Справа № 420/1830/19
Суддя: Завальнюк І. В.
Дата ухвалення: 2019-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/1830/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2019 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Завальнюка І.В. розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Чорноморського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області про визнання протиправним рішення та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення № 2 від 30.01.2019 про скасування протоколу від 23.10.2018 № 375 про призначення пенсі за віком на пільгових умовах та рішення № 3 від 31.01.2019 про відмову в призначенні пенсії; зобов'язати відповідача зарахувати позивачу до пільгового стажу за Списком № 2 в період його роботи у ЗАТ «Іллічівський паливний термінал» на посаді оператора товарного з 14.01.2004 по 17.12.2008 та призначити відповідну пенсію за п.2 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 19.10.2018 він звернувся до Чорноморського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області із заявою про призначення пенсії та відповідним пакетом документів. За результатами розгляду його заяви та документів протоколом від 23.10.2019 № 375 з 24.10.2019 позивачу призначено пенсію за віком на пільгових умовах. Сума пенсії була виплачена лише в жовтні-грудні 2018 р., а з січня 2019 р. виплату пенсії припинено. У зв'язку із цим в лютому 2019 р. позивач звернувся на гарячу лінію за роз'ясненнями, в результаті чого дізнався, що 31.01.2019 за результатами повторного розгляду його заяву було прийнято повторне (інше) рішення про відмову в призначенні пенсії. Після відповідного звернення в кінці січня позивач отримав копію спірного рішення, з яким не погоджується. Зокрема, прийняття рішення повторно чинним законодавством не допускається і такі дії відповідача не відповідають спеціальним нормативно-правовим актам. Законодавцем визначено лише один спосіб обмеження права особи на пенсійне забезпечення - припинення виплати раніше призначеної пенсії, отже відповідач при прийнятті спірних рішень діяв у непередбачений законом спосіб. Самі ж підстави, які спонукали відповідача прийняті оскаржувані рішення позивач вважає такими, що не підлягають встановленню та оцінці судом.

Ухвалою судді від 29.03.2019 відкрито провадження у справі та постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

22.04.2019 до суду від Чорноморського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач позовні вимоги не визнав у повному обсязі, в задоволенні позову просив відмовити, зазначивши, що підставою для видання оскаржуваних рішень слугували результати перевірки пенсійної справи позивача ГУ ПФУ в Одеській області в порядку контролю, в ході якого виявлено невідповідність довідки № 19 від 18.10.2018 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, що видана ПАТ «Чорноморський паливний термінал» записам у трудовій книжці. Зокрема, до пільгового стажу безпідставно зараховано період роботи з 08.10.2003 по 18.12.2008, у зв'язку із чим пільговий стаж позивача склав 9 років 9 місяців 13 днів, замість заявлених ним 14 років 11 місяців 24 дня. У зв'язку із цим право на пенсію при наявному пільговому стажі позивач отримує після досягнення 57 років, а тому підстав для виплати призначеної пенсії немає.

Згідно ст.263 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість адміністративного позову та наявність підстав для його часткового задоволення.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 з 24.10.2018 була призначена пенсія за віком згідно п.2 ч.2 ст.114 Закону № 1058 при загальному стажі роботи 38 років 6 місяців 1 день, в тому числі стажу за списком № 2 -14 років 11 місяців 24 дня.

Пенсійна справа позивача ОСОБА_2 № 144366 була направлена до ГУ ПФУ в Одеській області для перевірки в порядку контролю, за результатами якого листом від 22.01.2019 № 1172/02 повернута на доопрацювання.

У вищезазначеному листі вказано результати перевірки, а саме: довідка № 18.10.2018 № 19 не відповідає записам у трудовій книжці - згідно довідки заявник з 08.10.2003 по теперішній час працює оператором товарним. Втім, за записами у трудовій книжці працював з 08.10.2003 машиністом технологічних насосів і лише з 05.01.2004 оператором товарним. Крім того, довідка не містить посилання на первинні документи за період роботи заявника. До пільгового стажу безпідставно зараховано період з 08.10.2003 по 18.12.2008, оскільки наказом про атестацію робочих місць від 14.10.2004 № 138 висновком Державної експертизи умов праці право пільгове пенсійне забезпечення оператору товарному та машиністу технологічних процесів не підтверджено, а встановлено лише доплату та додаткову відпустку. В даних ОК- за цей період стаж також відсутній. Бланк заяви не відповідає вимогам постанови правління ПФУ від 23.05.2018 № 11-1. Неправильно визначено дату прийому на виробничу практику - 15.02.1982.

