Справа № 826/12513/18
Суддя: Васильченко І.П.
Дата ухвалення: 2019-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

24 квітня 2019 року № 826/12513/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Васильченко І.П. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві

про визнання неправомірними дій, зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі-позивач/ОСОБА_1.) звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві(далі-відповідач/ГУ ПФУ в м. Києві), в якій просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови в переведенні ОСОБА_1 на пенсію за віком з застосуванням індивідуального коефіцієнта з/плати за період 12 місяців (з 1.08.1987 р. по 31.07.1988 р. ) згідно ст. 57 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;

- зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити переведення з 13.10.2017 року ОСОБА_1 з пенсії, яка призначалася по інвалідності як учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС на пенсію за віком відповідно до ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням індивідуального коефіцієнта з/плати 4,72152 за період з 1.08.1987 р. по 31.07.1988 р. згідно ст. 57 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 10 серпня 2018 року відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, встановлено відповідачу строк для надання відзиву на позов.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що він перебуває на обліку в органах пенсійного фонду та отримує пенсію по інвалідності в розмірі фактичних збитків згідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», розмір якої становить 3 702,60 грн. В 2017 року позивач звернувся до органів пенсійного фонду із заявою про переведення із пенсії по інвалідності на пенсію за віком відповідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Листом відповідач повідомив позивача про недоцільність переведення із одного виду пенсії на інший, оскільки в результаті такого переведення розмір пенсії позивача суттєво зменшиться. В подальшому позивач також звертався до відповідача із заявами про проведення розрахунків пенсії за віком. Відповідачем було надано відповіді на вказані звернення та надано позивачу розрахунки пенсії, які проведені декількома способами. Обравши із вказаних розрахунків період в 12 місяців з 01.08.1987 р. по 31.07.1988 р. та індивідуальний коефіцієнт в цей період 4,72152 позивач звернувся до відповідача із заявою про застосування вказаних періодів роботи та індивідуального коефіцієнта. Листом від 22.02.2018 року відповідачем було повідомлено позивача про недоцільність такого переведення, оскільки розмір пенсії зменшиться, та повідомлено, що в разі надання письмової згоди на зменшення розміру пенсії буде проведено вказане переведення. Позивач вважає протиправними дії щодо зменшення індивідуального коефіцієнту заробітної плати та відмови у переведенні на пенсію за віком, а обрахунок пенсії за віком помилковим та таким, що не відповідає ст. 57 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» .

Відповідач проти позову заперечив із посиланням на те, що вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що не відповідають законодавству. Зокрема зазначає, що відсутні підстави для перерахунку пенсії за віком з урахуванням індивідуального коефіцієнту заробітної плати за період з 01.08.1987р по 01.07.1988 р. (що становить 4,72152), який враховувався для розрахунку пенсії позивача відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в органах пенсійного фонду з 18.03.1997 року та отримує пенсію по інвалідності в розмірі фактичних збитків згідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», розмір якої становить 3702,60 грн.

13.10.2017 року позивач звернувся до Центрального об'єднаного УПФУ в м. Києві з заявою про перерахунок пенсії та перехід на пенсію за віком згідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

10.11.2017 року позивач звернувся до начальника Управління Пенсійного фонду України в Печерському р-ні м. Києва із заявою, в якій просив повідомити розрахунок його пенсії згідно ЗУ №796 та ЗУ «Про пенсійне забезпечення» та виплачувати пенсію за найбільш вигідним для нього варіантом.

Листом від 19.12.2017 року №71567/07 Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України у м. Києві повідомило позивача про недоцільність переведення з раніше призначеної пенсії на пенсію за віком, оскільки це призведе до зменшення розміру пенсії. Також в листі був наданий умовний розрахунок пенсії позивача за віком, розмір якої становив 2810,61 грн., при вказаному розрахунку було застосовано індивідуальний коефіцієнт заробітної плати 0,75659.

