Справа № 240/3747/19
Суддя: Капинос Оксана Валентинівна
Дата ухвалення: 2019-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
24 квітня 2019 року м. Житомир справа № 240/3747/19
категорія 12010201
Житомирський окружний адміністративний суд у складі:
судді Капинос О.В.,
розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправними дійі, зобов`язання здійснити переарахунок та виплату пенсії,
Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, в якому просить:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо відмови йому у перерахунку і виплаті пенсії з урахуванням у складі мого грошового забезпечення, з якого призначається пенсія, фактично отриманих ним сум компенсації за невикористану відпустку, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, грошової допомоги для оздоровлення, з яких було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з березня 2018 року по грудень 2018 року включно згідно довідки військової частини НОМЕР_1 від 12.02.2019 № 249/183;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити перерахунок та виплату йому призначеної пенсії за період з 30.11.2018 року, з урахуванням у складі грошового забезпечення, з якого призначається пенсія, фактично отриманих ним сум компенсації за невикористану відпустку, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, грошової допомоги для оздоровлення, з яких було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з березня 2018 року по грудень 2018 року включно згідно довідки військової частини НОМЕР_1 від 12.02.2019 № 249/183.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з 30.11.2018 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області йому було призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09 квітня 1992 року №2262-ХІІ. Однак, позивач зазначає, що при призначенні йому пенсії відповідачем не були враховані додаткові види грошового забезпечення, а саме: компенсації за невикористану відпустку, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, грошової допомоги для оздоровлення, з яких було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з березня 2018 року по грудень 2018 року. Позивач вважає, що оскільки з вказаних додаткових видів грошового забезпечення було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, то дії Головного управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо не зарахування їх до складу грошового забезпечення для призначення пенсії є протиправними, а тому він звернувся з даним позовом до суду.
Ухвалою суду від 27.03.2019 відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи.
17.04.2019 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача зазначає, що Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області заперечує проти заявлених позовних вимог та вважає їх необґрунтованими та безпідставними. Свою позицію відповідач аргументував тим, що пенсія позивачу призначена на підставі документів, які він особисто надав до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області. До заяви про призначення пенсії додано грошовий атестат та довідка про додаткові види грошового забезпечення, в якій відсутні суми компенсації за невикористану відпустку, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та грошової допомоги на оздоровлення. Крім того, у наданій довідці наявні виплати, що виходять поза межі періоду за який обчислюється грошове забезпечення для призначення пенсії. Також просить залишити позовні вимоги з 30.11.2018 по 28.02.2019 без розгляду.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.
Що стосується доводів відповідача, що позивачем пропущено строк на звернення до суду з позовом, суд вважає необґрунтованими, зважаючи на наступне.
Відповідно до ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Враховуючи, що позивач звільнений зі служби 29.11.2018, оскаржує відмову відповідача у перерахунку пенсії , яка датована 11.03.2019, при цьому до суду звернувся з позовом 22.03.2019, суд вважає, що шестимісячний строк звернення до суду з позовом не пропущений, тому клопотання задоволенню не підлягає.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачу з 30.11.2018 призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".
Пенсія позивачу була призначена на підставі грошового атестату серії ЗУ №300829 та довідки про додаткові види грошового забезпечення від 11.12.2018 № 249/1007 за період з 01.03.2018 по 31.10.2018.
Не погоджуючись зі складом грошового забезпечення, врахованого органом Пенсійного фонду України при обрахунку пенсії, позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із письмовою заявою, в якій просив відповідача здійснити перерахунок його пенсії на підставі довідки Військової частини НОМЕР_1 від 12.02.2019, з урахуванням у складі грошового забезпечення, з якого призначається пенсія, сум компенсації за невикористану відпустку, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та грошової допомоги для оздоровлення, з яких було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
У відповідь позивач отримав лист Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 11.03.2019 №Р-940, яким відповідач повідомив, що пенсія позивачу призначена на підставі документів, які вінособисто надав до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області. До заяви про призначення пенсії додано грошовий атестат та довідка про додаткові види грошового забезпечення , в якій відсутні суми компенсації за невикористану відпустку, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та грошової допомоги на оздоровлення. Крім того, у наданій довідці наявні виплати, що виходять поза межі періоду за який обчислюється грошове забезпечення для призначення пенсії. В постанові КМУ від 30.08.2017 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" не вказано, що до щомісячних та одноразових додаткових видів грошового забезпечення відносяться такі види грошового забезпечення як грошова допомога на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, то їх не може бути враховано до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється розмір пенсії (а.с.15-16).