На підставі п.2 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсійну справу ОСОБА_2 № 144366 направлено до Чорноморського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області на доопрацювання.

В результаті доопрацювання Чорноморським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Одеської області пільговий стаж ОСОБА_2 встановлено 9 років 9 місяців 13 днів та рішенням № 13 від 30.01.2019 скасовано протокол про призначення пенсії від 23.10.2018 № 375, а рішенням № 3 від 31.01.2019 ОСОБА_2 відмовлено у призначенні пенсії у зв'язку з відсутністю достатнього для призначення пенсії стажу на роботах зі шкідливими умовами праці.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих сторонами доказів, а також достатність та взаємний зв'язок у їх сукупності, суд вважає зазначені рішення неправомірними у зв'язку з наступним.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначає Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Статтею 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» зазначені підстави припинення та поновлення виплати пенсії.

В частині 1 цієї статті визначено, що виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється:

1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості;

2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України;

3) у разі смерті пенсіонера;

4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд;

5) в інших випадках, передбачених законом.

Зазначений перелік підстав для припинення виплати пенсії розширеному тлумаченню не підлягає та передбачає можливість припинення виплати пенсії з інших підстав лише у випадках, передбачених законом.

Верховний Суд у постанові від 22.03.2018 (справа №243/6391/17) дійшов висновку, що припинення виплати пенсії можливе лише за умови прийняття Пенсійним органом відповідного рішення і лише з підстав, визначених ст. 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

В означеному рішенні спір із органом ПФУ є відмінним, однак висновок щодо правозастосування саме ст. 49 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" як єдиної законодавчо визначеної процедури для припинення виплати пенсії є актуальним і до розглядуваного спору.

Так, за обставин справи судом встановлено, що рішення управлінням ПФУ про припинення виплати позивачу пенсії з підстав, визначених ст. 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», не приймалось.

Натомість Чорноморським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Одеської області після спливу майже трьох місяців після призначення позивачеві пенсії фактично здійснено «перегляд» його заяви та пакету документів із урахуванням зауважень ГУ ПФУ в Одеській області, викладених у листі від 22.01.2019 № 1172/02 , в результаті чого змінено результати його розгляду на протилежний.

При цьому основними аргументами відповідача у відзиві на позовну заяву в якості підстави для прийняття оскаржуваних рішень зазначено безпідставність зарахування до пільгового стажу періоду роботи з 08.10.2003 по 18.12.2008 через невідповідність даних довідки ПАТ «Чорноморський паливний термінал» від 18.10.2018 № 19 відомостям трудової книжки позивача.

Таким чином, наведені позивачем аргументами могли б слугувати підставою для прийняття відповідного рішення у відповідності до п.1 ч.1 ст.49 Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», чого відповідачем зроблено не було.

Зазначені вище обставини в своїй сукупності свідчать на користь невідповідності оскаржуваних рішень критеріям, що визначені ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Відповідач діяв у непередбаченим законодавством спосіб, та без дотримання своїх власних процедур, про недопустимість чого неодноразово зазначав ЄСПЛ (наприклад в рішенні "Лелас проти Хорватії", п. 74).

Так, практикою ЄСПЛ сформовано підхід щодо розуміння правової визначеності як засадничої складової принципу верховенства права. Зокрема, у Рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 1999 року у справі «Брумареску проти Румунії» зазначено, що принцип правової визначеності є складовою верховенства права (пункт 61). Також у Рішенні від 13 грудня 2001 року в справі «Церква Бессарабської Митрополії проти Молдови» ЄСПЛ зазначив, що закон має бути доступним та передбачуваним, тобто вираженим з достатньою точністю, щоб дати змогу особі в разі необхідності регулювати його положеннями свою поведінку (пункт 109).

Розумними очікуваннями особи вважаються легітимні (або законні) і виправдані очікування набути майно або майнове право, які в практиці ЄСПЛ дістають правову охорону як майно. Поняття «законні очікування» (legitimate expectations) слід розглядати як елементи верховенства права та «юридичної визначеності» (legal certainty). Практика Суду ЄС і ЄСПЛ розглядає законні очікування як елемент правової визначеності в умовах відсутності єдиної теорії легітимних (законних) очікувань, придатних для всіх національних правопорядків.

