Справа № 806/2049/18
Суддя: Мацький Є.М.
Дата ухвалення: 2019-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 806/2049/18

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Горовенко А.В. Суддя-доповідач - Мацький Є.М.

23 квітня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Мацького Є.М.

суддів: Курка О. П. Совгири Д. І. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Шпикуляк Ю.В.,

представника апелянта: ОСОБА_1

представника позивача: адвоката ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2018 року (рішення прийнято у м. Житомирі, повний текст рішення складено 03.12.2018, час його прийняття не зазначено) у справі за адміністративним позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 до Головного управління ДФС у Житомирській області про визнання протиправними та скасування в частині: податкових повідомлень-рішень № та № від 18.04.2018, рішення № від 18.04.2018 і вимоги про сплату боргу №Ф- від 18.04.2018.,

В С Т А Н О В И В :

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

1. Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом, в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 09.10.2018 року, просив визнати протиправним та скасувати:

- податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області № від 18.04.2018 в частині податкового зобов"язання в розмірі 344641,38 грн. та штрафних санкцій у розмірі 172320,69 грн. ;

- податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області № від 18.04.2018 в частині податкового зобов"язання в розмірі 28720,12 грн. та штрафних санкцій у розмірі 7180,03 грн. ;

- рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області про застосування штрафних санкцій № від 18.04.2018 в частині штрафних санкцій у розмірі 5901,53 грн. ;

- вимогу про сплату боргу (недоїмки) Ф- від 18.04.2018 в частині боргу в розмірі 59015,29 грн.

2. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення, рішення про застосування штрафних санкцій та вимога про сплату боргу прийнята відповідачем з порушенням вимог чинного податкового законодавства, оскільки відповідач неправомірно дійшов висновку про заниження позивачем валового доходу та завищення витрат, безпосередньо пов"язаних з отримання доходу, що призвело до заниження в період, що перевірявся, чистого оподаткованого доходу. Проте зазначає, що всі витрати, які включені в декларацію про майновий стан і доходи за 2017 рік підтверджується даними бухгалтерського обліку, що були надані контролюючому органу під час перевірки та надані до суду.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

3. 19.11.2018 року рішенням Житомирського окружного адміністративного суду позовні вимоги задоволено частково.

4. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області () № та № від 18.04.2018, рішення № від 18.04.2018 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску та вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф- від 18.04.2018.

5. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області () на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (іден. номер НОМЕР_1) судові витрати зі сплати судового збору у сумі розміром 7619 (сім тисяч шістсот дев"ятнадцять) грн. 49 (сорок дев"ять) коп.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ДОВОДІВ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

6. Апелянт, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення в частині задоволення позовних вимог та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

7. В обґрунтування своєї правової позиції зазначив, що підставою для винесення оскаржуваних рішень є акт, складений за результатами перевірки позивача на предмет своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2016 по 31.12.2017, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов"язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2016 по 31.12.2017.

8. Зазначив, що підставою для прийняття оскаржуваних рішень та формування вимоги про сплату боргу стало те, що позивачем у декларації про майновий стан і доходи за 2017 рік до вартості документально підтверджених витрат включено вартість придбаних товарно-матеріальних цінностей, що реалізовані або використані у виробництві продукції на загальну суму 17032156 грн. , хоча згідно з первинними документами, наданими до перевірки відповідно до опису від 22.02.2018, придбано лише 15233906,08 грн. , розбіжність складає 1798249,92 грн. , чим порушено вимоги пп.16.1.2 п.16.1 ст.16, п.44.1 ст.44, п.177.2, пп.177.4.5 п.177.4 та п.177.10 ст.177 Податкового кодексу України.

9. Апелянт вказав, що фізичній особі-підприємцю ОСОБА_3, Головним управлінням Державної фіскальної служби у Житомирській області надсилався лист від 24.01.2018 №372/14/06-30-13-04, в якому вказано перелік документів, необхідних для проведення перевірки. Таким чином, з моменту початку перевірки у позивача виник обов"язок щодо подання відповідачу всіх наявних у нього документів, що пов"язані із предметом перевірки.

10. Зазначив, що оскільки в період проведення документальної перевірки фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 не було надано первинних документів на підтвердження здійснених витрат за 2017 рік, а подано в ході судового розгляду справи, тому такі документи повинні були оцінені судом першої інстанції критично.

ІІ. ОСОБА_4 ОБСТАВИН, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

11. Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 (далі - ФОП ОСОБА_3І.) (ідн.номер - НОМЕР_1) перебуває на обліку в Житомирській об"єднаній податковій інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області з 09.12.1996. Основним видом діяльності за КВЕД є виробництво м"яса.

12. 08 лютого 2018 року позивачем подано податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2017 рік, у якій задекларував суму доходу 76333 грн. та відповідно до розрахунку податкових зобов"язань з податку на доходи фізичних осіб та військового збору з доходів, отриманих самозайнятою особою (додаток 2 до податкової декларації про майновий стан і доходи) за 2017 рік визначив вартість придбаних товарно-матеріальних цінностей, що реалізовані або використані у виробництві продукції за 2017 рік (т.2 а.с.20-21, 22).

