Справа № 240/6254/18
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2019-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/6254/18 Головуючий у 1-й інстанції: Капинос Оксана Валентинівна

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

25 квітня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Капустинського М.М.

суддів: Кузьменко Л.В. Франовської К.С.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 29 січня 2019 року (повний текст судового рішення виготовлено 29.01.2019 року в м.Житомир) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області про визнання бездіяльність протиправною, визнання протиправною та скасування постанови -,

В С Т А Н О В И В :

В грудні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Житомирській області в якому, з урахуванням уточненої позовної заяви, просив:

- визнати бездіяльність Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Житомирській області по виконавчому провадженню №55916010 щодо невиконання виконавчого листа виданого 02.03.2018 Богунським районним судом м.Житомира за рішенням від 22.01.2018 по адміністративній справі №295/14883/17 протиправною;

- визнати протиправною та скасувати постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 11.12.2018 року, винесену Управлінням державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Житомирській області по виконавчому провадженню №55916010 по виконанню виконавчого листа виданого 02.03.2018 Богунським районним судом м.Житомира за рішенням від 22.01.2018 по адміністративній справі №295/14883/17.

В обгрунтування позову зазначав, що відповідач по виконавчому провадженню №55916010 допустив бездіяльність, оскільки не вчинив всіх необхідних виконавчих дій з примусового виконання виконавчого листа від 02.03.2018, а тому, постанова про повернення виконавчого документу стягувачу від 11.12.2018 є незаконною.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 29 січня 2019 року позов ОСОБА_2 до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області про визнання бездіяльність протиправною, визнання протиправною та скасування постанови, задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Житомирській області по виконавчому провадженню №55916010 щодо невиконання виконавчого листа від 02.03.2018, виданого Богунським районним судом м.Житомира за рішенням від 22.01.2018 по адміністративній справі №295/14883/17.

Визнано протиправною та скасовано постанову про повернення виконавчого документа стягувану від 11.12.2018 року, винесену головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Житомирській області по виконавчому провадженню №55916010 з примусового виконання виконавчого листа від 02.03.2018, виданого Богунським районним судом м. Житомира за рішенням від 22.01.2018 по адміністративній справі №295/14883/17.

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове - про відмову в задоволенні позовних вимог. В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що у відповідності до п.1 ч.2 ст.18 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку. які встановлені виконавчим документом і цим Законом. Відмітив, що боржник, здійснивши перерахунок пенсії не ухиляється від виплати коштів, оскільки в нього відсутнє фінансування. Поміж іншого, вказав, що державний виконавець керувався виключно вимогами чинного законодавства й жодних протиправних дій не вчиняв.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 22.01.2018 року по адміністративній справі №295/14883/17, яке набрало законної сили 22.02.2018, визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо не проведення перерахунку пенсії позивачу та зобовязано здійснити перерахунок та виплату пенсії відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей" №900-УІП від 23.12.2015 року, статей 51,63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 року №2262-XII, постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 року №988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції", з 01.01.2016 року без обмеження в граничному розмірі.

На виконання зазначеного рішення, 02.03.2018 року Богунським районним судом м.Житомира видано виконавчий лист №295/14883/17, на підставі якого головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Житомирській області постановою від 03.03.2018 відкрито виконавче провадження №55916010 та зобовязано ОСОБА_3 управління Пенсійного фонду України в Житомирській області виконати рішення суду впродовж 10 робочих днів.

27.03.2018 на адресу відповідача ОСОБА_3 управління Пенсійного фонду України в Житомирській області надіслало лист №3889/0-02 від 20.03.2018, в якому повідомлено, що рішення суду виконане. З 01.01.2016 пенсія ОСОБА_2 обчислена відповідно до грошового забезпечення зазначеного у довідці №85/409 від 10.05.2017. Виплата перерахованої пенсії проводиться з урахуванням вимог постанови КМУ від 21.02.2018 №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб", якою передбачено особливий порядок виплати пенсії та зазначено, що сума перерахованої пенсії за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 буде виплачуватися після виділення коштів на її фінансування з державного бюджету.

