Справа № 663/574/17
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2019-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2019 р.м.ОдесаСправа № 663/574/17

Головуючий в 1 інстанції: Клімченко М.І.

Дата і місце ухвалення: 21.12.2018р., м.Скадовськ Херсонської області

П'ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого - судді : Бойка А.В.,

суддів: Осіпова Ю.В.,

Шевчук О.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Скадовського районного суду Херсонської області від 21 грудня 2018 року по справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання протиправним рішення та спонукання до вчинення певних дій,

ВСТАНОВИВ:

15.03.2017 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до Скадовського районного суду Херсонської області з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання протиправним рішення від 23.12.2016 року про відмову в призначенні пенсії за віком та зобов'язання відповідача здійснити запити щодо одержання відсутніх для призначення пенсії документів, призначити і виплачувати пенсію за віком ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з 15 грудня 2016 року.

Рішенням Скадовського районного суду Херсонської області від 21 грудня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, 21.01.2019 року ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, обґрунтовану не правильним застосуванням судом норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

В своїй скарзі апелянт зазначає, що паспорт громадянина України для виїзду за кордон в розумінні ст.5 Закону України «Про громадянство України», є документом, що підтверджує громадянство України. Єдиною підставою для відмови в задоволенні позову суд першої інстанції зазначив закінчення строку дії закордонних паспортів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 При цьому, суд першої інстанції не перевірив доводів позивачів про продовження до 09.09.2019 року консульським відділом посольства України в державі Ізраїль строку дії виданих їм паспортів громадян України для виїзду за кордон.

Апелянт вважає, що суд першої інстанції зобов'язаний був направити запити щодо продовження строку дії паспортів не до Управління міграційної служби України в Херсонській області, а до консульської служби посольства України в державі Ізраїль, де ОСОБА_2 та ОСОБА_3, як громадяни України, перебувають на консульському обліку.

Також, апелянт посилається на те, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставами для їх обмеження у відповідності до ст.2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».

У зв'язку з цим, в апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення Скадовського районного суду Херсонської області від 21.12.2018 року та прийняття нової постанови - про задоволення позову у повному обсязі.

Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області подало письмовий відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_2, в якому просить скаргу позивача залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін. Відповідач зазначає, що особа, яка звертається за пенсією незалежно від її виду, передусім, повинна пред'явити паспорт або інший документ, що засвідчує цю особу, місце її проживання (реєстрації) та вік. При зверненні до територіального органу Пенсійного фонду ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не довели своє громадянство на день подання документів, що не дає можливості встановити наявність в осіб права на пенсію відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Позивачі надали лише копії паспортів громадянина України для виїзду за кордон, термін дії яких закінчився 09 серпня 2009 року.

Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі п.1 ч.1 ст.311 КАС України.

Заслухавши суддю - доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що подана скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 15 грудня 2016 року представник ОСОБА_2 та ОСОБА_3 по довіреності ОСОБА_4 звернувся до Скадовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області із заявами про призначення позивачам пенсії за віком як непрацюючим особам шляхом виплати її на рахунки в ПАТ КБ «ПриватБанк».

В поданих заявах місцем реєстрації позивачі зазначили: АДРЕСА_1 (знято з реєстрації в 1999р.); місцем проживання вказали: Ізраїль, АДРЕСА_2.

В підтвердження громадянства України ОСОБА_2 надав паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 від 09.08.1999р.

В підтвердження громадянства України ОСОБА_3 надала паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 від 09.08.1999р.

Також, до заяв про призначення пенсії було додано: довідки про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків та їх нотаріально засвідчені копії; нотаріально засвідчені копії чотирьох сторінок закордонних паспортів; трудові книжки ОСОБА_2 та ОСОБА_3; заяви про перерахунок коштів на рахунки, відкритті у відділенні банку; диплом про освіту, виданий ОСОБА_5; паспорт громадянина України представника ОСОБА_4 та його нотаріально засвідчену копію.

За результатами розгляду поданих позивачами заяв Скадовське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Херсонській області рішеннями про розгляд питань, пов'язаних з призначенням та виплатою пенсій від 21.12.2016 року №3971/07 та №3950/07 відмовило ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у призначенні пенсії за віком як таким, що не зареєстровані та не проживають в Україні, а також не довели своє право на отримання пенсій за віком згідно зі статтею 8 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та надали документи для призначення пенсії з порушенням Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій згідно із Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 року №13-1 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 27.12.2005 року за №1566/11846.

