Справа № 814/2710/17
Суддя: Ханова Р.Ф.
Дата ухвалення: 2019-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

Київ

23 квітня 2019 року

справа №814/2710/17

адміністративне провадження №К/9901/5792/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Ханової Р.Ф.,

суддів: Гончарової І.А., Олендера І.Я.,

розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу Головного управління ДФС у Миколаївській області

на ухвалу П'ятого апеляційного адміністративного суду від 01 лютого 2019 року (судді - Шляхтицький О.І., Семенюк Г.В., Потапчук В.О.)

у справі №814/2710/17

за позовом Фермерського господарства «Маяк» Кухарука Олександра Анатолійовича»

до Головного управління ДФС у Миколаївській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

У С Т А Н О В И В:

Фермерське господарство "Маяк" Кухарука Олександра Анатолійовича" (далі - Господарство, платник податків, позивач у справі) звернулося до суду з позовом до Головного управління ДФС у Миколаївській області (далі - податковий орган, відповідач у справі) про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень від 29 серпня 2017 року №, №.

23 липня 2018 року Миколаївський окружний адміністративний суд рішенням адміністративний позов задовольнив.

16 серпня 2018 року відповідачем подано апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

31 серпня 2018 року ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу відповідача залишено без руху та встановлено десятиденний строк з дня отримання цієї ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги шляхом надання документа про сплату судового збору у розмірі 223 506,90 грн.

29 вересня 2018 року ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду задоволено клопотання відповідача, надано строк для усунення недоліків, зазначених в ухвалі суду апеляційної інстанції від 31 серпня 2018 року протягом десяти днів з моменту отримання цієї ухвали суду.

26 листопада 2018 року ухвалою П'ятого апеляційного адміністративного суду у задоволенні клопотання відповідача про продовження строку усунення недоліків поданої апеляційної скарги відмовлено, апеляційну скаргу повернуто апелянту на підставі частини четвертої статті 169, частини другої статті 298 Кодексу адміністративного судочинства України.

29 грудня 2018 року відповідач повторно подав апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції та одночасно заявив клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, мотивуючи його відсутністю коштів.

09 січня 2019 року ухвалою П'ятого апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу податкового органу залишено без руху, надано строк для усунення недоліків апеляційної скарги шляхом надання заяви про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження з наведенням інших причин його пропуску.

30 січня 2019 року на адресу суду апеляційної інстанції податковим органом подана заява про поновлення строку на апеляційне оскарження, мотивоване тими самими доводами щодо відсутності коштів у відповідача на сплату судового збору, про що свідчать службові записки управління фінансування, бухгалтерського обліку та звітності.

01 лютого 2019 року ухвалою П'ятого апеляційного адміністративного суду причини пропуску строку на апеляційне оскарження визнані неповажними, у задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження відмовлено, відмовлено у відкритті провадження на підставі частини першої статті 299 Кодексу адміністративного судочинства України.

01 березня 2019 року податковим органом подана касаційна скарга до Верховного Суду на ухвалу П'ятого апеляційного адміністративного суду від 01 лютого 2019 року, у якій відповідач (скаржник у справі), із посиланням на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, просив скасувати оскаржуване судове рішення та направити справу до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Відзив позивача на касаційну скаргу податкового органу не надходив, що не перешкоджає перегляду рішення суду апеляційної інстанції.

01 квітня 2019 року ухвалою Верховного Суду відкрито провадження за касаційною скаргою податкового органу після усунення її недоліків на виконання вимог ухвали від 05 березня 2019 року, справу №814/2710/17 витребувано з суду першої інстанції.

16 квітня 2019 року справа №814/2710/17 надійшла на адресу Верховного Суду.

Переглянувши судове рішення в межах касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги.

Статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено строки апеляційного оскарження.

Частиною першою вказаної статті визначено, що апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п'ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до частини третьої статті 298 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з моменту отримання ухвали про залишення апеляційної скарги без руху особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку апеляційного оскарження будуть визнані неповажними, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

Таким чином, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою після закінчення строків, установлених статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України, та якщо суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Суд поновлює або продовжує процесуальний строк, якщо визнає поважною причину пропуску даного строку (поважність причин повинен доводити скаржник).

Причини пропуску строку є поважними, якщо обставини які зумовили такі причини є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення, та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Як на підставу поважності пропуску строку на апеляційне оскарження та його поновлення відповідач посилався на неможливість звернення з апеляційною скаргою у строки визначені процесуальним законодавством у зв'язку з неможливістю сплатити судовий збір (відсутністю коштів).

Суд вважає, що наведені скаржником доводи не можуть бути підтвердженням поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції. Причини пропуску строку є поважними, якщо обставини які зумовили такі причини є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення, та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Обставини, пов'язані з фінансуванням установи чи організації з Державного бюджету України та відсутністю у неї коштів, призначених для сплати судового збору, не звільняють державний орган від обов'язку своєчасної сплати судового збору.

Окрім того, пунктом 2 розділу ІІ Закону України від 22 травня 2015 року №484-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору" Кабінет Міністрів України зобов'язаний забезпечити відповідне фінансування державних органів, які позбавляються пільг щодо сплати судового збору.

В той же час, з огляду на приписи, зокрема, статті 44 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідач, маючи намір добросовісної реалізації належного йому права на апеляційне оскарження судового рішення, повинен діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у нього прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне виконання своїх обов'язків, встановлених законом або судом для чого, як особа, зацікавлена у поданні апеляційної скарги, має вчиняти усі можливі та залежні від нього дії, використовувати усі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством.

Відтак, відповідач в особі свого керівника, який, в силу наданих йому повноважень, має можливість безпосереднього впливу на процес організації діяльності податкового органу, повинен забезпечити належний рівень здійснення претензійно - позовної роботи, а тому зазначені відповідачем підстави для поновлення строку апеляційного оскарження не можна визнати поважними, оскільки вони не пов'язані з дійсно непереборними та об'єктивними перешкодами, істотними труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений процесуальним законом строк подання апеляційної скарги і не надають права у будь-який необмежений після спливу цього строку час реалізовувати право на касаційне оскарження судових рішень.

З огляду на зазначене, Суд приходить до висновку, що у суду апеляційної інстанції були наявні підстави для відмови у відкритті апеляційного провадження відповідно до пункту 4 частини першої статті 299 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суд визнає, що суд апеляційної інстанції не допустив порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення, внаслідок чого касаційна скарга податкового органу залишається без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанцій без змін.

Керуючись статтями 345, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Головного управління ДФС у Миколаївській області залишити без задоволення.

Ухвалу П'ятого апеляційного адміністративного суду від 01 лютого 2019 року у справі №814/2710/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді Р.Ф. Ханова

І.А. Гончарова

І.Я. Олендер