 липня 2017 року ОСОБА_2 звернувся із заявою до Міністерства соціальної політики України з питання отримання щорічної одноразової грошової допомоги до 5 травня за 2017 рік на підставі Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

11. У відповідь на вказану заяву на адресу позивача було надіслано лист №730/0/167-17/401 від 29 серпня 2017 року за підписом начальника відділу соціальної адаптації учасників АТО та військовослужбовців звільнених у запас або у відставку Управління у справах ветеранів війни та учасників антитерористичної операції Мінсоцполітики М.Андросенко. ОСОБА_2 було повідомлено, що у 2017 році постановою Кабінету Міністрів України від 05.04.2017 №223 "Деякі питання виплати у 2017 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань" розміри грошової допомоги визначено виходячи із обсягу бюджетних призначень на цю мету, що є гарантією своєчасної та в повному обсязі виплати цієї допомоги ветеранам війни, зокрема учасникам бойових дій та колишнім неповнолітнім (яким на момент ув'язнення не виповнилося 18 років) в'язням концентраційних таборів, гетто, інших місць примусового тримання, а також дітям, які народилися в зазначених місцях примусового тримання їхніх батьків, у розмірі 1200 гривень.

12. Відповідно до поштового штемпелю на копії конверту вказаний лист відповідачем було відправлено на адресу позивача 09 вересня 2017 року.

IV. РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

13. Конституція України.

13.1. Частина друга статті 19. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

13.2. Стаття 56. Кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної чи моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

14. Кодекс адміністративного судочинства України (в редакції, чинній до 15.12.2017 року)

14.1. Частина друга статті 2. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

14.2. Частина третя статті 2. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

14.3. Частина перша статті 11. Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

14.4. Частина перша статті 69. Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

14.5. Стаття 70. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги.

Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

14.6. Частина перша статті 71. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

15. Закон України «Про звернення громадян» від 2 жовтня 1996 року №393/96-ВР.

15.1. Стаття 20. Звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів.

На обгрунтовану письмову вимогу громадянина термін розгляду може бути скорочено від встановленого цією статтею терміну.

Звернення громадян, які мають встановлені законодавством пільги, розглядаються у першочерговому порядку.

15.2. Стаття 25. У разі задоволення скарги орган або посадова особа, які прийняли неправомірне рішення щодо звернення громадянина, відшкодовують йому завдані матеріальні збитки, пов'язані з поданням і розглядом скарги, обгрунтовані витрати, понесені у зв'язку з виїздом для розгляду скарги на вимогу відповідного органу, і втрачений за цей час заробіток. Спори про стягнення витрат розглядаються в судовому порядку.

Громадянину на його вимогу і в порядку, встановленому чинним законодавством, можуть бути відшкодовані моральні збитки, завдані неправомірними діями або рішеннями органу чи посадової особи при розгляді скарги. Розмір відшкодування моральних (немайнових) збитків у грошовому виразі визначається судом.

16. Цивільний кодекс України від 16 січня 2003 року №435-IV.

16.1. Частини перша, друга статті 23. 1. Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

16.2. Стаття 1174. Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

V.ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

17. Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перевірка законності судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій, згідно зі статтею 341 Кодексу адміністративного судочинства України, здійснюється виключно у частині застосування норм матеріального та процесуального права.

18. Аналізуючи вищенаведені положення законодавства та обставини справи, колегія суддів Верховного Суду погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача на користь ОСОБА_2 моральної шкоди у розмірі 5000 грн.

19. За приписами пункту 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

20. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

21. Разом з тим, позивач повинен довести факт заподіяння йому моральної шкоди.

22. Колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на те, що першочерговим завданням судочинства є захист порушених прав та свобод людини, які визнаються найвищою цінністю. З цією метою сторонам забезпечується рівність та свобода у наданні суду доказів, що підтверджують заявлені ними вимоги.

23. Обов'язок доказування в адміністративному процесі встановлений статтею 71 КАС України, відповідно до якого кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

24. Отже, у справах про відшкодування моральної шкоди обов'язок доказування покладається на особу, яка заявляє вимогу про відшкодування такої шкоди. Доказами, які дозволять суду встановити наявність моральної шкоди, її характер та обсяг, в даному випадку можуть бути, зокрема, довідки з медичних установ, виписки з історії хвороби, чеки за оплату медичної допомоги та придбання ліків, тощо.

25. Оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження понесення моральної шкоди, суди першої та апеляційної інстанцій правильно відмовили ОСОБА_2 у задоволенні позовної вимоги про стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 5000 грн.

26. Згідно зі статтею 350 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

27. З урахуванням викладеного, колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку, що судами першої та апеляційної інстанцій винесені законні і обґрунтовані рішення, постановлені з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень відсутні.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду

п о с т а н о в и в :

1. Касаційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

2. Постанову Сумського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2017 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 04 грудня 2017 року у справі №818/1429/17- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Т. Г. Стрелець

Судді О. В. Білоус

І. Л. Желтобрюх