13. У період з 15.02.2018 по 28.02.2018 службовими особами Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області проведено документальну планову виїзну перевірку позивача щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2016 по 31.12.2017, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильність нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнобов"язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2016 по 31.12.2017.

14. За результатами вказаної перевірки складено акт №309/06-30-13-05/НОМЕР_1 від 15.03.2018 року.

15. Відповідно до висновків, викладених в акті перевірки, за її результатами встановлено порушення позивачем, зокрема:

- пп.16.1.2 п.16.1 ст.16, п.44.1 ст.44, п.177.2, п.177.3, пп.177.4.1, пп.177.4.4 та пп.177.4.5 п.177.4, пп.177.5.3 п.177.5, п.177.10 ст.177 Податкового кодексу України ФОП ОСОБА_3 в періоді з 01.01.2016 по 31.12.2017 занизив обсяг валового доходу на загальну суму 8815,49 грн. та завищено витрати безпосередньо повязані з отриманим доходом, на загальну суму 2146067,09 грн. , що призвело до заниження в даному періоді чистого оподатковуваного доходу на загальну суму 2154882,58 грн. та в річній податковій декларації про майновий стан і доходи за 2017 рік в рядку 22.1 не визначив податкові зобовязання з податку на доходи фізичних осіб в сумі 13739,94 грн. , при відображені суми чистого доходу - 76333 грн. , в результаті чого визначено податкове зобовязання по податку на доходи фізичних осіб, що підлягає сплаті до бюджету, в сумі 401618,79 грн. ;

- п.1 ч.2 ст.6, п.2 ч.1 ст.7 ч.2 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 року №2464-VІ із змінами та доповненнями, встановлено заниження за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 суми єдиного внеску, нарахованого з чистого оподатковуваного доходу у розмірі 22%, з урахуванням максимальної величин, на загальну суму 105609,13 грн. , в тому числі за 2016 рік в сумі 29470,65 грн та за 2017 рік - 76138,48 грн. ;

- пп.162.1.1 п.162.1 ст.162, пп.163.1.1 п.163.1 ст.163, пп.164.1.3 п.164.1 ст.164, пп.1.1 та пп.1.2 п.16-1 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України, ФОП ОСОБА_3 за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 занизив чистий оподатковуваний дохід на загальну суму 2154882,58 грн. , а саме за 2016 рік у сумі 133957,5 грн. та за 2017 рік у сумі 2020925,08 грн. , що призвело до заниження в даному періоді військового збору, що підлягає сплаті до бюджету за результатами звітного року, в сумі 32323,23 грн. , а саме за 2016 рік у сумі 2009,36 грн. та за 2017 рік у сумі 30313,87 гривень.

16. На підставі вказаних порушень, зазначених в акті перевірки, апелянтом 18.04.2018 прийнято:

- податкове повідомлення-рішення № про збільшення суми грошового зобов"язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у розмірі 602428,19 грн. , з яких: 401618,79 грн. податкове зобов"язання; 200809,4 грн. - штрафні (фінансові) санкції;

- податкове повідомлення-рішення № про збільшення суми податкового зобов"язання з військового збору у розмірі 40404,04 грн. , з яких: 32323,23 грн. - податкове зобов"язання; 8080,81 грн. - штрафні (фінансові) санкції ;

- рішення № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, відповідно до якого на підставі п.3 ч.11 ст.25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов"язкове державне соціальне страхування" до позивача застосовано штрафну санкцію у розмірі 13507,98 грн. ;

- вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф- зі сплати єдиного внеску в розмірі 105609,13 грн.

17. Висновки, викладені в акті перевірки, зроблені контролюючим органом на підставі даних Аналітично-інформаційної системи ДФС України «Податковий блок» (далі - АІС «Податковий блок»), АІС ЦБД ДРФО ДФС України та документів, опис яких складено та надано особисто ФОП ОСОБА_3

18. Суд першої інстанції зазначив, що 24.01.2018 року Головним управлінням Державної фіскальної служби у Житомирській області на адресу позивача направлено лист за вих.№372/14/06-30-13-04, про необхідність ФОП ОСОБА_3 відповідно до ст.20, ст.83 та ст.85 Податкового кодексу України для проведення документальної планової виїзної перевірки надати документи та письмове пояснення за період, що перевірявся, згідно з переліком.

19. На виконання вказаного листа 15.02.2018 року позивачем подано до контролюючого органу заяву за вх.№439/ФОП, в якій просив документальну планову виїзну перевірку провести в приміщенні ГУ ДФС в Житомирській області та надав пояснення і документи згідно з описом.

20. Окрім того позивачем на адресу апелянта надсилались документи згідно з описами: від 21.02.2018 року за вх.№494/ФОП; від 22.02.2018 за вх.№521/ФОП; від 27.02.2018 року за вх.№564/ФОП.

ІІІ. ДОВОДИ СТОРОНИ, ЯКА ПОДАЛА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

21. Апелянт зазначив, що підставою для винесення оскаржуваних рішень є акт, складений за результатами перевірки позивача на предмет своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2016 по 31.12.2017, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов"язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 роки.