Не погоджуючись з такими діями відповідача щодо відмови у проведенні перерахунку призначеної пенсії, позивач звернувся із цим позовом до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Спірні правовідносини регулюються Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 №2262-XII (далі- Закон №2262-XII), який визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.
Відповідно до ч.3 ст.43 Закону №2262-XII пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
У силу абз. 1 ч. 1 ст. 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-XII (далі - Закон №2011-XII), держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Згідно з ч. 2, 3 ст. 9 Закону № 2011-XII до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Тобто, до складу грошового забезпечення військовослужбовців в силу процитованої норми Закону входять чотири види складових: 1) посадовий оклад; 2) оклад за військовим званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення; 4) одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Частиною першою ст. 15 Закону № 2011-XII передбачено, що пенсійне забезпечення військовослужбовців після звільнення їх з військової служби провадиться відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".
Так, ч. 3 ст. 43 Закону № 2262-ХІІ визначено, що пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Тобто, ч.3 ст. 43 Закону № 2262-ХІІ визначено виключний перелік певних видів складових грошового забезпечення військовослужбовця на підставі яких проводиться призначення пенсії.
Водночас, включення до цього переліку компенсації за невикористану відпустку, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та грошової допомоги на оздоровлення, що виплачується військовослужбовцям не доводить наявність підстав для їх включення до складу грошового забезпечення з якого обчислюється пенсія, оскільки такі підстави законодавчо не закріплені.
Відповідно до п. 7 Постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей" (далі - Порядок № 393), пенсії обчислюються з таких видів грошового забезпечення: відповідних окладів за посадою, військовим (спеціальним) званням (для осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту щомісячної надбавки за спеціальне звання) та відсоткової надбавки за вислугу років у розмірах, установлених за останньою штатною посадою, займаною перед звільненням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, крім щомісячних надбавок (доплат), установлених особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їх згодою та в інтересах справи на службі) та премії. Розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.
Таким чином, перелік видів грошового забезпечення, які враховуються при призначенні пенсії визначений наведеною постановою Кабінету Міністрів України відповідає положенням ч. 3 ст. 43 Закону №2262-ХІІ.
Враховуючи , що ч.3 ст. 43 Закону №2262-ХІІ не передбачено врахування всіх видів грошового забезпечення, які були виплачені військовослужбовцю за час проходження служби, а наведений вказаною нормою перелік видів грошового забезпечення, які є підставою для призначення пенсії є вичерпним, то дії відповідача щодо відмови позивачу у перерахунку пенсії з урахуванням компенсації за невикористану відпустку, грошової допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, є правомірними.
Крім того, слід зазначити, що Верховний Суд сформулював правовий висновок щодо застосування норм матеріального права у спорах цієї категорії у подібних правовідносинах.
Аналізуючи наведені вище норми Законів №2011-ХІІ і №2262-ХІІ, Порядку № 393 під час розгляду аналогічної адміністративної справи за участю органу Пенсійного фонду України, Велика Палата Верховного Суду дійшла наступних правових висновків (постанова від 06.02.2019 у справі №522/2738/17).
Закон України № 2262-ХІІ, який визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення, зокрема осіб, звільнених з військової служби, та має на меті реалізацію цими особами, конституційного права на державне пенсійне забезпечення і спрямований на встановлення єдності умов та норм пенсійного забезпечення зазначеної категорії громадян України, передбачає включення до грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія, лише щомісячні основні види грошового забезпечення, до яких належать: посадовий оклад, оклад за військовим званням, процентна надбавка за вислугу років, а також щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії.
Тобто, при обчисленні пенсії не враховується такий складовий елемент грошового забезпечення як одноразові додаткові види грошового забезпечення, зокрема щорічні, щоквартальні, разові додаткові види грошового забезпечення, крім щомісячних, або тих, що виплачуються раз на місяць.
Факт сплати єдиного внеску не є безумовною підставою для включення виплати, з якої цей внесок утримано, до грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія, та має значення лише для включення до цього грошового забезпечення його видів з переліку, визначеного статтею 43 Закону № 2262-ХІІ, який є вичерпним.