На вимогу державного виконавця, 12.06.2018 ОСОБА_3 управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області на адресу відповідача направлено лист, в якому зазначено, що з 01.01.2016 по 31.12.2017 сума в розмірі 34367,04 грн. буде виплачена ОСОБА_2 після відповідного фінансування. З 11.01.2018 по 28.02.2018 сума 2863,92 грн. зарахована на рахунок стягувача, а з 01.03.2018 виплата пенсії здійснюється у відповідності до перерахунку.

З урахуванням цього, 11.12.2018 головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Житомирській області, на підставі п.9 ч.1 ст.37 Закону України "Про виконавче провадження", прийнято постанову про повернення виконавчого листа №295/14883/17 від 02.03.2018 стягувачу.

Вважаючи таку бездіяльність відповідача по виконавчому провадженню №55916010 протиправною, а постанову про повернення виконавчого документу стягувачу від 11.12.2018 року - незаконною, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що державний виконавець діяв необґрунтовано, тобто без урахування всіх обставин, що мають значення для вчинення дій чи прийняття рішення, з огляду на що такі дії не можуть вважатися правомірними та відповідно зазначена постанова державного виконавця від 11.12.2018 року підлягає скасуванню.

Розглядаючи питання про законність та обґрунтованість судового рішення, яким позов задоволено, суд апеляційної інстанції враховує наступне.

В частині 4 статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Розглядаючи спір судом першої інстанції вірно враховано, що згідно ст.1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.3 вказаного Закону примусовому виконанню підлягають виконавчі листи та накази, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Згідно з ч.1 ст.5 цього ж Закону примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до ч.4 ст.63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон №2262-ХІІ) усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв'язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. Відповідно, порядок проведення перерахунку та виплати перерахованих пенсій визначено постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категорія осіб" (далі - Постанова №103).

Пунктом 3 вказаної Постанови №103 визначено: перерахувати з 1 січня 2016 року пенсії, призначені згідно із Законом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) за прирівняною посадою з розміру грошового забезпечення поліцейського, враховуючи відповідні оклади за посадою, спеціальним званням, відсоткову надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, за січень 2016 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року № 988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції". Розмір премії визначається у середніх розмірах, що фактично виплачені за відповідною посадою (посадами) поліцейського за січень 2016 року.

Виплату перерахованих відповідно до абзацу першого цього пункту пенсій (з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсій, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законом) особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) проводити з 1 січня 2018 року. Сума перерахованих пенсій для виплати за період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року обчислюється органами Пенсійного фонду України станом на 1 січня 2018 року та виплачується після виділення коштів на їх фінансування з державного бюджету в такому порядку:

з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - щомісяця окремою сумою у розмірі 50 відсотків різниці між місячним розміром підвищеної пенсії, розрахованої відповідно до абзацу першого цього пункту, та місячним розміром отриманої особою пенсії за період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року;

з 1 січня 2020 року - щомісяця окремою сумою у розмірі 100 відсотків різниці між місячним розміром підвищеної пенсії, розрахованої відповідно до абзацу першого цього пункту, та місячним розміром отриманої особою пенсії за період з 1 січня 2016 р. по 31 грудня 2017 р. та до забезпечення повної виплати розрахованої суми.

Зі змісту виконавчого листа №295/14883/17 від 02.03.2018 вбачається, що резолютивна частина судового рішення містить текст наступного змісту: зобов'язати ОСОБА_3 управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2 відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей" №900 від 23.10.2015 року, ст.51,63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", постанови Кабінету Міністрів України №988 від 11.11.2015 року "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції" з 01.01.2016 року, без обмеження в граничному розмірі.