22. Посилається на те, що підставою для прийняття оскаржуваних рішень та формування вимоги про сплату боргу стало те, що позивачем у декларації про майновий стан і доходи за 2017 рік до вартості документально підтверджених витрат включено вартість придбаних товарно-матеріальних цінностей, що реалізовані або використані у виробництві продукції на загальну суму 17032156 грн. , хоча згідно з первинними документами, наданими до перевірки відповідно до опису від 22.02.2018, придбано лише 15233906,08 грн. , розбіжність складає 1798249,92 грн. , чим порушено вимоги пп.16.1.2 п.16.1 ст.16, п.44.1 ст.44, п.177.2, пп.177.4.5 п.177.4 та п.177.10 ст.177 Податкового кодексу України.

23. Апелянт зауважив, що фізичній особі-підприємцю ОСОБА_3, Головним управлінням Державної фіскальної служби у Житомирській області надсилався лист від 24.01.2018 №372/14/06-30-13-04, в якому вказано перелік документів, необхідних для проведення перевірки. Таким чином, з моменту початку перевірки у позивача виник обов"язок щодо подання відповідачу всіх наявних у нього документів, що пов"язані із предметом перевірки. Оскільки в період проведення документальної перевірки фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 не було надано первинних документів на підтвердження здійснених витрат за 2017 рік, а подано в ході судового розгляду справи, тому такі документи повинні були оцінені судом першої інстанції критично, однак цього зроблено не було.

ІV. ДОВОДИ ПОЗИВАЧА

24. Позивачем зазначено, що його бухгалтером при формуванні листа від 22.02.2018 року вх.№521/1 на вимогу контролюючого органу, включено до розділу «пакувальні матеріали» витрати по придбанню обробної дошки на суму 9652,6 грн. , що в свою чергу не є порушенням Податкового кодексу України, оскільки вказана дошка безпосередньо пов"язана із використанням у господарській діяльності позивача - обвалювання м"яса здійснюється на обробних дошках. На підтвердження факту поставки та оплати даного товару додано видаткові накладні, рахунок на оплату та копії платіжних доручень.

25. Щодо розбіжності у віднесенні до витрат, коштів, витрачених на оплату послуг по обслуговуванню холодильного обладнання в 2017 році у розмірі 37931,25 грн. , зазначає, що до позовної заяви було надано договір підряду №2/12 від 04.12.2017, укладений позивачем із Товариством з обмеженою відповідальністю «ГАЯН» (далі - ТОВ «ГАЯН»), видаткові накладні та документи про оплату вартості послуг. Акти про надання послуг із встановлення сандвіч-панелей стінових СП 150/35 не надавався, у зв"язку з тим, що вони встановлювалась власними силами позивача, тому не потребували додаткового документального оформлення.

26. Щодо неврахування контролюючим органом витрат позивача, понесених у 2017 році та пов"язаних із придбанням програмного забезпечення у розмірі 8284,5 грн. зазначає, що такі витрати підтверджені первинними бухгалтерськими документами. Посилання відповідача на ту обставину, що ці витрати не були вказані у листі від 22.02.2018 за вх.№521 спростовує тим, що вказаний лист було складено бухгалтером позивача у довільній формі, яка не передбачає деталізації всіх проведених господарських операцій у 2016-2017 роках з прив"язкою до конкретної номенклатури товару. Обов"язок перевірки первинних документів під час проведення документальної перевірки та співставлення даних, зазначених у цих документах, із поданою податковою звітністю є обов"язком осіб, що здійснюють перевірку, а не бухгалтера.

V. ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

27. Частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

28. Приписами п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України (далі - ПК України) визначено, що господарською діяльністю є діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами (14.1.36.); доходами є загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як на території України, її континентальному шельфі у виключній (морській) економічній зоні, так і за їх межами (14.1.56.); постачанням товарів є будь-яка передача права на розпоряджання товарами як власник, у тому числі продаж, обмін чи дарування такого товару, а також постачання товарів за рішенням суду (14.1.191.); розумною економічною причиною (ділова мета) є причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності (14.1.231.).

29. Відповідно до п.44.1 ст.44 ПК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

30. У випадках, передбачених статтею 216 Цивільного кодексу України, платники податків мають право вносити відповідні зміни до податкової звітності у порядку, визначеному статтею 50 цього Кодексу.

31. Пунктом 177.1 статті 177 ПК України визначено, що доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставками, визначеними в пункті 167.1 статті 167цього Кодексу.

32. Відповідно до п.177.2 ст. 177 ПК України об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та не грошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

33. Згідно з п.п.177.4.1 та пп.177.4.4 п.177.4 ст.177 ПК України до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать, зокрема:

- витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного обєкта витрат;

- інші витрати, до складу яких включаються витрати, що повязані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1-177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги звязку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, повязані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо повязаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.

34. Положеннями 177.4.5 п.177.4 ст.177 ПК України визначено, що не включаються до складу витрат підприємця:

- витрати, не повязані з провадженням господарської діяльності такою фізичною особою - підприємцем;

- витрати на придбання, самостійне виготовлення основних засобів та витрати на придбання нематеріальних активів, які підлягають амортизації;

- витрати на придбання та утримання основних засобів подвійного призначення, визначених цією статтею;

- документально не підтверджені витрати.

35. Фізична особа-підприємець може віднести до складу витрат, витрати, що безпосередньо пов"язані з отримання доходів, перелік яких визначено пунктами 177.4.1-177.4.4 пункту 177.4 статті 177 ПК України за умови, що факт понесення таких витрат підтверджується документами первинного бухгалтерського обліку.

