Справа № 400/322/19
Суддя: Устинов І. А.
Дата ухвалення: 2019-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 квітня 2019 р. № 400/322/19
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Устинова І.А., розглянув у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1, АДРЕСА_1

до відповідача:Інгульського об'єднане управління Пенсійного фонду України м.Миколаєва Миколаївської області, пр. Богоявленський , 55-е, м. Миколаїв, 54018

про:визнання протиправною відмову та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до Інгульського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області (далі - відповідач) з вимогами:

- визнати протиправною відмову Інгульського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області у виплаті ОСОБА_1 суми неотриманої пенсії за період з 29.05.2015 р. по 31.08.2018 р. в розмірі 59 271 грн. 91 коп.;

- зобов'язати відповідача виплатити ОСОБА_1 суму неотриманої пенсії за період з 29.05.2015 р. по 31.08.2018 р. в розмірі 59 271 грн. 91 коп.

Позовні вимоги обгрунтовано тим, що підстав для припинення виплати пенсії позивача не було, тому рішення про припинення виплати пенсії є протиправним. Нормативно-правовим актом, яким визначено підстави припинення пенсійних виплат, на думку позивача є Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003р. № 1058-IV (далі - Закон 1058).

Відповідач, Інгульське об'єднане УПФУ м. Миколаєва Миколаївської області надав відзив на позов, просив відмовити у задоволенні позову, оскільки відповідно до Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, затвердженого Постановою КМУ № 365 від 08.06.2016р. (далі - Порядок 3655) орган, що здійснює соціальні виплати, на підставі рішення комісії призначає (відновлює) таку соціальну виплату з місяця, в якому надійшла заява внутрішньо переміщеної особи. Суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, виплачуються на умовах окремого порядку визначеного, визначеного КМУ. Відповідач зазначає, що позивачу за період з 01.06.2018р. по 31.08.2018р. було нараховано пенсію у вересні 2018р. в сумі 5293,74грн., але не виплачено відповідно до п.15 Порядку 365. Рішення про припинення виплати пенсії відповідач вважає правомірним та таким, що прийняте у відповідності дост.19 Конституції України та п.15 Порядку 365.

Відповідно до ч.1 ст. 263 КАС України, суд розглядає справу в порядку письмового провадження. Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складання повного судового рішення (ч. 5 ст. 250 КАС України).

Дослідив докази, суд дійшов висновку про наступне.

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є громадянкою України, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3.

Відповідно до Довідки від 29.05.2018 р. № 4804-545639, позивач є внутрішньо переміщеною особою, фактичним місцем проживання якої є АДРЕСА_2 (а.с. 13).

Позивач отримує пенсію за віком відповідно до ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та перебуває на обліку в Інгульському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області на підставі електронної пенсійної справи, яка надійшла з Костянтинівського об'єднаного управління ПФУ в Донецькій області. Електронна пенсійна справа надійшла до Управління 05.08.2018 р. та згідно розпорядження від 06.08.2018 р. електронну пенсійну справу взято на облік з 01.06.2018 р.

З 29.05.2015 р. здійснення пенсійних виплат ОСОБА_1 було припинено.

За період з 01.06.2018р. по 31.08.2018р. позивачу нараховано доплату в розмірі 5293,74грн.

24.09.2018р. на адресу відповідача надійшов макет пенсійної справи та згідно наданих матеріалів відповідачем було встановлено, що позивач востаннє отримувала пенсію за попереднім місцем проживання по 30.04.2015 року включно.

Витягом з протоколу № 19 засідання комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат від 11.06.2018р., вирішено поновити позивачу виплату пенсії. Згідно рішення від 06.08.2018р. № 3 позивачу було призначено пенсію з 01.06.2018р.

Позивачу було нараховано, але не виплачено пенсію за період з 29.05.2015 р. по 31.05.2018 р. в сумі 53 978 грн. 17 коп.