Зокрема, у вказаних рішеннях зазначено, що:

- у заяві про призначення пенсії вказано місце реєстрації та фактичного проживання: Ізраїль, АДРЕСА_2. Дана адреса не відповідає територіальному розташуванню органу Пенсійного фонду України, що якого звернувся представник заявників;

- заявники до довели своє громадянство на день подання документів, так як не надали оригіналів паспортів громадянина України, іншої держави або посвідки на постійне проживання на території України, що не дає можливості встановити категорію застрахованої особи та її права на пенсію згідно зі статтею 8 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»;

- за поданими оригіналами та копіями документів не має можливості встановити місце реєстрації або фактичного місця проживання заявників;

- при реєстрації звернення представник заявників надав нотаріальну посвідчені копії чотирьох сторінок закордонних паспортів ОСОБА_2 та ОСОБА_3, а не оригінали документів, які засвідчують особи заявників та їх вік, що суперечить пункту 2.23 розділу 2 Порядку №13-1, а також не дають можливості встановити громадянство заявників;

- подані документи мають розбіжності у написанні власних імен заявників, а саме: довідки про реєстраційний номер облікових карток платників податків та закордонні паспорти не містять даних про по-батькові заявників, в трудовій книжці персональні дані вказано російською мовою, а у зв'язку з відсутністю паспортів громадянина України заявників, які містять переклад власних імен російською мовою, встановити приналежність трудових книжок заявникам не має можливості;

- дані про заробітну плату заявників в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування відсутні, документи щодо заробітної плати за 60 місяців до 01.07.2000 року заявниками не надано, що суперечить пунктам 2.1, 2.23 розділу 2 Порядку №13-1.

Листом від 23.12.2016 року №1159/02 Скадовське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Херсонській області повідомило ОСОБА_4 про прийняття рішень про відмову у призначенні пенсій за віком ОСОБА_2 та ОСОБА_3, а також зазначило, що справи направлено на затвердження до ГУ ПФУ у Херсонській області, про результати розгляду яких його буде повідомлено додатково.

04.01.2017 року ГУ ПФУ у Херсонській області направило до Скадовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області листи №25/02 та №26/02, в яких повідомило про правомірність рішень про відмову в призначенні пенсій ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Листами від 14.03.2017 року Скадовське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Херсонській області №1188/07 представника ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ОСОБА_4 додатково повідомлено про відсутність підстав для призначення позивачам пенсії за віком у зв'язку з ненаданням ними документів, які засвідчують громадянство України або законні підстави перебування та місце проживання в Україні.

Не погоджуючись з правомірністю рішень відповідача щодо відмови у призначенні пенсії за віком ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися з даним позовом до суду.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, виходив з того, що позивачами при зверненні до ГУ ПФУ у Херсонській області не дотримано вимог Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій згідно із Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», зокрема, не надано документів, що підтверджують їх громадянство України. При цьому, суд першої інстанції не прийняв до уваги посилання позивачів про надання ними до територіального органу Пенсійного фонду нотаріально засвідчених копій закордонних паспортів, з посиланням на те, що термін їх дії сплив 09 серпня 2009 року.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої про відсутність підстав для задоволення поданого позову виходячи з наступного.

Відповідно до положень статті 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

В статті 46 Конституції України закріплено право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Тобто, право на отримання пенсії в Україні є конституційним правом громадянина України.

Відповідно ст.7 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» загальнообов'язкове державне пенсійне страхування здійснюється за принципами рівноправності застрахованих осіб щодо отримання пенсійних виплат та виконання обов'язків стосовно сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Згідно ст.8 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Порядок звернення за призначенням (перерахунком) пенсії визначено статтею 44 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», якою, зокрема, передбачено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення пенсій урегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою правління ПФУ 25.11.2005 року №22-1 (надалі - Порядок №22-1).

Пунктом 1.1 Порядку №22-1 встановлено, що заява про призначення пенсії непрацюючим особам, а також членам сім'ї у зв'язку з втратою годувальника подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, а також у місті та районі (далі - орган, що призначає пенсію) за місцем проживання (реєстрації).

Судом першої інстанції вірно встановлено, що заяву про призначення пенсії подано уповноваженим представником позивачів.

Пунктом 2.1 Порядку №22-1 встановлено перелік документів, які додаються до заяви про призначенні пенсії. Це, зокрема:

- документ про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків або свідоцтво про загальнообов'язкове державне соціальне страхування;

- документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637,

- для підтвердження заробітної плати відділом персоніфікованого обліку надаються індивідуальні відомості про застраховану особу за період з 01.07.2000 року (додатки 1, 3 до Положення); у разі якщо страховий стаж починаючи з 01 липня 2000 року становить менше 60 місяців, особою подається довідка про заробітну плату (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 01 липня 2000 року (додаток 1).

- документи про місце проживання (реєстрації) особи, та інші.

За документ, що засвідчує місце проживання особи, приймаються: паспорт або довідка відповідних органів з місця проживання (реєстрації), у тому числі органів місцевого самоврядування. (п.2.22 Порядку №22-1). Документи, необхідні для призначення пенсії, можуть бути подані як в оригіналах, так і копіях, посвідчених нотаріально або адміністрацією підприємства, установи, організації, що подає документи заявника для призначення пенсії, чи органом, що призначає пенсію. Документи про стаж, вік та заробітну плату подаються тільки в оригіналах. У разі якщо підтвердженням страхового стажу є трудова книжка, надається копія з неї, завірена адміністрацією підприємства, установи, організації за місцем останньої роботи або органом, що призначає пенсію. (п.2.23 Порядку №22-1).

Згідно п.2.9 Порядку №22-1 особа, яка звертається за пенсією (незалежно від виду пенсії), повинна пред'явити паспорт (або інший документ, що засвідчує цю особу), місце її проживання (реєстрації) та вік.