VІ. ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

36. Колегія зазначає, що чистий оподатковуваний дохід фізичної особи-підприємця за звітний податковий період визначається як різниця між отриманим від провадження господарської діяльності в грошовій та не грошовій формі доходом та документально підтвердженими витратами, що пов"язані з її здійсненням.

37. При цьому, фізична особа-підприємець може віднести до складу витрат, витрати, що безпосередньо пов"язані з отримання доходів, перелік яких визначено пунктами 177.4.1-177.4.4 пункту 177.4 статті 177 ПК України за умови, що факт понесення таких витрат підтверджується документами первинного бухгалтерського обліку.

38. Колегія вказує, що при вирішенні податкових спорів виходить з презумпції добросовісності платників та інших учасників правовідносин у сфері економіки. У зв'язку з цим резюмується, що дії платника, результатом яких є отримання податкової вигоди, вважаються економічно виправданими, а відомості, що містяться у податковій та бухгалтерській звітності платника, - достовірні.

39. Згідно з висновками, викладеними в акті перевірки, контролюючим органом встановлено, що позивачем, зокрема, в декларації про майновий стан і доходи за 2017 рік включено до складу витрат вартість послуг по обслуговуванню холодильного обладнання на загальну суму 49307,29 грн. Проте, на думку відповідача, відповідно до наданих на перевірку первинних документів, витрати позивача підтверджено лише на суму 11376,04грн, сплачену за послуги, надані ФОП ОСОБА_5 Розбіжність між задекларованими позивачем та документально підтвердженими витратами за надання послуг по обслуговуванню холодильного обладнання, за висновками контролюючого органу, складає 37931,25 грн. Тобто встановлено завищення позивачем витрат на загальну суму 37931,25 грн.

40. На спростування вказаного доводу апелянта колегія суддів зазначає, що до складу витрат в декларацію про майновий стан і доходи за 2017 рік на оплату вартості послуг по обслуговуванню ходильного обладнання, крім послуг наданих ФОП ОСОБА_5, були включені витрати позивача по господарським операціям з ТОВ «ГАЯН» відповідно до договору підряду №2/12 від 04.12.2017.

41. Як свідчать матеріали справи, між ФОП ОСОБА_3 («Замовник») та ТОВ «ГАЯН» («Підрядник») укладено договір підряду №2/12 від 04.12.2017 (далі - Договір) (т.1 а.с.51, 52).

42. Відповідно до п.1.1 та п.2.1 Договору «Підрядник» приймає на себе зобов"язання виготовити комплект стінових панелей СП150/35 відповідно до узгодженої з «Замовником» Специфікації. Сума договору визначена в Додатку №1 і складає 45517,5грн.

43. На підтвердження господарських операцій позивача з ТОВ «ГАЯН» та виконання сторонами умов Договору позивачем надано видаткову накладну та платіжні доручення (т.1, а.с.53, 54, 55).

44. Згідно з висновками, викладеними в акті перевірки, контролюючим органом встановлено, що позивачем у декларації про майновий стан і доходи за 2017 рік включено до складу витрат вартість послуг з подання цінових пропозицій для участі в тендері через систему електронних торгів на загальну суму 57983,3 грн. Проте, на думку апелянта, відповідно до наданих на перевірку первинних документів, витрати позивача підтверджено лише на суму 49041,67 грн.

45. Розбіжність між задекларованими позивачем та документально підтвердженими витратами по оплаті вказаних послуг за висновками контролюючого органу, складає 8941,63 грн.

46. Позивач пояснив, що до складу витрат в декларацію про майновий стан і доходи за 2017 рік було включено не тільки вартість послуг з подання цінових пропозицій для участі в тендері через систему електронних торгів на Zakupki.prom.ua, які визнані контролюючим органом, але й інші послуги по цінових пропозиціях для участі в тендері через систему електронних торгів, а саме: інформаційно - консультаційні послуги надані ТОВ «Прозорі закупівлі Черкаси» на суму 2000 грн. та 3000 грн. ; оплата послуг ТОВ «Держзакупівлі.Онлайн» з подання цінових пропозицій для участі в тендері через систему електронних торгів на суму 10 грн. , 20 грн. та 5100 грн.

47. Судом першої інстанції встановлено, що між ФОП ОСОБА_3 («Замовник») та ТОВ «Прозорі закупівлі Черкаси» («Виконавець») 27.11.2017 укладено договір №91-1/11/17 про надання інформаційно-консультаційних послуг (далі - Договір) (т.2 а.с.60-62).

48. Відповідно до п.1.1 та 1.2 Договору «Замовник» доручає, а «Виконавець» приймає на себе зобов"язання з надання консультаційних та інформаційних послуг стосовно державних закупівель у порядку та на умовах, визначених у цьому Договорі. «Виконавець» зобов"язується надати послуги, які будуть передбачені у відповідному замовленні, а «Замовник» зобов"язується прийняти надані послуги та оплатити їх.

49. Положеннями п.2.1 Договору передбачено, що вартість послуг визначається у замовленні, сума всіх замовлень вважається ціною Договору.