За таких обставин, всього ОСОБА_1 було нараховано, проте не виплачено пенсійні виплати за період з 29.05.20015 р. по 31.08.2018 р. в розмірі 59 271 грн. 91 коп.

Відповідач мотивує своє рішення про припинення виплати пенсії тим, що згідно п. 15 Порядку № 365 соціальні виплати, які не виплачені за минулий період, виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного КМУ. У відповідності до ч.1 ст.46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003р. № 1058-IV (далі - Закон 1058) та звернення позивача, останній було обраховано пенсію за період з 29.05.2015р. по 31.05.2018р. у сумі 53978,17грн., але не виплачено згідно п.15 Порядку 365.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Отже, право особи на отримання пенсії, як складова права на соціальний захист, є її конституційним правом. Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України від 09 липня 2003 року № 1058-IV "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин).

Частиною третьою ст.4 Закону 1058 визначено, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Статтею 5 Закону № 1058-IV передбачено, що дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом, зокрема, визначаються порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов'язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування.

Отже, нормативно-правовим актом, яким, зокрема, визначено підстави припинення пенсійних виплат, є Закон № 1058-IV. Інші нормативно-правові акти, у сфері правовідносин врегульованих Законом № 1058-IV, можуть застосовуватися за умови, якщо вони не суперечать цьому Закону.

Питання виплати пенсій врегульовані статтею 47 Закону № 1058-IV, за якою пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством.

Відповідно до частини першої статті 49 Закону № 1058-IV виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України; (положення пункту 2 частини першої статті 49 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 07 жовтня 2009 року № 25-рп/2009) 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.

Зазначений перелік підстав для припинення виплати пенсії розширеному тлумаченню не підлягає.

Виплата пенсії позивачу припинена не з підстав, передбачених Законом № 1058-IV, тому відповідач неправомірно припинив виплату пенсії позивачу.

Крім того, відповідно до частини другої статті 2 Закону України від 11 грудня 2003 року № 1382-ІV "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 20.03.2018 року по справі № 234/12389/17.

Крім того, Рішенням Верховного Суду у зразковій справі про припинення виплати внутрішньо переміщеній особі від 03.05.2018р. № 805/402/18 визначено, що умовами призначення та продовження виплати пенсій внутрішньо переміщеним особам є знаходження внутрішньо переміщеної особи до іншого місця перебування, що підтверджується довідкою органів соціального захисту населення про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи; наявність рахунку в установі ПАТ "Державний ощадний банк".

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Виходячи з матеріалів справи, ОСОБА_1 є громадянкою України, має статус внутрішньо переміщеної особи та перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду.

Таким чином, суд вважає за необхідне зобов'язати відповідача виплатити позивачу пенсію за період з 29.05.2015 р. по 31.08.2018 р. в розмірі 59 271 грн. 91 коп.

Оскільки рішення є зобов'язального характеру, звернути рішення до негайного виконання в частині присудження виплати пенсії в межах стягнення суми за один місяць.

Відповідно до вимог ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тому позовні вимоги слід задовольнити.

Судові витрати по справі відсутні. Ухвалою суду від 08.02.2019р. ОСОБА_1 звільнено від сплати судового збору за подання позову до Інгульського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області на підставі ст.133 КАС України.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241 - 246, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) до Інгульського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Миколаєва Миколаївської області (пр. Богоявленський, 55-е, м. Миколаїв, 54018, ) задовольнити.

2. Визнати протиправною відмову Інгульського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області у виплаті ОСОБА_1 суми неотриманої пенсії за період з 29.05.2015 р. по 31.08.2018 р. в розмірі 59 271 грн. 91 коп.

3. Зобов'язати Інгульське об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області () виплатити ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) суму неотриманої пенсії за період з 29.05.2015 р. по 31.08.2018 р. в розмірі 59 271 грн. 91 коп.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П'ятого апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя І. А. Устинов