Справа № 344/11421/17
Суддя: Глушко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2019-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2019 рокуЛьвів№ 857/558/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Глушка І.В.,

суддів: Ільчишин Н.В., Макарика В.Я.,

за участю секретаря судового засідання: Омеляновської Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 08 травня 2018 року, ухвалене суддею Остроським Л.Є. у м. Івано-Франківську, повний текст якого складений 15 травня 2018 року, у справі №344/11421/17 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій,-

ВСТАНОВИВ:

06 вересня 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, у якому просив визнати протиправними дії щодо відмови у проведенні перерахунку належної пенсії з врахуванням одноразових додаткових видів грошового забезпечення, а саме грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги, одноразової грошової допомоги при звільненні, індексації та зобов`язати провести перерахунок та виплату пенсії з врахуванням одноразових додаткових видів грошового забезпечення, а саме грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги, одноразової грошової допомоги при звільненні, індексації, починаючи з 28 липня 2017 року з урахуванням виплачених сум та виплачувати її в подальшому.

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 08 травня 2018 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо відмови у проведенні перерахунку належної ОСОБА_1 пенсії з урахуванням одноразових додаткових видів грошового забезпечення протиправними. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області перерахувати та виплатити ОСОБА_1 належну йому пенсію з урахуванням одноразових додаткових видів грошового забезпечення: маеріальної допомоги, починаючи з 28.07.2017, з подальшим врахуванням цих сум при черговому перерахунку розміру пенсії. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення мотивоване тим, що відмова пенсійного органу у проведенні перерахунку пенсії суперечить вимогам Постанови Кабінету Мінітрів України №1294 від 07.11.2007 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпеченя військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших оосіб», а також постанови Верховного Суду України від 06.11.2013 у справі №21-350а13, в якій суд зазначив, що суми виплат, з яких були фактично сплачені страхові внески чи збір, враховуються в заробіток (дохід) особи для обчислення пенсії незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Не погоджуючись із рішенням суду, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважаює, що оскаржуване судове рішення ухвалене з неповним з`ясуванням обставин справи, з порушенням норм матеріального і процесуального права та підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі. Просить скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що при вирішенні спірних правовідносин слід розмежовувати поняття грошового забезпечення військовослужбовця, який перебуває на службі (ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей») та розміру грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія військовослужбовцям (ст.43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»).

Норми Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової слкжби, та деяких інших осіб» і Постанови Кабінету Міністрів України №393 не містять положень щодо включення в розмір грошового забезпечення для обчислення пенсії одноразових додаткових видів грошового забезпечення, які, є складовою грошового забезпечення військовослужбовця при перебуванні на діючій службі згідно ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Вказані допомоги є ні надбавкою, ні доплатою, ні підвищенням в розумінні щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, визначених ч.3 ст.43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та п.7 Постанови Кабінету Міністрів України №393.

Отже, такі види грошових виплат як матеріальна допомога на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, не належать до щомісячних виплат та додаткових видів грошового забезпечення військовослужбовців, які враховуються при обчисленні розміру пенсії за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», оскільки відносяться до разових платежів і мають характер окремих гарантій держави щодо соціального захисту військовослужбовців.

Зауважує, що позивачу проведено перерахунок та виплату пенсії з 01.01.2018 в порядку, визначеному Постановою Кабінету Міністрів України №103 від 21.02.2018 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», п.1 якої визначено, що перерахунок призначених пенсій проводиться з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення зі служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, вищі навчальні заклади), що визначені станом на 01 березня 2018 року відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб».

Крім того, вказує, що зобов`язання в подальшому враховувати суми матеріальної допомоги при черговому перерахунку розміру пенсії є необгрунтованим та незаконним, оскільки спрямоване на майбутній захист прав, свобод та інтересів позивача, що суперечить ст.6 КАС України, згідно з якою захисту підлягає лише порушене право особи, захист прав на майбутнє не допускається.

В судове засідання сторони не з`явились, хоча були повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи у суді, а тому суд вважає за можливе розглянути справу без їх участі та відповідно до вимог ч.4 ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити з наступних підстав.

Так, колегією суддів встановлено, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 перебував на військовій службі на посаді начальника складу - інструктора у ВЧ НОМЕР_1 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 25.07.2017 №138 ОСОБА_1 звільнений з посади начальника складу - інструктора та виключений зі списків особового складу частини з 27.07.2017.