Відповідно до ст.5 Закону України «Про громадянство України» від 18 січня 2001 року № 2235-III документами, що підтверджують громадянство України є: паспорт громадянина України, свідоцтво про належність до громадянства України, паспорт громадянина України для виїзду за кордон, тимчасове посвідчення громадянина України, проїзний документ дитини, дипломатичний паспорт, службовий паспорт, посвідчення особи моряка, посвідчення члена екіпажу, посвідчення особи на повернення в Україну.

З системного аналізу вказаних норм слідує, що при зверненні до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою при призначення пенсії за віком особа, передусім, повинна підтвердити громадянство України, а також подати документи, перелік яких визначено Порядком №22-1.

Як вбачається з матеріалів справи, при зверненні до УПФУ із заявами про призначення пенсій ОСОБА_2 та ОСОБА_3 їх представником, серед іншого, надано нотаріально засвідчені копії чотирьох сторінок паспортів громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 від 09.08.1999р. та серії НОМЕР_2 від 09.08.1999р.

Проте, як правильно встановлено судом першої інстанції, зі змісту вказаних паспортів слідує, що термін їх дії сплив 09 серпня 2009 року.

На запит суду першої інстанції до Управління державної міграційної служби України в Херсонській області щодо продовження дії закордонних паспортів, виданих на ім'я ОСОБА_2 та ОСОБА_3, листом від 08.11.2017 року Управління державної міграційної служби України в Херсонській області повідомило, що за наявними обліками ЄІАС УМП ОСОБА_2, ОСОБА_6 паспортами громадянина України для виїзду за кордон не документовані, строк дії паспортних документів оформлених на ім'я ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не продовжувався, відомості щодо вилучення закордонних паспортів в УДМС України в Херсонській області відсутні.

Інших документів, перелік яких визначено ст.5 Закону України «Про громадянство України», в підтвердження громадянства України позивачами пенсійному органу надано не було.

У зв'язку з цим, колегія суддів погоджується з доводами відповідача, обґрунтованість яких визнав суд першої інстанції, про ненадання позивачами належних документів, які підтверджують їх громадянство.

Колегія суддів не приймає до уваги посилання апелянта на те, що суд першої інстанції не перевірив доводів позивачів про продовження до 09.09.2019 року консульським відділом посольства України в державі Ізраїль строку дії виданих ОСОБА_2 та ОСОБА_6 паспортів громадянин України для виїзду за кордон, оскільки в підтвердження вказаних обставин не надано жодного доказу ні при зверненні до УПФУ із заявами про призначення пенсій за віком, а ні під час розгляду справи в судах першої та апеляційної інстанцій.

Колегія суддів зазначає, що підтвердити громадянство України позивачі зобов'язані були при зверненні з відповідними заявами до відповідача, правомірність рішень якого про відмову в призначенні пенсій за віком, є предметом судового розгляду. Суд не є органом, уповноваженим на призначення пенсії, а лише перевіряє відповідність чинному законодавству рішення суб'єкта владних повноважень, яке оскаржується в судовому порядку.

Що ж до посилань відповідача про ненадання позивачами документів для підтвердження місця проживання або реєстрації на території України, то в цій частині колегія суддів вважає їх необґрунтованими з огляду на наступне.

Частиною 3 статті 2 Протоколу №4 Конвенції про захист прав і основних свобод людини визначено, що кожна людина має право на вільне пересування і свободу вибору місця проживання. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну.

Відповідно до частини другої статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Таким чином, кожен громадянин України, включаючи пенсіонерів, має право на вибір свого місця проживання, зі збереженням усіх конституційних прав.

Виходячи з наведених законодавчих норм, пенсійне законодавство України не допускає обмеження права на соціальний захист, зокрема, права на отримання пенсії, за ознакою місця проживання громадянина України.

Безпідставними, також, апеляційний суд вважає посилання УПФУ на відсутність міжнародного договору з державою Ізраїль, який би регулював відносини у сфері пенсійного забезпечення, оскільки право громадянина на виплату пенсії не може пов'язуватися з такою умовою, як відсутність на даний час механізму виплати пенсій громадянам, які проживають у країнах, з якими не укладено міждержавних договорів щодо пенсійного забезпечення.

Оскільки при зверненні до УПФУ позивачами не надано належних доказів підтвердження громадянства України, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вказана обставина є достатньою для висновку про правомірність рішень про відмову ОСОБА_2 та ОСОБА_6 в призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

При цьому, колегія суддів зазначає, що позивачі не позбавленні права повторно звернутися до територіального органу Пенсійного фонду України із заявами про призначення пенсії з наданням відповідних підтверджуючих документів.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 висновків суду не спростовують, а тому підстав для задоволення скарги та скасування рішення суду першої інстанції від 21 грудня 2018 року немає.

А відтак, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд апеляційної інстанції

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Скадовського районного суду Херсонської області від 21 грудня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення або з дня вручення учаснику справи повного судового рішення.

Суддя-доповідач: А.В. Бойко

Суддя: Ю.В. Осіпов

Суддя: О.А. Шевчук