27.12.2017 року позивач подав до органу пенсійного фонду заяву, в якій просив при розрахунку пенсії за віком застосувати розрахунок індивідуального коефіцієнта заробітної плати за період з 01.08.1987 р. по 01.07.1988 р. згідно ст. 57 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Листом від 26.01.2018 року №4530/03 Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України у м. Києві повідомило позивача про недоцільність переведення з раніше призначеної пенсії на пенсію за віком, оскільки це призведе до зменшення розміру пенсії та відсутність підстав для перерахунку пенсії за віком з урахуванням індивідуального коефіцієнту заробітної плати за період 01.08.1987 по 01.07.1988. В листі був наданий умовний розрахунок пенсії позивача за віком згідно ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», розмір якої становив 2857,82 грн., обчислення пенсії здійснено виходячи із середнього заробітку 5158,81 грн. визначеного за період з 06.09.1985 по 31.08.1990 та з 01.07.2000 по 31.07.2011; при вказаному розрахунку було застосовано індивідуальний коефіцієнт заробітної плати 1,37042 та середній заробіток по народному господарству за 2014-2016 р. - 3764,40 грн. Також було надано умовний розрахунок пенсії позивача за віком згідно ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», розмір якої становив 2482,51 грн., обчислення пенсії здійснено виходячи із середньомісячного заробітку 4551,08 грн. визначеного за період з 06.09.1985 по 31.08.1990 та з 01.07.2000 по 31.03.2014; при вказаному розрахунку було застосовано індивідуальний коефіцієнт заробітної плати 1,20898 та середній заробіток по народному господарству за 2014-2016 р. - 3764,40 грн.

12.02.2018 року позивач подав до органу пенсійного фонду заяву, в якій просив застосувати до обрахунку пенсії період роботи з 01.08.1987 по 01.07.1988 та індивідуальний коефіцієнт заробітної плати за даний період 4,719.

Листом від 22.02.2018 року №10434/07 Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України у м. Києві повідомило позивача про неможливість застосування даного коефіцієнту для обрахунку пенсії за віком та недоцільність проведення перерахунку за заявою позивача, оскільки це призведе до зменшення розміру пенсії. У разі надання письмової згоди позивача на зменшення розміру пенсії перерахунок буде проведено. Також було надано позивачу розрахунок його пенсії.

Не погоджуючись із вказаними обрахунками пенсії позивач вкотре звернувся із аналогічними заяви від 21.05.2018 року та 03.07.2018 року до органів пенсійного фонду.

Листом від 26.06.2018 року №29096/02 Головне управління Пенсійного фонду України у м. Києві повідомило позивача про формулу обрахунку пенсії позивача та відсутність правових підстав для застосування індивідуального коефіцієнту заробітної плати за період з 01.08.1987 по 01.07.1988 року, який враховувався для обрахунку пенсії позивача відповідно до ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Позивач вважає таку відмову відповідача протиправною та такою, що не відповідає вимогам діючого законодавства, у зв'язку з чим позивач звертається до суду з даним позовом.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Тобто, право на отримання пенсії в Україні є конституційним правом громадянина України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом визначає Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV (далі- Закон №1058-IV).

До спірних правовідносин, що виникли між сторонами, суд застосовує норми Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-ХІІ від 28.02.1991 року та «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №1058- IV від 19.07.2003 року (в редакції чинній на момент звернення позивача за переведенням з пенсії по інвалідності на пенсію за віком).

Відповідно до частини 1 статті 57 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» обчислення середньомісячного заробітку провадиться відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Частиною 2 статті 57 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначено, що у разі обчислення пенсії відповідно до частини другої статті 27 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за бажанням того, хто звернувся за пенсією, середньомісячний фактичний заробіток для обчислення пенсії може визначатися за будь-які 12 місяців підряд роботи на територіях радіоактивного забруднення.

Частиною 1 статті 27 Закону України ««Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначено, що розмір пенсії за віком визначається за формулою:

П = Зп х Кс, де:

П - розмір пенсії, у гривнях;

Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях;

Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.

