Справа № 463/6909/18
Суддя: Шеремета Г. І.
Дата ухвалення: 2019-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №463/6909/18
Провадження №2-а/463/25/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2019 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді - Шеремети Г.І.

з участю секретаря с/з - ОСОБА_1

представника відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (місцезнаходження: 02096, м.Київ, вул.Привокзальна, 3) до Львівського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України (місцезнаходження: 71010, м.Львів, вул.Личаківська, 74) про скасування постанови Львівського прикордонного загону №20 від 02.11.2018 року, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, просить скасувати постанову Львівського прикордонного загону №20 від 02.11.2018 року про правопорушення, повязане із здійсненням перевізником міжнародних пасажирських перевезень та накладення на ПАТ «Українська залізниця» штрафу в розмірі 17 000,00 грн.

Позовні вимоги мотивує тим, що 30 жовтня 2018 року о 15 год. 30 хв. потягом №715 сполученням «Перемишль-Львів-Київ» перевізником - Публічним акціонерним товариством «Українська залізниця» було перевезено через державний кордон України в пункт пропуску для залізничного сполучення «Мостиська» без належних документів для в'їзду в Україну громадянина ОСОБА_3 Народної Республіки, MAO JIANYU, ІНФОРМАЦІЯ_1, який пред'явив на паспортний контроль ідентифікаційну картку громадянина ОСОБА_3 Народної Республіки №330102, видану 23.04.2013 року, яка не дає право на перетинання державного кордону України.

02 листопада 2018 року начальником Львівського прикордонного загону винесено постанову №20 у справі про правопорушення, пов'язане з відповідальністю перевізника під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень, якою на ПАТ «Українська залізниця» накладено штраф у розмірі 17 000,00 грн. за вчинення правопорушення передбаченого частиною 1 статті 1 Закону України «Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень».

Оскаржувану постанову позивач вважає незаконною, необґрунтованою та винесеною за відсутності доказів його вини, а відтак така підлягає скасуванню.

Обгрунтовуючи мотивованість поданого позову зазначає, що за міждержавними угодами громадяни більше 70-ти держав мають право безвізового в'їзду в Україну і працівники залізниці мають виконувати в першу чергу свої безпосередні обов'язки з обслуговування пасажирів та фізично і технічно не мають можливості відслідковувати та запам'ятовувати всі міждержавні угоди. Крім того, на переконання позивача, тільки представники Державної прикордонної служби України в межах своїх завдань та обов'язків наділені повноваженнями при здійсненні прикордонного контролю встановлювати наявність належно оформлених документів.

З метою захисту свого порушеного права звернувся до суду з відповідним позовом, який просить задоволити.

Представник позивача в судове засідання не зявився, хоча про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Подав заяву про розгляд справи у відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі з підстав, передбачених в позові та відповіді на відзив, та просить такий задоволити. Згідно поданої відповіді на відзив позивач вважає хибними покликання відповідача на положення ст..22-1 Закону України «Про залізничний транспорт», оскільки в даній ситуації громадянином ОСОБА_3 Народної Республіки було предявлено на паспортний контроль ідентифікаційну картку, що є паспортним документом, що посвідчує особу предявника. Крім того, від відповідача не надходило протоколу про адміністративне правопорушення на ПАТ «Українська залізниця», що унеможливлює перевірку правильності та законності складення такого. Наявний в матеріалах справи «Порядок взаємодії під час проведення контрольних процедур міжнародних швидкісних поїздів «Інтерсіті+» не є, на думку позивача, допустимим доказом у справі, оскільки є внутрішнім документом прикордонного загону і для Залізниці не породжує відповідних прав та обовязків.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечила з підстав, зазначених в долученому до матеріалів справи відзиві на позов. Просила відмовити в задоволенні позову з підстав його необґрунтованості та безпідставності. Пояснила, що відповідно до Закону України «Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень» саме на перевізника перед початком здійснення міжнародного пасажирського перевезення покладений обов'язок перевірки наявності у пасажирів документів, необхідних для виїзду до держави прямування (закордонного паспорту). Зазначає, що ідентифікаційна картка - це паспорт, що посвідчує особу, але не дає права без іншого документа перетинати межі держав. Відсутність жодних зауважень у протоколі №440320 від 30.10.2018 року свідчить про погодження перевізника з фактом виявленого правопорушення. З аналізу частини 1 та 2 статті 22-1 Закону України «Про залізничний транспорт» випливає, що у перевізника виникає обов'язок до початку міжнародного перевезення перевірити наявність у пасажира необхідних документів для виїзду до держави прямування. Вважає, що посилання позивача на ст.45 Угоди про міжнародне залізничне пасажирське сполучення не звільняє останнього від відповідальності, передбаченої ст.1 Закону України «Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень», оскільки вказана Угода звільняє перевізника від перевірки дотримання пасажиром паспортно-адміністративних правил, в той час як спірні правовідносини виникли з приводу перевірки лише наявності необхідних документів.