50. На підтвердження виконання вказаного Договору позивачем надано належним чином оформлене замовлення до договору №91-1/11/17 про надання інформаційно-консультаційних послуг від 27.11.2017; рахунки та акти здачі-приймання робіт (надання послуг); платіжні доручення (т.1 а.с.56, 57, 58, т.2 а.с.63, 64, 65, 66).

51. На підтвердження оплати послуг ТОВ «Держзакупівлі.Онлайн» з подання цінових пропозицій для участі в тендері через систему електронні торги позивачем надано суду належним чином оформлені рахунки-фактури та платіжні доручення (т.1 а.с.59, 60, 61, 62, 63, 64).

52. Згідно з висновками, викладеними в акті перевірки, контролюючим органом встановлено, що позивачем у декларації про майновий стан і доходи за 2017 рік включено до складу витрат вартість послуг з постачання програми "М.Е.Doc" на суму 8596 грн. Проте, на думку апелянта, відповідно до наданих на перевірку первинних документів, витрати позивача підтверджено лише на суму 310 грн.

53. Розбіжність між задекларованими позивачем та документально підтвердженими витратами по оплаті вказаних послуг за висновками контролюючого органу, складає 8286 грн.

54. Позивач у судовому засіданні пояснив, що ФОП ОСОБА_6 ним була здійснена оплата послуг за постачання примірника та пакета оновлень (компонент) комп"ютерної програми «М.Е.Doc» модуль «М.Е.Doc Звітність» на суму 310 грн. , що підтверджено первинними документами та взято до уваги контролюючим органом під час перевірки.

55. Однак апелянтом не враховані інші витрати, понесені позивачем по господарських операціях в цій сфері, а саме: поставка ПП «Бізнес-Софт Про» для ФОП ОСОБА_3 "1C Підприємство 8 Бухгалтерія для України" на суму 7020грн; поставка ПП «СТ Центр» позивачу примірників та пакетів оновлень компютерної програми «M.E.Doc» на суму 500 грн; надання ФОП ОСОБА_7 інформаційно-консультаційних послуг по роботі з програмним забезпеченням на суму 600грн; надання ТОВ "Центр сертифікації ключів "Україна" позивачу послуг з обробки даних та видачі комплекту сертифікатів відкритих ключів ЕЦП та постачання компютерної програми «Програмний комплекс «FREEDOM» на загальну суму 164,5 грн.

56. Позивачем на підтвердження вказаних господарських операцій з ПП «Бізнес-Софт Про», ПП «СТ Центр», ФОП ОСОБА_7В та ТОВ "Центр сертифікації ключів "Україна" надано: видаткові накладні; платіжні доручення; акти приймання-передачі; рахунки на оплату на загальну суму 8284,5 грн, тобто позивачем не надано документального підтвердження понесених ним витрат по господарським операціям із вказаними контрагентами на суму 1,5 грн (т.1 а.с.67, 68, 69, 70, 71, 72, 73, 74).

57. Згідно з висновками, викладеними в акті перевірки, контролюючим органом встановлено, що позивачем у декларації про майновий стан і доходи за 2017 рік включено до складу витрат вартість пакувальних матеріалів на суму 194295,98 грн. Проте, на думку відповідача, відповідно до наданих на перевірку первинних документів, витрати позивача підтверджено лише на суму 104610,89 грн.

58. Розбіжність між задекларованими позивачем та документально підтвердженими витратами по оплаті вказаних послуг за висновками контролюючого органу, складає 89685,09 грн.

59. Судом встановлено, що між ТОВ «Торговий Дім «Біопластик» («Постачальник») та ФОП ОСОБА_3 («Покупець») укладено договір поставки №ТД/03/24/НК від 24.03.2016 (далі - Договір) (т.1 а.с.76-79)

60. Згідно з п.1.1 та п.1.2 Договору «Постачальник» зобов"язується в порядку та у строки, встановлені договором передати товар у власність «Покупця», у погодженій кількості, відповідної якості і за погодженою ціною, а «Покупець» зобов"язується прийняти товар і оплатити його на умовах, визначених у цьому Договорі. Найменування, кількість, асортимент, ціна за одиницю товару, що поставляється та строк поставки товару вказується сторонами у рахунку-фактурі до цього Договору, який є невід"ємною частиною.

61. Відповідно до п.2.1 Договору товар поставляється партіями, які складені на підставі письмової заявки «Покупця», що оформляється відповідно до Додатку №1 до цього Договору («Форма заявки») і яка є його невід"ємною частиною.

62. На підтвердження господарських операцій позивача з ТОВ «Торговий Дім «Біопластик» та виконання умов Договору позивачем надано належним чином оформлені платіжні доручення та видаткові накладні на суму 94091,11 грн. (т.1 а.с. 80-95, 96-100).

63. Окрім того, на підтвердження господарських операцій позивача з ТОВ «Виробнича компанія «Артпласт» з придбання мішків пакувальних, позивачем надано видаткові накладні та платіжні доручення на суму 18087,8 грн. (т.1 а.с.101-102, 103-105).

64. На підтвердження господарських операцій позивача з ПП «Фуд Пак Сервіс» по придбанню дошки обробної, позивачем надано видаткову накладну та платіжне доручення на суму 11583 грн (т.1 а.с.106, 107).