Відповідно до пункту 3 статті 45 Закону України ««Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Згідно статтею 40 Закону України ««Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв. У разі якщо страховий стаж становить менший період, ніж передбачено абзацом першим цієї частини, враховується заробітна плата (дохід) за фактичний страховий стаж. За вибором особи, яка звернулася за призначенням пенсії, з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, виключаються періоди до 60 календарних місяців страхового стажу, з урахуванням будь-яких періодів незалежно від перерв, що включаються до страхового стажу згідно з абзацом третім частини першої статті 24 цього Закону, та будь-якого періоду страхового стажу підряд за умови, що зазначені періоди в сумі складають не більш як 10 відсотків тривалості страхового стажу, врахованого в одинарному розмірі. Додатково за бажанням особи можуть бути виключені періоди строкової військової служби, навчання, догляду за особою з інвалідністю I групи або дитиною з інвалідністю віком до 16 років, за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, за період з 1 липня 2000 року до 1 січня 2005 року, а також періоди, коли особа підлягала загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню відповідно до пунктів 7, 8 і 9 статті 11 цього Закону. У всіх випадках, крім випадку, передбаченого абзацом другим цієї частини, період, за який враховується заробітна плата, не може бути меншим, ніж 60 календарних місяців.

Заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою:

Зп = Зс х (Ск : К),

де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях;

Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Тимчасово, з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, заробітна плата (дохід) для призначення пенсії визначається із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки;

Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз? + Кз? + Кз? + ... + Кз?); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Коефіцієнт заробітної плати (доходу) застрахованої особи за кожний місяць страхового стажу, який враховується при обчисленні пенсії, визначається за формулою:

Кз = Зв : Зс,

де: Кз - коефіцієнт заробітної плати (доходу) застрахованої особи;

Зв - сума заробітної плати (доходу) застрахованої особи, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу);

Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу), а в разі одноразової сплати єдиного внеску відповідно до частини п'ятої статті 10 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" - за місяць, в якому укладено договір про добровільну участь.

Сума заробітної плати (доходу) застрахованої особи, яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу), визначається за формулою:

Зв = З + Зд,

де: Зв - сума заробітної плати (доходу) застрахованої особи, яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу);

З - сума заробітної плати (доходу) застрахованої особи, з якої фактично сплачено страхові внески згідно з цим Законом за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу). У разі якщо сума страхових внесків, сплачена виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який отримано дохід (прибуток), для обчислення пенсії враховується розмір мінімальної заробітної плати;

Зд - сума заробітної плати (доходу) або з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, застрахованої особи, розрахована виходячи із передбаченої частиною третьою статті 24 цього Закону доплати, за місяць, за який визначається коефіцієнт заробітної плати (доходу) або з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, і яка визначається за формулою:

Д

Зд = --- х 100%, де:

Т

Д - сума доплати, здійснена відповідно до частини третьої статті 24 цього Закону, або додаткових сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати; Т - розмір страхового внеску до солідарної системи у відповідному місяці (ч.2 ст.40 Закону №1058, в редакції чинній на 01.10.2017р.).

У разі подання застрахованою особою для обчислення розміру пенсії даних про заробітну плату (дохід) за період до 1 січня 1992 року при визначенні коефіцієнта заробітної плати (доходу) середня заробітна плата за рік (квартал) у відповідному періоді вважається щомісячною середньою заробітною платою працівників, зайнятих у галузях економіки України, відповідного року (кварталу).

Аналіз вказаних норм свідчить про те, що коефіцієнт заробітної плати враховується при розрахунку заробітної плати для обчислення пенсії, при цьому, при визначенні заробітної плати для обчислення пенсії враховується вся заробітна плата, у тому числі і та, яку пенсіонер отримував після призначення пенсії, а відповідно, заробітна плата, яку отримував пенсіонер, продовжуючи працювати після призначення йому пенсії, має значення для визначення додаткових коефіцієнтів заробітної плати за кожний відпрацьований місяць після призначення пенсії.

Отже, індивідуальний коефіцієнт є змінним показником при кожному перерахунку пенсії, оскільки залежить від заробітної плати, зокрема, отриманою після виходу на пенсію.

Твердження позивача про те, що згідно положень частини 2 статті 57 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», він може обрати для обрахунку пенсії за віком заробітну плату та індивідуальний коефіцієнт заробітної плати за період з 01.08.1987 по 31.07.1988, є безпідставними з огляду на наступне.

Частиною 2 статті 57 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначено, що у разі обчислення пенсії відповідно до частини другої статті 27 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за бажанням того, хто звернувся за пенсією, середньомісячний фактичний заробіток для обчислення пенсії може визначатися за будь-які 12 місяців підряд роботи на територіях радіоактивного забруднення

Отже, вказаною нормою права передбачено за бажанням пенсіонера застосування показника середньомісячного фактичного заробітку (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) пенсії.