Крім того, представник відповідача на підтвердження мотивованості своїх заперечень на позов покликалась на висновки, викладені в Постанові Верховного Суду від 31.01.2019 року при розгляді справи №463/3240/17 (адміністративне провадження №К/9901/65524/18).

Ухвалою судді від 26.11.2018 року позовну заяву прийнято до розгляду, а провадження по справі відкрито з призначенням справи до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

З'ясувавши обставини справи, заслухавши думку учасників справи, оглянувши матеріали справи ухвалюючи рішення відповідно до вимог ст.246,286 КАС України, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що 30 жовтня 2018 року о 15 год. 30 хв. потягом №715 сполученням «Перемишль-Львів-Київ» перевізником - Публічним акціонерним товариством «Українська залізниця» було перевезено через державний кордон України в пункт пропуску для залізничного сполучення «Мостиська» без належних документів для в'їзду в Україну громадянина ОСОБА_3 Народної Республіки, MAO JIANYU, ІНФОРМАЦІЯ_1, який пред'явив на паспортний контроль ідентифікаційну картку громадянина ОСОБА_3 Народної Республіки №330102, видану 23.04.2013 року, яка не дає право на перетинання державного кордону України.

30.10.2018 року працівниками Львівського прикордонного загону складено протокол №440320 та винесено рішення про відмову в перетинанні державного кордону України іноземцю або особі без громадянства.

02 листопада 2018 року начальником Львівського прикордонного загону винесено постанову №20 у справі про правопорушення, пов'язане з відповідальністю перевізника під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень, якою на ПАТ «Українська залізниця» накладено штраф у розмірі 17 000,00 грн. за вчинення правопорушення передбаченого частиною 1 статті 1 Закону України «Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень».

Оцінюючи обґрунтованість та мотивованість заявленого позивачем позову суд виходить з наступного.

Статтею 19 Закону України «Про Державну прикордонну службу України» № 661-IV від 03.04.2003 року передбачено, що на органи та посадових осіб Держприкордонслужби України покладено обов'язок запобігання кримінальним та адміністративним правопорушенням, протидію яким законодавством віднесено до компетенції Державної прикордонної служби України, їх виявлення та припинення, здійснення провадження у справах про адміністративні правопорушення згідно із законами; здійснення прикордонного контролю і пропуску в установленому порядку осіб, транспортних засобів, вантажів в разі наявності належно оформлених документів після проходження ними митного та за потреби інших видів контролю, а також реєстрація іноземців та осіб без громадянства, які в установленому порядку прибувають в Україну, та їх паспортних документів у пунктах пропуску через державний кордон та у контрольних пунктах в'їзду - виїзду, а також здійснення фіксації біометричних даних іноземців та осіб без громадянства під час здійснення прикордонного контролю в пунктах пропуску через державний кордон та у контрольних пунктах в'їзду - виїзду.

Підпункт 1 ч.1 ст.15 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» № 3773-VI від 22.09.2011 року передбачає, що в'їзд на територію України та виїзд з території України для іноземців та осіб без громадянства здійснюється за паспортним документом за наявності відповідної візи, якщо інший порядок в'їзду та виїзду не встановлено законодавством чи міжнародним договором України.

