Справа № 172/1347/18(2-а/172/2/19)
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2019-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

24 квітня 2019 року м. Дніпросправа № 172/1347/18(2-а/172/2/19)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Кругового О.О. (доповідач),

суддів: Прокопчук Т.С., Шлай А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 26 лютого 2019 року, (суддя суду першої інстанції Битяк І.Г.), прийняту в сел. Васильківка, в адміністративній справі №172/1347/18 (2а/172/2/19) за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови,-

в с т а н о в и в :

Ухвалою Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 26 лютого 2019 року адміністративний позов ОСОБА_1 повернуто.

Не погодившись з ухвалою суду позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом вимог норм процесуального права просить оскаржувану ухвалу суду скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності позивач оскаржив 04.10.2018 року до УПП в Хмельницькій області, шляхом направлення скарги електронним зв'язком. 11.10.2018 року електронною поштою позивачем отримано відповідь по суті розгляду справи, з якої йому стало відомо, що скаргу залишено без задоволення, а оскаржувану постанову - без змін. Позивач зазначає, що саме з моменту отримання відповіді на скаргу, позивач дізнався про порушення своїх прав та міг звернутися до суду з адміністративним позовом про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи із наступного.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 02.10.2018 року інспектором роти №4, батальйон №1 Управління патрульної поліції в Хмельницькій області старшим сержантом поліції Безносиком В.А. винесено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1.

04.10.2018 року ОСОБА_1 оскаржив прийняту у відношенні нього постанову у справі про адміністративне правопорушення до УПП в Хмельницькій області. В задоволенні вказаної скарги ОСОБА_1 було відмовлено.

22 жовтня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом про визнання протиправними дій інспектора роти №4, батальйон №1 Управління патрульної поліції в Хмельницькій області старшого сержанта поліції Безносика Володимира Анатолійовича щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення і винесення постанови ЕАВ №638162 від 02.10.2018 року про адміністративне правопорушення та накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 510 грн. за правопорушення передбачене ст. 132-1 КУпАП, скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення ЕАВ №638162 від 02.10.2018 року винесену інспектором роти №4, батальйон №1 Управління патрульної поліції в Хмельницькій області старшим сержантом поліції Безносиком В.А. про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 132-1 КУпАП ОСОБА_1 та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн.. Також, позивач просив суд закрити справу про адміністративне правопорушення.

Разом з адміністративним позовом позивачем було подано клопотання про поновлення строку на звернення до суду, яке обґрунтоване тим, що позивач використавши своє право на оскарження постанови до органу УПП в Хмельницькій області, одразу звернувся до суду з адміністративним позовом, що на думку позивача свідчить про поважність причин пропуску строку.

Ухвалою Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 26.10.2018 року було визнано неповажними причини пропуску строку на звернення ОСОБА_1 до суду, залишено адміністративний позов без руху, надано 10-ти денний строк для усунення недоліків позову.

На виконання вимог ухвали від 26.10.2018 року позивачем повторно подано заяву про поновлення строку на звернення до суду з адміністративним позовом. В обґрунтування заяви позивачем покладено доводи, аналогічні тим, що було викладені в заяві про поновлення строку, поданій разом з адміністративним позовом.

Повертаючи адміністративний позов позивачу суд першої інстанції виходив з того, що вказані позивачем в заяві про поновлення строку підстави не є поважними для поновлення строку звернення до суду, оскільки позивач звернувся зі скаргою на постанову у справі про адміністративне правопорушення до УПП в Хмельницькій області у 10-ти денний строк, тобто обрав один із передбачених ст. 288 КУпАП способів захисту своїх порушених прав. Вказане не може вважатись поважною підставою, незалежною від позивача, непереборною обставиною, що унеможливила вчасне звернення до суду з адміністративним позовом про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно зі статтею 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Відповідно до ч. 2 ст. 286 КАС України, позовну заяву щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Відповідно до ч.1, 2 ст. 123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Тобто, законодавцем чітко визначено, що для звернення до адміністративного суду з позовом щодо оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності законодавством встановлено спеціальний 10-денний строку, який обчислюється з дня вручення постанови. При цьому, слід ураховувати, що пропуск цього строку не є безумовною підставою для залишення адміністративного позову без розгляду, оскільки, за наявності поважних причин його пропуску, такий строк може бути поновлено.

Відповідно до положення пункту 3 частини першої статті 288 КУпАП постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі може бути оскаржено - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Зміст наведеної норми дає підстави для висновку, що законом передбачено право вибору особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, щодо порядку оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення.

При цьому, звернення позивача до вищестоящого органу зі скаргою не є визначеним досудовим порядком вирішення спору, а є альтернативним способом захисту своїх прав.

Звертаючись до суду з вказаним позовом, а також в подальшому на виконання ухвали про залишення позову без руху позивач заявляв клопотання про поновлення строку звернення до суду, в якому зазначив обставини, з якими пов'язує поважність причин пропуску строку звернення до суду, а саме подання скарги до вищестоящого органу та отримання відповіді про результати, після якої було подано позов до суду.

Між тим, суд апеляційної інстанції зазначає, що підстави вказані позивачем для умов поновлення строку на звернення до суду не є поважними, оскільки обрання особою іншого ніж судовий способу оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення не може вважатись незалежною від позивача та непереборною обставиною, що об'єктивно унеможливила вчасне звернення позивача до суду.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для поновлення строку звернення до суду ОСОБА_1 та необхідність повернення позовної заяви позивачу.

Стосовно доводів позивача про порушення його права на судовий захист при поверненні судом адміністративного позову, поданого із порушенням строків звернення суду, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Згідно з частиною першою статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Частиною другою вказаної статті визначено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

За приписами статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 №3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (ратифіковано Україною 17 липня 1997 року) визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Таким чином, особі гарантується право на звернення до суду.

Водночас, як зазначив Європейський Суд з прав людини в ухвалі щодо прийнятності від 30.08.2006 (справа «Каменівська проти України»), «право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду ..., не є абсолютним; воно може бути обмеженим ... Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані...».

Право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (рішення Європейського суду з прав людини у справах "Стаббігс на інші проти Великобританії", "Девеер проти Бельгії").

Отже, законодавцем встановленими строками обмежено звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Такі строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними, вони покликані забезпечити юридичну визначеність у публічно-правових відносинах. Після завершення зазначених строків, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

З урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, прийнятою із дотримання вимог норм процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому підстави для зміни чи скасування ухвали - відсутні.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, ст. 316, ст. 321 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 26 лютого 2019 року в адміністративній справі №172/1347/18 (2а/172/2/19) - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Постанова в повному обсязі складена 25.04.2019 року.

Головуючий - суддя О.О. Круговий

суддя Т.С. Прокопчук

суддя А.В. Шлай