Така дія названого принципу пов'язана із іншим принципом - відповідальності держави, який полягає в тому, що держава не може посилатись на власне порушення зобов'язань для запобігання відповідальності.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зважаючи на встановлені у справі обставини та з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про неправомірність рішення Чорноморського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області № 2 від 30.01.2019 про скасування протоколу від 23.10.2018 № 375 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах та рішення № 3 від 31.01.2019 про відмову в призначенні пенсії та обґрунтованість відповідних позовних вимог.

В той же час, не підлягає до задоволення позовна вимога про зобов'язання територіального управління ПФУ зарахувати позивачу до пільгового стажу за Списком № 2 в період його роботи у ЗАТ «Іллічівський паливний термінал» на посаді оператора товарного з 14.01.2004 по 17.12.2008 та призначити відповідну пенсію за п.2 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Так, рішення про зобов'язання відповідача вчинити певні суд приймає у справах, де відповідач допустив неправомірну бездіяльність за умови обов'язку вчинити певну дію. В цьому випадку суд повинен зазначити, яку саме дію повинен вчинити відповідач, але не може втручатися в його компетенцію.

Однак за обставин справи, Чорноморським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Одеської області не досліджувалось питання щодо достатності наявних у пенсійній справі № 144366 документів для призначення позивачеві пенсії на пільгових умовах. Натомість, управлінням ПФУ всупереч діючому законодавству опрацьовано лист ГУ ПФУ в Одеській області від 22.01.2019 № 1172/02 шляхом повторного перегляду заяви про призначення пенсії на пільгових умовах та оформленням відмови в такому призначенні через три місяці після такого призначення.

В той же час, в означеному листі наявні зауваження щодо сканованих документів, що підтверджують право на пільгове пенсійне забезпечення (скановані не в повному обсязі), відсутні накази про затвердження результатів атестації від 14.10.2004, від 18.12.2008 № 126-А, від 17.12.2013 № 122-А, від 01.06.2016 № 85/1-А; сканкопії довідки на стор. 35, висновків Державної експертизи умов праці від 02.11.2004 № 05/10-865, від 14.10.2008 № 309/10-2008 та від 23.06.2014 № 27/06-2014; заяви про виплату пенсії через банківську установу.

Однак у відзиві на позовну заяву управління ПФУ не зазначає про результати опрацювання пенсійної справи позивача, а лише наводить аналогічні зауваження, які були висловлені ГУ ПФУ в Одеській області, що свідчить про відсутність будь-якого змістовного аналізу підстав права позивача на пенсію за віком на пільгових умовах. Також відповідач не надав жодного доказу в обґрунтування власних тверджень про відсутність у позивача права на пільгову пенсію, рівно як і не надав оцінки доданих до позовної заяви копій документів, які слугували підставою для призначення пенсії, в т.ч. й щодо яких ГУ ПФУ в Одеській області висловлено зауваження за результатами контролю пенсійної справи.

Таким чином, судом встановлено, що фактично Чорноморським ОУПФУ Одеської області в межах доопрацювання пенсійної справи № 144366 не досліджувалось питання щодо пенсійного забезпечення позивача, у зв'язку із чим вимога про нарахування та виплату позивачу пенсії заявлена передчасно. За встановлених обставин суд не може втручатися у дискреційну компетенцію пенсійного органу, так як останнім її фактично не реалізовано в результаті прийняття неправомірних рішень. При цьому на етапі спірних правовідносин, з урахуванням розсуду спору, відновить свою дію первинне рішення управління ПФУ про призначення позивачу пенсії, оформлене протоколом від 23.10.2018 № 375, тобто порушене право позивача, за захистом якого він звернувся до суду, відновлюється в результаті розгляду першої позовної вимоги.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги є частково обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню.

Судові витрати розподілити за правилами ст.139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 139, 242-246 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (68001, АДРЕСА_1) до Чорноморського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області (68001, Одеська область, м. Чорноморськ, вул. Хонтадзе, 8-а) про визнання протиправним рішення та зобов'язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати рішення Чорноморського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області № 2 від 30.01.2019 про скасування протоколу від 23.10.2018 № 375 про призначення пенсі за віком на пільгових умовах та рішення № 3 від 31.01.2019 про відмову в призначенні пенсії.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з бюджетний асигнувань Чорноморського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі (40386094) на користь ОСОБА_1 (НОМЕР_1) судові витрати у розмірі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім грн. 40 коп.).

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.255 КАС України.

Рішення може бути оскаржене до П'ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя І.В. Завальнюк

.