Угодою між Україною та Європейським Співтовариством про спрощення оформлення віз передбачено, що іноземці та особи без громадянства, а також громадяни України прямують до країн-членів ЄС по безвізовому режимі (90 днів протягом 180 днів) за наявності закордонного паспорта (біометричного паспорта або закордонного паспорта старого зразка, термін дії ще якого не закінчився). В Угоді не зазначено, що ID-картка може слугувати підставою для перетину державного кордону.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про залізничний транспорт» №273/96-ВР від 04.07.1996 року, залізничний транспорт - виробничо-технологічний комплекс організацій і підприємств залізничного транспорту загального користування, призначений для забезпечення потреб суспільного виробництва і населення країни в перевезеннях у внутрішньому і міжнародному сполученнях та надання інших транспортних послуг усім споживачам без обмежень за ознаками форми власності та видів діяльності тощо; залізниця - статутне територіально-галузеве об'єднання, до складу якого входять підприємства, установи та організації залізничного транспорту і яке, при централізованому управлінні, здійснює перевезення пасажирів та вантажів у визначеному регіоні транспортної мережі.

Відповідно до преамбули Закону України «Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень» №2920-ІІІ від 10.01.2002 року, цей Закон відповідно до Протоколу про попередження і припинення торгівлі людьми, особливо жінками і дітьми, і покарання за неї та Протоколу проти незаконного ввозу мігрантів по суші, морю і повітрю, що доповнюють ОСОБА_4 Організації Об'єднаних Націй проти транснаціональної організованої злочинності, ОСОБА_4 Європи про заходи щодо протидії торгівлі людьми встановлює відповідальність перевізників за невиконання обов'язку перевірити перед початком міжнародного пасажирського перевезення наявність, але не справжність, у пасажирів документів, необхідних для в'їзду до держави прямування, транзиту, що призвело до перевезення чи спроби перевезення пасажирів через державний кордон України без необхідних документів, а також визначає порядок застосування цієї відповідальності.

Згідно з ст.ст.1, 2 вказаного Закону підприємства (їх об'єднання), установи, організації, фізичні особи - підприємці, які здійснюють міжнародні пасажирські перевезення (далі - перевізники), за невиконання обов'язку перевірити перед початком міжнародного пасажирського перевезення наявність у пасажира документів, необхідних для в'їзду до держави прямування, транзиту, що призвело до перевезення чи спроби перевезення пасажира через державний кордон України без необхідних документів, несуть відповідальність у вигляді штрафу від п'ятисот до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за кожного такого пасажира, але не більше двадцяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за одне перевезення. Справи про правопорушення, передбаченістаттею 1 цього Закону, розглядають відповідні органи охорони державного кордону України. Від імені органів охорони державного кордону України розглядати справи про правопорушення та накладати штрафи мають право начальники органів охорони державного кордону України та їх заступники.

Перевізник звільняється від відповідальності, передбаченої цією статтею, якщо доведе, що документи, надані йому пасажиром перед початком міжнародного пасажирського перевезення, дали йому достатні підстави вважати, що пасажир мав документи, необхідні для в'їзду до держави прямування, транзиту.

Згідно абзацу 2 пункту 2 Порядку взаємодії під час проведення контрольних процедур міжнародних швидкісних поїздів «Інтерсіті+», затвердженого наказом т.в.о начальника Львівського прикордонного загону від 15.08.2017 року №1013-аг (далі - Порядок) старший стюард поїзду під час посадки пасажирів у вагони організовує роботу стюардів щодо інформування та перевірки перед початком міжнародного пасажирського перевезення наявності у пасажира документів, необхідних для виїзду до держави прямування, транзиту, що може призвести до перевезення чи спроби перевезення через державний кордон України пасажирів без необхідних документів.

Таким чином, стюарди міжнародного пасажирського сполучення повинні перевіряти перед початком міжнародного пасажирського перевезення наявність у пасажира документів, необхідних для виїзду до держави прямування, транзиту, оскільки саме вони пропускають осіб у вагони міжнародного швидкісного потягу «Інтерсіті+». Робота ж працівників Державної прикордонної служби полягає у встановленні дійсності та приналежності цього паспортного документа іноземцю чи особі без громадянства.

