Справа № 826/2428/13-а
Суддя: Федотов Ігор В'ячеславович
Дата ухвалення: 2019-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/2428/13-а Суддя (судді) першої інстанції: Качур І.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Федотова І.В.,

суддів: Ганечко О.М. та Сорочка Є.О.,

за участю секретаря Лисенко І.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Київської міської митниці Державної фіскальної служби України на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 27 грудня 2019 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Торгова компанія «Євротрейд» до Київської міської митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 04 грудня 2012 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Торгова компанія «Евротрейд» (далі - позивач) звернулось до суду з адміністративним позовом до Київської міської митниці Державної фіскальної служби (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення Київської міської митниці Державної фіскальної служби (ДФС) про коригування митної вартості товару від 04 грудня 2012 року № 100200000/2012/610171/2.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 квітня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 09 липня 2013 року, адміністративний позов задоволено: визнано протиправним та скасовано рішення Київської регіональної митниці від 04 грудня 2012 року № 100200000/2012/610171/2 про коригування митної вартості товару.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 10 лютого 2016 року скасовано постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 квітня 2013 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 09 липня 2013 року, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи тим, що для правильного вирішення даного спору необхідним є повно та об'єктивно дослідити питання дотримання відповідачем процедури витребовування у позивача додаткових документів у зв'язку із сумнівом у правильності визначення митної вартості, у розумінні описаних вимог, а також щодо проведення з цього приводу процедури консультацій між митним органом та декларантом у спосіб, передбачений статтями 57, 64 МК. При цьому необхідним є встановлення обґрунтованості та доведеності митного органу неможливості послідовного застосування попередніх методів визначення митної вартості.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 27 грудня 2019 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись із судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач стверджує, що надана товариством для підтвердження заявлено митної вартості копія митної декларації країни відправлення складена на китайській мові, що суперечить ст. 254 Митному кодексу та не дає змогу перевірити наявну в ній інформацію. Також вказував, що прас - лист наданий відправником товару, а не його виробником всупереч п. 3 ст. 53 Кодексу. Тому, на думку апелянта, рішення Київської міської митниці Державної фіскальної служби України про коригування митної вартості товарів прийнято правомірно, оскільки в документах містяться розбіжності відповідно до інвойсу умови поставки CIF Одеса, в компанії митної декларації країни відправлення умови поставки FOB відповідно до правил «Інкотермс 2000».

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, які з'явились в судове засідання, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, ТОВ «ТК «Євротрейд» є юридичною особою, яка здійснює господарську діяльність у сфері продажу та обслуговування електротехнічної продукції.

29 листопада 2012 року ТОВ «ТК «Євротрейд» подало до митного оформлення товар - світильники вологозахищені, придбаний у компанії ZHEJIANG FIRSD GROUP CO., LTD (Китай).

У порядку електронного декларування позивачем подано до Київської міської митниці Державної фіскальної служби України митну декларацію від 29.11.2012 №100200000/2012/593628, в якій задекларував товар (світильники вологозахищені, торгівельної марки ULTRALIGHT, виробник WUHU WIEDA IMPORT AND EXPORT CO., LTD), заявив вартість товару на загальну суму 171 891,46 грн., що за офіційним курсом НБУ на дату митного оформлення (курс USD: 7,993) становить 21505,25 доларів США.

3 метою розмитнення товару позивач додав до вантажної митної декларації пакет документів необхідний для розмитнення товару перелічений у графі 44 ВМД, а саме: облікову картку суб'єкта зовнішньоекономічної діяльності, міжнародну автомобільну накладну (CMR); коносамент (Bill of Lading); прайс-лист відправника товару; рахунок-фактуру (інвойс); пакувальний лист; зовнішньоекономічний договір (контракт); декларацію про походження товару; копію митної декларації країни відправника.

За результатами поданих документів інспектором митного посту «Київ-західний» Київської регіональної митниці 04.12.2012 винесено картку відмови в прийнятті митної декларації від 29.11.2012 №100200000/2012/03218. Причиною відмови стало те, що декларантом невірно обрано метод визначення митної вартості, у зв'язку з чим відповідачем винесено рішення про коригування митної вартості від 04.12.2012 №100200000/2012/610171/2, згідно з яким вартість задекларованого товару митний орган визначив за резервним методом виходячи з ціни 4,17 доларів США за 1 кг. В зв'язку з наведеним вартість товару збільшена до 59 983,99 доларів США.

В рішенні про коригування митної вартості зазначено про ненадання позивачем додаткових документів, а саме: прайс-лист виробника товару; договір з третіми особами, пов'язаний з договором про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором; виписку з бухгалтерської документації; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлений спеціалізованою експертною організацією; копію митної декларації країни відправлення; бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; якщо здійснювалось страхування - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

05.12.2012 ТОВ «ТК «Євротрейд» звернулось до Київської регіональної митниці із заявою про митне оформлення товару під гарантійне зобов'язання та подало нову вантажну митну декларацію № 100200000/2012/594484 від 05.12.2012, в якій задекларував цей же товар за митною вартістю, що визначена з урахуванням рішення митного органу про коригування митної вартості товарів. Після чого товар було пропущено на митну територію України та випущено у вільний обіг.

