Справа № 311/896/19
Суддя: Нікандрова С. О.
Дата ухвалення: 2019-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2019 року м. Василівка

Василівський районний суд Запорізької області у складі: головуючого судді Нікандрової С.О., секретар судового засідання Гончарова К.Ю., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора СРПП Василівського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати дії інспектора СРПП Василівського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_2 протиправними та скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ДПО 18 №914923 від 27 лютого 2019 року. В позові вказав, що 27 лютого 2019 року він рухався в автомобілі НОМЕР_1 по трасі Харків-Сімферополь з м. Запоріжжя у напрямку м. Мелітополь. Проїжджаючи повз посту патрульної поліції, я був зупинений інспектором поліції ОСОБА_2, який вимагав предявити йому документи, а саме: водійське посвідчення, свідоцтво про реєстрацію ТЗ та поліс обовязкової цивільно-правової відповідальності власників наземних ТЗ. В ході перевірки документів повідомив, що ніби то він не пристебнутий ременем безпеки. На вимогу працівника поліції він предявив йому посвідчення водія і свідоцтво про реєстрацію ТЗ, відмовившись надавати поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оскільки інспектором не були наведені відповідні підстави для його надання. Після цього відносно нього поліцейським була складена оспорювана постанова про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП, в якій було зазначено про порушення ним вимог пунктів 2.3.«в», 2.1.«ґ» Правил дорожнього руху України.

Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 11 березня 2019 року, відкрите провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

У судове засідання учасники справи не з`явилися, про дату час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, надали заяви про розгляд справи без їх участі, що не перешкоджає розгляду справи за їх відсутності.

Згідно вимог частини 4 статті 229 КАС України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Виходячи з вимог частини 5 статті 250 КАС України, датою ухвалення рішення є дата його складання.

Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши зібрані у ній докази, дійшов наступного.

Із постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ДПО18 №914923 від 27 лютого 2019 року, вбачається, що 27 лютого 2019 року о 8 години 45 хвилин на 341 км а/д Харків-Сімферополь водій ОСОБА_1, керуючи автомобілем ЗАЗ 1102, державний реєстраційни номер НОМЕР_2, не пристебнувся ременем безпеки та не мав при собі (не предявив) полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив вимоги п. 2.3.«в», п. 2.1.«ґ» Правил дорожнього руху, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.126 КУпАП. Зазначеною постановою на ОСОБА_1 було накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 425,00 грн.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлений Правилами дорожнього руху.

Згідно п.1.9 Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Статтею 14 Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993 № 3353-XII вказано, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Статтею 16 зазначеного Закону визначено основні права та обов'язки водія транспортного засобу якими, зокрема вказано, що водій зобов'язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, пред'являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі - ПДР України) зазначено, що учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до пп.«ґ» п.2.1 Правил дорожнього руху, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі чинний страховий поліс (страховий сертифікат "Зелена картка") про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Згідно п. 2.4 ПДР України, на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: пред'явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1; дати можливість перевірити номери агрегатів і комплектність транспортного засобу; дати можливість оглянути транспортний засіб відповідно до законодавства за наявності на те законних підстав, у тому числі провести з використанням спеціальних пристроїв (приладів) перевірку технічного стану транспортних засобів, які відповідно до законодавства підлягають обов'язковому технічному контролю.

Пунктом 21.2 ст.21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено коло суб`єктів, уповноважених на перевірку відповідних полісів, а також визначено випадки обов`язкової перевірки останніх.

В свою чергу, п.21.3 зазначеної статті передбачено, що при використанні

транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов`язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред`являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу.

Отже, наведеними положеннями чинного законодавства закріплений безумовний обов`язок при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особи, яка керує ним, мати при собі страховий поліс (сертифікат).

Статтею 9 КУпАП зазначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до положень ч.1 ст.126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Одночасно з цим, пунктом 2 ч.1 ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VIII вказано, що поліцейський має право вимагати в особи пред'явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення (одна із вичерпного переліку підстав). Інших підстав для перевірки документів на право керування транспортним засобом, у посадової особи відповідача, в спірних правовідносинах не було.

Відповідно до пп.«в» п.2.3 ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися особі, яка навчає водінню, якщо за кермом учень, а в населених пунктах, крім того, водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких заважають користуватися ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів і таксі.

Згідно ч.5 ст. 121 КУпАП, порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами тягне за собою накладення штрафу в розмірі трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Незважаючи на те, що в протоколі вказано про порушення водієм пп.«в» п.2.3 ПДР України, дії ОСОБА_1 кваліфіковані поліцейським лише за ч.1 ст.126 КУпАП, якою не передбачено відповідальності за порушення правил користування ременями безпеки.

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що відносно позивача не виносилась постанова про притягнення до адміністративної відповідальності за будь-яке інше порушення ПДР України, зокрема порушення пп.«в» п.2.3 ПДР України, яке також пред'являлось позивачу під час винесення оскаржуваної постанови. Таким чином, належних та допустимих доказів вчинення позивачем вказаного правопорушення в матеріалах справи немає.

Оскільки відповідачем належним чином не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факту порушення позивачем ПДР України, суд дійшов висновку про неправомірність вимоги посадової особи відповідача до позивача про пред'явлення документів в т.ч. поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а позивач, в свою чергу, не був зобов'язаний виконувати дану вимогу, і тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст.126 КУпАП.

Суд враховує, що згідно із ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків

встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.72 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З врахуванням наведеного слідує, що відповідачем, як суб'єктом владних повноважень не доведено суду наявності підстав вважати, що позивач вчинив або мав намір вчинити правопорушення, яке могло б бути підставою для вимагання працівником поліції пред'явлення документів.

Таким чином, суб'єктом владних повноважень не доведено суду правомірності прийнятого ним рішення.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Суд, вважає що належним способом захисту порушеного права позивача в спірних правовідносинах буде визнання протиправною та скасування постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ДПО18 №914923 від 27 лютого 2019 року, винесену інспектором СРПП Василівського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_2, про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн., а не визнання протиправними дій інспектора СРПП Василівського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_2 щодо складання оскаржуваної постанови.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ДПО18 №914923 від 27 лютого 2019 року, винесена інспектором СРПП Василівського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_2, про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП підлягає скасуванню, як незаконна.

Керуючись статтями 18, 19, 241-246, 286 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до інспектора СРПП Василівського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ДПО18 №914923 від 27 лютого 2019 року, винесену інспектором СРПП Василівського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_2 та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Василівського районного суду С.О.Нікандрова