Згідно з ч.1, ч.3 ст.3 Закону України «Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень» посадовою особою відповідного органу охорони державного кордону України, яка виконує функції із здійснення прикордонного контролю, про вчинення правопорушення складається протокол. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка керує транспортним засобом, або представником перевізника, у присутності якого складено протокол про правопорушення, а за наявності свідків протокол може бути підписано також і цими особами. У разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, або представника перевізника від підписання протоколу в ньому робиться запис про це. Особа, яка керує транспортним засобом, або представник перевізника має право надати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви відмови від його підписання.

Згідно зі ст.12 Закону України «Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень» посадова особа органу охорони державного кордону України, уповноважена накладати штрафи, приймає відповідне рішення протягом п'ятнадцяти днів після надходження протоколу про правопорушення та інших матеріалів справи. Рішення оформляється постановою відповідної особи.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 4 ст.22-1 Закону України «Про залізничний транспорт» під час перевезення у міжнародному залізничному сполученні пасажир зобов'язаний мати належним чином оформлені документи, необхідні для в'їзду до держави прямування, держав за маршрутом слідування, та пред'явити їх перевізникові на його вимогу. Перевізник при перевезенні пасажира у міжнародному залізничному сполученні зобов'язаний до початку перевезення перевірити наявність у пасажира документів, необхідних для в'їзду до держави прямування, держав за маршрутом слідування, та відмовити у перевезенні пасажиру, який на його вимогу не пред'явив необхідні документи. За невиконання обов'язку перевірити перед початком перевезення пасажира у міжнародному залізничному сполученні наявність у нього документів, необхідних для в'їзду до держави прямування, держав за маршрутом слідування, що призвело до перевезення чи спроби перевезення пасажира через державний кордон України без необхідних документів, перевізник несе відповідальність, передбачену законом.

Зазначені вище положення законодавства свідчать про те, що перевізником - ПАТ «Українська залізниця» не виконано обов'язок перевірити перед початком міжнародного пасажирського перевезення наявність у пасажира документів, необхідних для в'їзду до держави прямування, чим порушено вимоги ст.1 Закону України «Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень» та ст.22-1 Закону України «Про залізничний транспорт».

Суд вважає хибними покликання позивача на те, що відповідальність перевізників встановлена за невиконання обов'язку перевірити перед початком міжнародного пасажирського перевезення наявність, але не справжність у пасажирів документів, необхідних для в'їзду до держави прямування, оскільки у даній справі не йдеться про підроблення документів громадянином ОСОБА_3 Народної Республіки.

Крім того, суд критично оцінює твердження позивача про те, що працівники залізниці не можуть знати та відслідковувати всі міждержавні угоди, оскільки у вищезазначеній нормі закону йдеться про перевірку документів необхідних для в'їзду до України, тобто працівники залізниці повинні знати про те, за якими документами дозволено в'їзд в Україну.

Що стосується посилання позивача на окремі порушення та неточності при оформленні протоколу, то вони не спростовують факту вчинення правопорушення.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що постанова Львівського прикордонного загону №20 від 02.11.2018 року про правопорушення, пов'язане зі здійсненням перевізником міжнародних пасажирських перевезень та накладення на Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» штрафу у розмірі 17 000,00 грн. є законною. Підстав для її скасування судом не встановлено.

Відповідно до ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зважаючи на вищенаведене суд вважає заявлений позивачем позов необґрунтованим та безпідставним, а тому у відповідності до п.1 ч.3 ст.286 КАС України суд вважає, що позовну заяву слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову без змін.

Керуючись ст. ст. 6,9,72-77,295,297 КАС України, ст.1 Закону України «Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень», суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (місцезнаходження: 02096, м.Київ, вул.Привокзальна, 3) до Львівського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України (місцезнаходження: 71010, м.Львів, вул.Личаківська, 74) про скасування постанови Львівського прикордонного загону №20 від 02.11.2018 року залишити без задоволення.

Постанову Львівського прикордонного загону №20 від 02.11.2018 року про правопорушення, повязане із здійсненням перевізником міжнародних перевезень та накладення на ПАТ «Українська залізниця» штрафу в розмірі 17 000,00 грн. залишити без змін.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Личаківський районний суд м.Львова протягом десяти днів з дня проголошення рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено та підписано 15 квітня 2019 року.

Суддя: Шеремета Г. І.