65. На підтвердження витрат позивача по господарським операціям з ТОВ «Торговий дім "Лагіс» по придбанню пакетів вакуумних та фартухів ОЗК, позивачем надано видаткові накладні та платіжні доручення на суму 2202,84 грн. (т.1 а.с.108-111, 112-114).

66. По витратам позивача у розмірі 2399,9 грн. за господарськими операціями з ТОВ «Компанія «Хімком» щодо придбання ящиків, позивачем надано видаткову накладну та платіжне доручення (т.1 а.с.115,116).

67. На підтвердження витрат у розмірі 8791,42 грн. по господарським операціям позивача з ПП «Торговий дім «Автоден» щодо придбання стретч-плівки та пакетів, позивачем надано видаткові накладні і платіжні доручення (т.1 а.с.117-121, 122-127).

68. Судом також встановлено, що між ФОП ОСОБА_8 («Постачальник) та ФОП ОСОБА_3 («Покупцем») 10.03.2017 укладено договір поставки №5 (далі - Договір) (т.1 а.с.128-130).

69. Відповідно до п.1.1 та п. 1.2 Договору «Постачальник» передає у власність, а «Покупець» приймає та оплачує товар на умовах визначених у даному Договорі.

70. Пунктом 1.2 та 5.1 Договору визначено, що асортимент, кількість та ціна товару, що поставляється по даному Договору, визначається у накладних, які оформлюються сторонами при прийомі-передачі кожної партії товару. Оплата за товар здійснюється в національній валюті України шляхом готівкового та безготівкового платежу на рахунок «Постачальника».

71. На підтвердження витрат по господарських операціях позивача з ФОП ОСОБА_8 надано видаткові накладні та квитанції до прибуткового касового ордеру на суму 79999,24грн (т.1 а.с. 131-134, 135).

72. В акті перевірки апелянтом зазначено, що згідно з поданою позивачем податковою декларацією про майновий стан і доходи за 2017 рік до витрат включено вартість придбаних товарно-матеріальних цінностей, що реалізовані або використані у виробництві продукції на загальну суму 17032156 грн. , з яких, на думку відповідача, документально підтвердженими є витрати у розмірі 15233906,08 грн. , розбіжність складає 1798249,92 грн.

73. Згідно пояснень представника позивача, які він надавав, що витрати у розмірі 1798249,92 грн. утворились по господарським операціям позивача з ФОП ОСОБА_9, ФОП ОСОБА_10 та ФОП ОСОБА_11 з придбання м"яса.

74. Судом встановлено, що між ФОП ОСОБА_12 («Продавець») та ФОП ОСОБА_3 («Покупець») укладено договір №4 від 16.01.2017 (далі - Договір) (т.1 а.с.136).

75. Відповідно до п.1.1 та п.3.1 Договору «Продавець» продає, а «Покупець» купує м'ясо ялове в напівтушах, тушах, крупний кусок. Транспортні послуги відсутні самовивіз. Оплата продукції проводиться: безготівковим банківським переказом або готівкою безпосередньо в касу або предоплатою на розрахунковий рахунок (т.1 а.с.136).

76. На підтвердження виконання зобов"язань за вказаним Договором позивачем надано видаткові накладні та квитанції до прибуткового касового ордеру (т.1 а.с. 137-144, 145-148).

77. Окрім того 12 січня 2017 року між ФОП ОСОБА_10 («Постачальник» ("Продавець") та ФОП ОСОБА_3 («Покупець») укладено договір поставки (довгостроковий) №12/17 (далі - Договір) (т.1 а.с.149-152).

78. Згідно з п.1.1 та п.3.2 Договору «Постачальник» зобов"язується поставити товар (передати у власність «Покупця») для використання у підприємницькій діяльності, а «Покупець» зобов"язується прийняти товар та сплатити за нього на умовах п.3 в кількості та асортименті згідно накладних, які є невід"ємною частиною цього договору. Розрахунки за кожну поставлену партію товару здійснюються в безготівковому або готівковому порядку з дня поставки товару.

79. На підтвердження виконання зобов"язань за вказаним Договором позивачем надано до суду належним чином оформлені видаткові накладні та квитанції до прибуткового касового ордеру (т.1 а.с. 153-154,155).

80. Судом також встановлено, що між ФОП ОСОБА_11 («Продавець») та ФОП ОСОБА_3І («Покупець») укладено договір купівлі-продажу товарів № 6 від 01.06.2017 (далі - Договір) (т.1 а.с. 156-157)

81. Пунктом 1.1 та пунктом 2.1 Договору визначено, що «Продавець» зобов"язується в порядку та на умовах визначених у цьому договорі передати у власність «Покупцю», а «Покупець» зобов"язується в порядку та на умовах визначених у цьому договорі прийняти та оплатити товар для використання в підприємницькій діяльності. Розрахунки за отриманий товар проводиться в національній валюті України шляхом готівкового або безготівкового перерахування коштів на банківський рахунок «Продавця» за фактично отриманий товар, протягом 7-ми банківських днів з моменту отримання накладної.

82. На підтвердження виконання зобов"язань за вказаним Договором позивачем надано належним чином оформлені видаткові накладні та квитанції до прибуткового касового ордеру (т.1 а.с. 158-165, 166-170).

83. Суд зазначає, що як свідчать надані позивачем документи, оплата по договорам на поставку та купівлю-продаж м"яса, здійснювалась позивачем у готівковій формі.