В обґрунтування постанови про повернення виконавчого документа стягувачу, державний виконавець, послався на інформацію боржника - Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, а саме проведення перерахунку пенсії позивача, та нарахування пенсії у відповідності до рішення суду починаючи з 01.01.2016 року.

У даній спірній ситуації судом з"ясовано, що на виконання приписів Постанови №103, ГУПФУ в Житомирській області проведено перерахунок пенсії позивача з 01.01.2016 року з урахуванням раніше виплачених сум, здійснено виплату різниці за період з 01.01.2018 по 28.02.2018 року в сумі 2863,92 грн., а також забезпечено виплату різниці за період з 01.01.2016 року по 31.12.2017 року, в порядку, встановленому Постановою №103, тобто, починаючи з 01.01.2019, та згідно розрахунку на доплату пенсії за період з січня 2016 року по грудень 2017 року донараховано кошти пенсії в сумі 34367,04 грн. Отже позивач отримує пенсійні виплати, вид та розмір яких не зменшувався, право на перерахунок пенсії реалізовано. Однак, донараховані підвищення пенсії за період з січня 2016 року по грудень 2017 року в сумі 34367,04 грн. будуть виплачені в порядку, встановленому Постановою №103.

Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" є спеціальним законом, який визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, та інших. Частиною 4 статті 63 цього Закону визначено, що усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. Тобто, умови, порядок та розміри вказаних пенсій визначаються постановами Кабінету Міністрів України. Відповідно до вказаної норми Кабінетом Міністрів України 21.02.2018 прийнята постанова №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" де у п.3 встановлено порядок перерахунку та виплати пенсій, призначених згідно із Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції).

Оскільки позивачу пенсія призначена органом Пенсійного фонду у відповідності із Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" то відповідно підлягають застосуванню до вказаних правовідносин положення як цього Закону, зокрема його частини 4 статті 63, а, відповідно, і постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103.

До того ж, Постанова №103 не змінює регулювання правовідносин з приводу перерахунку пенсій колишнім працівникам міліції на підставі Закону №2262-ХІІ та Постанови КМУ №988, а лише визначає порядок виплати перерахованих пенсій.

Також, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до п.9 ч.1 ст.37 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий документ повертається стягувачу, якщо законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

В даному випадку державний виконавець не може звернути стягнення на майно чи кошти боржника (Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області), зважаючи на те що виконавчий лист №295/14883/17 від 02.03.2018 належить до категорії виконавчих документів, за якими боржник зобов'язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення (тобто немайнового характеру). Порядок виконання рішення даної категорії передбачено ст.63 Закону України "Про виконавче провадження", а згідно з частиною 3 статті 52 Закону України "Про виконавче провадження" не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов'язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Суд першої інстанції зазначених обставин не врахував, тому, на думку колегії, виходячи з матеріалів справи, державний виконавець діяв з дотриманням вимог Закону України "Про виконавче провадження", тому постанова про повернення виконавчого документа стягувачу, винесена на підставі пункту 9 частини 1 статті 37 Закону України "Про виконавче провадження", є правомірною та скасуванню не підлягає.

Доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню як таке, що не відповідає нормам матеріального та процесуального права.

При цьому, посилання суду першої інстанції на практику викладену в наведених судом рішеннях Європейського суду з прав людини, стосуються аналізу невиконання боржником судових рішень в цілому і не стосуються предмету позову по даній справі - дій та рішень державного виконавця пов"язаних з таким виконанням, а тому - є помилковими.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Відповідно до ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п.1 частини першої ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі.

Відповідно до ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Отже, оскільки судом першої інстанції було порушено норми матеріального і процесуального права, апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду скасуванню та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області задовольнити повністю.

Рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 29 січня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області про визнання бездіяльність протиправною, визнання протиправною та скасування постанови - скасувати.

Прийняти нову постанову якою в задоволенні адміністративного позову - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 25 квітня 2019 року.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_4 ОСОБА_5