Беручи до уваги наведену вище правову позицію Великої Палати Верховного Суду, що в силу припису ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного суду України є обов`язковою для суду при вирішення даної справи, суд приходить до висновку, що компенсація за невикористану відпустку, матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань та грошова допомога на оздоровлення, виплата яких здійснювалася не щомісячно та носила виключно одноразовий характер (раз на рік - у листопаді та грудні 2018), а тому суд погоджується з позицією відповідача, що вони не входять до встановленого ч.3 ст. 43 Закону № 2262-ХІІ переліку видів грошового забезпечення.
З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для включення таких до складу грошового забезпечення позивача з метою обчислення пенсії.
Крім того, така позиція кореспондується з висновками Конституційного Суду України, викладеними у рішенні від 13 травня 2015 року.
Так, 13 травня 2015 року Конституційним Судом України прийнято рішення по справі №1-9/2015 щодо офіційного тлумачення положень частини третьої статті 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Приймаючи вказане рішення Конституційний Суд України виходив з того, що однією з умов пенсійного забезпечення військовослужбовців є визначення видів грошового забезпечення, які враховуються при обчисленні пенсій. Згідно з частиною 3 статті 43 Закону пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за Законом, та членам їх сімей обчислюються з урахуванням, зокрема, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій в розмірах, установлених законодавством.
Положеннями першого речення ч.3 ст. 63 Закону передбачено підстави для перерахунку пенсій та перелік щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, які враховуються для їх перерахунку.
Аналіз наведених положень Закону вказує на єдиний підхід законодавця до визначення видів грошового забезпечення військовослужбовців, які враховуються як при призначенні пенсій (ст. 43), так і при перерахунку раніше призначених пенсій (ст. 63).
Конституційний Суд України наголосив, що виключно Верховна Рада України шляхом прийняття законів визначає види грошового забезпечення для обчислення та перерахунку пенсій військовослужбовців та осіб, які мають право на пенсію за Законом, а Кабінет Міністрів України вживає заходів щодо забезпечення права осіб на пенсійне забезпечення, керуючись Конституцією та законами України.
Отже, перелік додаткових видів грошового забезпечення, введення яких є підставою для перерахунку пенсій зазначених категорій осіб, визначається виключно законами України.
Відповідно до ст. 69 Закону України "Про Конституційний Суд України" рішення і висновки Конституційного Суду України рівною мірою є обов`язковими до виконання.
Таким чином, враховуючи наведені норми права та встановлені обставини у справі, суд приходить до висновку, що компенсація за невикористану відпустку, грошова допомога для оздоровлення та матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань не входять до структури і складу грошового забезпечення військовослужбовців, з якого нараховується й виплачується пенсія, відтак позовні вимоги є такими, що не підлягають задоволенню.
Здійснивши системний аналіз норм чинного законодавства та наявних у матеріалах справи доказів, суд зазначає, що відповідач при відмові у врахуванні для обчислення розміру пенсії таких складових грошового забезпечення, як компенсація за невикористану відпустку, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань та грошова допомоги на оздоровлення діяв у відповідності до чинного законодавства.
Крім того, позивачем надана до суду належним чином засвідчена копія довідки про додаткові види грошового забезпечення від 21.02.2018 за період з березня 2018 по грудень 2018, на підставі якої позивач просить суд зобов"язати відповідача здійснити перерахунок пенсії.
Тобто, вказана довідка не охоплює 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням зі служби, оскільки позивач звільнений зі служби 29.11.2018, а виплати компенсації за невикористану відпустку, матеріальної допомоги на вирішення соціально побутових питань здійснені у грудні 2018, що виходить поза межі періоду за який обчислюється грошове забезпечення для обчислення пенсії, а тому розмір компенсації за невикористану відпустку, матеріальної допомоги на вирішення соціально побутових питань , вказаних у даній довідці не може бути підставою для здійснення відповідачем перерахунку пенсії.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
У силу ч.ч. 1 та 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Оскільки, відповідачем та наявною у матеріалах справи сукупністю належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів доведено, а позивачем не спростовано правомірність відмови в перерахунку пенсії з урахуванням у складі грошового забезпечення компенсації за невикористану відпустку, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та грошової допомоги для оздоровлення, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими та у їх задоволенні слід відмовити.
На підставі викладеного, керуючись статтями 242-246 Кодексу адміністративного судочинства України,
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Капинос