84. Колегія суддів критично ставиться до доводів апелянта про відсутність у позивача готівкових коштів на придбання м"яса за вказаними договорами з ФОП ОСОБА_10, ФОП ОСОБА_9 та ФОП ОСОБА_11, зважаючи на наступне.

85. Відповідно до підпункту 14.1.257 п.14.1. ст.14 Податкового кодексу України поворотна фінансова допомога - сума коштів, що надійшла платнику податків у користування за договором, який не передбачає нарахування процентів або надання інших видів компенсацій у вигляді плати за користування такими коштами, та є обов'язковою до повернення.

86. Правовою основою для отримання поворотної фінансової допомоги є договір позики, за яким позикодавець передає у власність позичальникові грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) тощо (стаття 1046 Цивільного кодексу України).

87. Позивачем надано суду пояснення та докази, що свідчать про те, що у 2017 році ним надавалася поворотна фінансова допомога за договорами позики наступним юридичним та фізичним особам: ФОП ОСОБА_10; Фермерському господарству «Лука-Арго»; ФОП ОСОБА_13, ФОП ОСОБА_8, яка була повернена позичальниками частково на розрахункові рахунки позивача, а частково готівковими коштами до каси ФОП ОСОБА_3

88. На підтвердження повернена позичальниками ФОП ОСОБА_3 готівкових коштів, які були предметом позики, позивачем надано до суду належним чином оформлені прибутково-касові ордери на внесення коштів до каси підприємця, платіжні доручення, виписки по рахункам (т.2 а.с. 182-187,188-190, 191-193, 194-213, 215-217, 218, 219-224, 225-228).

89. З огляду на викладене, колегія суддів зазначає, що у даному випадку господарські операції були належним чином відображені позивачем у податковому обліку, жодних доказів того, що їх виконання спричинило заниження чи приховування об'єктів оподаткування у відповідних господарських операціях з боку їх учасників, судом також не встановлено.

90. Щодо доводів апелянта про те, що у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 ст.44 Податкового кодексу України платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документів, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, то вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності, суд зазначає наступне.

91. Як свідчать матеріали справи, апелянтом детальний перелік наданих позивачем під час проведення документальної перевірки первинних документів не складався.

92. Акт №78/06-30-13-05 від 07.03.2018 "Про надання документів не у повному обсязі під час проведення документальної планової виїзної перевірки", складений Головним управління Державної фіскальної служби у Житомирській області, свідчить про те, що позивачем до перевірки надано не в повному обсязі первинні документи, а саме: договори позики (між фізичними особами); книгу обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи-підприємці (т.2 а.с.10).

93. Представник позивача під час судового розгляду справи не заперечував, що договори позики (між фізичними особами) позивачем у письмовій формі не укладались, а книга обліку доходів і витрат ним не ведеться.

94. Згідно з пунктом 177.10 статті 177 ПК України фізичні особи-підприємці зобо"язані вести Книгу обліку доходів і витрат та мати підтверджуючі документи щодо походження товару.

95. Щодо доводів апелянта про неправомірність включення позивачем до складу витрат на придбання пакувальних матеріалів, зокрема, витрат на придбання обробної дошки, яка, на думку контролюючого органу, не може бути пакувальним матеріалом, та фартухів ОЗК, які мають бути включені до витрат на придбання спецодягу та інше, колегія суддів зазначає наступне.

96. Правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на врахування понесених ним витрат у податковому обліку, наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів/робіт/послуг з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов'язані з рухом активів, зміною зобов'язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами, що містять достовірні відомості про обсяг та зміст господарської операції.

97. З огляду на викладене, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що ступінь деталізації опису господарської операції, як у первинному документі так і у податковій звітності законодавством не встановлена.

98. Умовою документального підтвердження операції є можливість на підставі наявних документів зробити висновок про те, що витрати фактично понесені. При цьому, виходячи зі специфіки послуги, як предмета господарської операції, акт наданих послуг з зазначенням фактично поставленої, наданої послуги, видаткові накладні та платіжні доручення, є достатніми доказами, що підтверджують факти виконання такої господарської операції. Відсутність максимальної деталізації виду наданих послуг, отриманих товарів не перешкоджає прийняттю цих документів до обліку, або врахуванню контролюючим органом витрат понесених при здійснення такої операції, та не є беззаперечним свідченням відсутності витрат, пов"язаних з виконанням господарських операцій. Зокрема, витрати позивача на вказані вище послуги чи товарно-матеріальні цінності фактично спрямовані на забезпечення підприємницької діяльності позивача.

99. Між тим, наведені апелянтом обставини, не є безумовною підставою для висновків про завищення задекларованих позивачем витрат за умови наявності первинних документів та інших доказів, які спростовують такі доводи.

100. На підтвердження наявності основних засобів позивачем надано до суду свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії СТА №909103 та витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності серії ЕЕР №630461 та серії ЕЕХ №782706, відповідно до змісту яких ОСОБА_3 є власником об"єкту нерухомого майна, а саме будівлі ковбасного цеху площею 826,1 кв. м, які розташовані за адресою: вул. Корольова, буд.4ж, с.Станішівка, Житомирський район, Житомирська область (т.3 а.с.81,82, 83, 84).