З 28 липня 2017 року ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області як одержувач пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

На звернення позивача до пенсійного органу із заявою про здійснення перерахунку пенсії, Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській обасті листом №638/п-15 від 18.07.2017 відмовило у перерахунку пенсії, покликаючись на відсутність правових підстав для включення до грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія, додаткових видів грошового забезпечення, не передбачених ст.43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб»

Позивач, вважаючи такі дії відповідача протиправними, звернувся до суду з метою захисту свого порушеного права.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 9 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - Закон № 2011-XII) встановлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Згідно з частинами другою, третьою статті 9 Закону № 2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Таким чином, до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять чотири види складових: посадовий оклад; оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Частиною першою статті 15 Закону №2011-ХІІ визначено, що пенсійне забезпечення військовослужбовців після звільнення їх з військової служби провадиться відповідно до Закону № 2262-ХІІ.

Однією з умов пенсійного забезпечення військовослужбовців є визначення видів грошового забезпечення, які враховуються при обчисленні пенсій.

Так, частиною третьою статті 43 Закону № 2262-ХІІ визначено, що пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (далі - КМУ).

Відповідно до пункту 7 постанови КМУ від 17 липня 1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» пенсії обчислюються з таких видів грошового забезпечення: відповідних окладів за посадою, військовим (спеціальним) званням (для осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту щомісячної надбавки за спеціальне звання) та відсоткової надбавки за вислугу років у розмірах, установлених за останньою штатною посадою, займаною перед звільненням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, крім щомісячних надбавок (доплат), установлених особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їх згодою та в інтересах справи на службі) та премії. Розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.

Таким чином, Закон № 2262-ХІІ, який визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення, зокрема осіб, звільнених з військової служби, та має на меті реалізацію цими особами, конституційного права на державне пенсійне забезпечення і спрямований на встановлення єдності умов та норм пенсійного забезпечення зазначеної категорії громадян України, передбачає включення до грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія, лише щомісячні основні види грошового забезпечення, до яких належать: посадовий оклад, оклад за військовим званням, процентна надбавка за вислугу років, а також щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії.

Тобто, при обчисленні пенсії не враховується такий складовий елемент грошового забезпечення як одноразові додаткові види грошового забезпечення, зокрема щорічні, щоквартальні, разові додаткові види грошового забезпечення, крім щомісячних, або тих, що виплачуються раз на місяць.

Факт сплати єдиного внеску не є безумовною підставою для включення виплати, з якої цей внесок утримано, до грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія, та має значення лише для включення до цього грошового забезпечення його видів з переліку, визначеного статтею 43 Закону № 2262-ХІІ, який є вичерпним.

Відтак, висновок суду першої інстанції про наявність підстав для включення до грошового забезпечення ОСОБА_1 , з якого обчислюється пенсія, отриманої позивачем матеріальної допомоги, виплата якої здійснювалася не щомісячно, ґрунтується на неправильному застосуванні норм матеріального права, адже вказана виплата не входить до встановленого частиною третьою статті 43 Закону №2262-ХІІ переліку видів грошового забезпечення.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 06 лютого 2019 року (справа №522/2738/17), а відповідно до ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду.

Аналізуючи наведені правові норми та обставини справи, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання дій Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області протиправними а зобов`язання здійснити перерахунок та виплату пенсії з включенням до грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія, одноразових додаткових видів грошового забезпечення є безпідставними, необгрунтованими та задоволенню не підлягають, що має наслідком скасування рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини першої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції не виконав вказані вимоги процесуального закону, оскільки до спірних правовідносин не вірно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного рішення, яке підлягає скасуванню.

Керуючись статтями 242, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області задовольнити, а рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 08 травня 2018 року у справі №344/11421/17 скасувати в частині визнання дій Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо відмови у проведенні перерахунку належної ОСОБА_1 пенсії з урахуванням одноразових додаткових видів грошового забезпечення протиправними та зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області перерахувати та виплатити ОСОБА_1 належну йому пенсію з урахуванням одноразових додаткових видів гршового забезпечення: матеріальної допомоги, починаючи з 28.07.2017, з подальшим урахуванням цих сум при черговому перерахунку розміру пенсії та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог в цій частині.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. В. Глушко
судді Н. В. Ільчишин
В. Я. Макарик
Постанова складена в повному обсязі 25.04.2019.