В той же час, середньомісячний фактичний заробіток (дохід) та коефіцієнт заробітної плати не є тотожними поняттями, а є різними, з огляду на положення ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», показниками, які застосовуються при визначенні заробітної плати для обчислення пенсії.

Таким чином, аргументи позивача про те, що його право на вибір індивідуального коефіцієнту заробітної плати при наступних перерахунках пенсії, прямо передбачено Частиною 2 статті 57 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», є помилковими.

Крім того, суд звертає увагу, що відповідно до абз.3 ч.3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати та набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі, при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена частиною другою статті 40 цього Закону для призначення.

Отже, у випадку переведення особи із пенсії по інвалідності на пенсію за віком, що мало місце у спірному випадку, існує спеціальна норма, яка визначає порядок застосування показника середньої заробітної плати (доходу), що також вказує на безпідставність посилання позивача на положення ст 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»

Таким чином, суд доходить до висновку про відсутності підстав про визнання протиправними дій відповідача в частині застосування показника індивідуального коефіцієнту заробітної плати за період з 01.08.201987 по 31.07.1988 під час проведення умовних обрахунків пенсії за віком.

Щодо тверджень позивача про протиправність дій відповідача щодо відмови у переведенні позивача з пенсії по інвалідності на пенсію за віком, суд зазначає наступне

11 жовтня 2017 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" № 2148-VIII від 03 жовтня 2017 року, відповідно до пункту 27 якого розділ XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" доповнено пунктами 4-3 та 4-7.

Так, пункт 4-7 розділу XV Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" встановлює, що особам, пенсії / щомісячне довічне грошове утримання/ яким призначені відповідно до законів України "Про Кабінет Міністрів України", "Про державну службу", "Про Національний банк України", "Про дипломатичну службу", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про прокуратуру", "Про статус народного депутата України", "Про судоустрій і статус суддів", "Про судову експертизу", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про наукову і науково-технічну діяльність", "Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів", Митного кодексу України, Податкового кодексу України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України, розмір яких з урахуванням перерахунку, передбаченого пунктом 4-3 цього розділу, розрахований за нормами цього Закону, буде більший, проводиться автоматичне, без їхнього звернення, переведення пенсії на умовах, передбачених цим Законом, за матеріалами пенсійних справ.

Згідно з пунктом 4-3 розділу XV вказаного Закону пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій", з 01 жовтня 2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %.

Враховуючи викладене, з 01 жовтня 2017 року особи, пенсії яким призначені відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", автоматично переводяться на пенсію на умовах, передбачених Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" за матеріалами пенсійних справ, якщо розрахований за нормами цього Закону розмір пенсії буде більший.

Як встановлено судом, розмір пенсії позивача, розрахований відповідно до норм Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", є меншим, ніж розмір пенсії, обчислений позивачу відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Приписами пункту 4-7 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" визначено, що автоматичне переведення пенсії на умови, передбачені цим Законом, без звернення пенсіонера здійснюється лише за умови збільшення розміру пенсії, розрахованого до вимог Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" .

Відповідно до матеріалів справи, відповідачем було запропоновано позивачу надати письмову згоду на зменшення розміру пенсії у зв'язку із проведенням перерахунку пенсії та переведення позивача на пенсію за віком. Доказів надання такої згоди позивачем не надано.

Таким чином, суд дійшов висновку, що у відповідача були відсутні законні підстави для переведення позивача з пенсії по інвалідності на пенсію за віком згідно Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" із застосуванням індивідуального коефіцієнта заробітної плати 4,72152 за період роботи з 01.08.1987 по 31.07.1988 згідно ст. 57 ЗУ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" .

Поряд з цим, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, викладену у рішенні «Великода проти України» від 03.06.2014 року. В зазначеному рішенні Суд вказав, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Відтак, одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

Відповідно до частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відтак, системний аналіз наведених вище норм чинного законодавства України у сукупності з обставинами, встановленими судом в процесі розгляду даної справи на підставі доказів, наявних в матеріалах справи, дозволяє суду дійти до висновку про необґрунтованість позовних вимог

Керуючись ст. ст. 2, 77, 159, 243-245, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 (01021, АДРЕСА_1) відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295, 296 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.П. Васильченко