101. Окрім того, на підтвердження подальшої реалізації, придбаного м"яса у ФОП ОСОБА_9, ФОП ОСОБА_10 та ФОП ОСОБА_14 позивачем до матеріалів справи долучено первинні документи, що підтверджують його подальшу реалізацію.

102. Свідок ОСОБА_9 пояснив, що він є фізичною особою-підприємцем та займається господарською діяльністю, пов"язаною із заготівлею та закупівлею м"яса у населення і його подальшою реалізацією фізичним особам-підприємцям та юридичним особам. На запитання, чи його особисті підписи стоять на видаткових накладних і квитанціях до прибуткових касових ордерів, які подані позивачем на підтвердження виконання умов договору №4 від 16.01.2017, оглянувши, підтвердив достовірність свого підпису на вказаних первинних документах. Також свідок ОСОБА_9 пояснив, що вивіз товару, а саме м"яса відповідно до умов договору №4 від 16.01.2017 відбувався власними силами ФОП ОСОБА_3

103. Беручи до уваги пояснення свідків, сукупність письмових доказів по справі, які досліджені судом, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те, що позивачем спростовано твердження апелянта про заниження позивачем обсягу валового доходу за 2017 рік та завищення витрат, безпосередньо пов"язаних з отриманням доходу, які не взяті до уваги під час перевірки контролюючим органом, саме в частині, що оскаржується позивачем.

104. Предметом перевірки контролюючого органу була своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати податків і зборів позивачем за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 рік.

105. Судом першої інстанції встановлено, що за наслідками документальної планової виїзної перевірки позивача контролюючим органом встановлено допущення порушень за 2016 рік, які позивачем не оспорюються, та, які в свою чергу, також стали підставою для прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень № та № від 18.04.2018, рішення № від 18.04.2018 і вимоги про сплату боргу №Ф- від 18.04.2018.

106. Враховуючи характер позовних вимог щодо скасування податкових повідомлень-рішень, рішення про застосування штрафних санкцій, вимоги про сплату боргу (недоїмки) в частині та неможливості самостійно обрахувати правильний розмір грошових зобов'язань, штрафних (фінансових) санкцій та пені відповідно до виявлених контролюючим органом порушень, колегія суддів зазначає наступне.

107. Діяльність суб'єктів владних повноважень врегульовано законами та підзаконними нормативно-правовими актами, ці правові документи дають суб'єктам владних повноважень можливість користування певною свободою розсуду при вирішенні питань і встановлюють лише межі такої свободи, тобто наділяють їх дискреційними повноваженнями.

108. Відповідно до п.1.6 Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 24.04.2017 №1395/5 дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов'язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта. Тобто здійснення органом державної влади дискреційних повноважень може, в деяких випадках, передбачати вибір між здійсненням певних дій і нездійсненням дії.

109. При цьому, як випливає зі змісту Рекомендації № К (80) 2 Комітету ОСОБА_15 державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11 березня 1980 року, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. (Рекомендація Комітету ОСОБА_15 Європи № Я (80) 2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнята Комітетом ОСОБА_15 11 березня 1980 року на 316-й нараді заступників міністрів).

110. Адміністративний суд, розглядаючи справу щодо правомірності дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

111. З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що у разі здійснення судом самостійного розрахунку належного розміру податкових зобов'язань, це буде втручанням в дискреційні повноваження органу Державної фіскальної служби України.

112. Враховуючи неможливість самостійного визначення судом належного та підтвердженого розміру податкових зобов'язань та неможливість скасування податкових повідомлень-рішень у спірній та підтвердженій у ході судового розгляду частині, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про скасування податкових повідомлень-рішень № та № від 18.04.2018, рішення № від 18.04.2018 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску та вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф- від 18.04.2018 у повному обсязі та, як наслідок, враховуючи позовні вимоги, часткового задоволення позову.

VІ. ВИСНОВКИ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ.

113. Згідно зі ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

114. Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

115. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

116. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

117. Зазначеним вимогам закону судове рішення відповідає.

118. Переглянувши судове рішення в межах апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, Апеляційний Суд дійшов висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення, суд першої інстанції не допустив неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які б були б підставою для скасування судового рішення, а тому апеляційну скаргу ГУ ДФС у Житомирській області без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

VІІ. СУДОВІ ВИТРАТИ

119. Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 11 лютого 2019 року відповідачу відстрочено сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі. Враховуючи ціну позову та ставки судового збору за подання апеляційної скарги, передбачені Законом України «Про судовий збір» в редакції, чинній на час подання апеляційної скарги, Суд дійшов висновку про стягнення з Головного управління ДФС в Житомирській області за рахунок його бюджетних асигнувань судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 9266,69 грн.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Житомирській області залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2018 року - без змін.

Стягнути з Головного управління ДФС в Житомирській області () суму судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 9266,69 (дев'ять тисяч двісті шістдесят шість) грн 69 коп. за реквізитами стягувача: Державна судова адміністрація України, місце знаходження (вул. Липська, 18/5, м. Київ, 01601); отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, , банк: Казначейство України (ЕАП); МФО: 899998, рахунок отримувача 6001, код класифікації доходів бюджету 22030106.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 24 квітня 2019 року.

Головуючий ОСОБА_16

Судді ОСОБА_17 ОСОБА_18