В подальшому, позивач звернувся до митного органу з листом від 14.12.2012 вих. №1, в якому просив визнати заявлену декларантом митну вартість та скасувати рішення від 04.12.2012 № 100200000/2012/610171/2 про коригування митної вартості товарів, до якого додав документи на підтвердження заявленої митної вартості, зокрема: прайс-лист фірми виробника б/н від 10.01.2012, прайс-лист фірми відправника б/н від 01.10.2012, Експертний висновок Київської торгово-промислової палати №Ц-948 від 14.12.2012, калькуляцію від виробника на виготовлення продукції, експортну декларацію країни виробника, договір з третіми особами №2012NGF03741, специфікацію з третіми особами.

За результатами розгляду документів позивача Київська регіональна митниця листом від 19.12.2012 №14/2-11/28013 відмовила в перегляді спірного рішення про коригування митної вартості товарів від 04.12.2012 №100200000/2012/610171/2.

Крім того, відповідач зазначив, що наданий декларантом експертний висновок Торгово-промислової палати від 14.12.2012 № Ц-948 не відображає кон'юнктуру ринку в цілому, а описано тільки комерційні взаємовідносини між виробником, продавцем та покупцем. Також експертом не здійснено аналіз цін на подібні (аналогічні) товари. Тому документ було прийнято до уваги митним органом, але він не може бути підставою для підтвердження заявленої митної вартості товару.

Також відповідач зазначив, що у наданій позивачем калькуляції від 01.10.2012 не зазначені статті витрат на виробництво. Крім того при виробництві товару «світильники вологозахищені» використовуються різні матеріали: корпус-алюмінієвий сплав (силумін), розсіювач-скло, решітка-алюмінієвий сплав (силумін) Зазначені матеріали мають різний відсоток у складі товару і різну ціну. Калькуляція цього не відображає. Враховуючи зазначене, надана калькуляція, на думку митного органу, не може бути використана в якості підтвердження заявленої митної вартості товару.

Позивач не погоджуючись з прийнятим рішенням про коригування митної вартості товару від 04 грудня 2012 року № 100200000/2012/610171/2 звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач надав достатню кількість документації, дані якої підтверджують ціну товару, а посилання на обґрунтованість сумнівів у достовірності та правильності обрахування заявленої митної вартості є безпідставним, оскільки зі змісту оскаржуваного рішення Київської міської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів судом встановлено, що воно не містить наявної в митного органу інформації, яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом. Не містить обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування. Тому висновок Митниці щодо застосування резервного методу обчислення митної вартості товару є необґрунтованим.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, колегія суддів погоджується із зазначеними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 53 Митного кодексу України (далі - МК України) у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

У частині другій цієї статті наведений перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів.

Згідно з приписами ч.3 ст. 53 МК України обов'язок декларанта або уповноваженої ним особи на письмову вимогу митного органу протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з положенням частини четвертої вказаної статті у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, подає (за наявності) визначені в ній документи.

Відповідно до частини першої статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов'язковою, оскільки з цією обставиною закон пов'язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Згідно з положеннями статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Частиною другою статті 57 МК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Відповідно до частини першої статті 58 МК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні;м б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов'язані між собою особи або хоч і пов'язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Частиною другою статті 58 МК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

Відповідно до частини третьої статті 58 МК України у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

У процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. У свою чергу умови плати безпосередньо ціни товару не стосуються. У зв'язку з цим відомості про умови оплати товару не повинні братися органом доходів і зборів до уваги при контролі за митною вартістю, а відтак суперечності між цими відомостями не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару.

Зробивши оцінку доказів, наданих позивачем на спростування доводів органу доходів і зборів щодо неправильності визначення підприємством митної вартості, а саме: облікову картку суб'єкта зовнішньоекономічної діяльності, міжнародну автомобільну накладну (CMR); коносамент (Bill of Lading); прайс-лист відправника товару; рахунок-фактуру (інвойс); пакувальний лист; зовнішньоекономічний договір (контракт); декларацію про походження товару; копію митної декларації країни відправника, суд апеляційної інстанції вважає, що підстав для витребування у підприємства додаткових документів на підтвердження митної вартості товару у митного органу не було.

Відповідно до ч. 2 ст. 55 Митного кодексу України та вимог наказу Міністерства фінансів України № 598 від 24 травня 2012 року «Про затвердження форми рішення про коригування митної вартості товарів, Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів та Переліку додаткових складових до ціни договору» - рішення про коригування митної вартості товару повинно містити обґрунтування причин, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються. Зазначення в рішенні лише формальних посилань на неможливість перевірки задекларованої митної вартості суперечить наведеним вимогам законодавства.

Як зазначає Верховний Суд в постанові від 29 січня 2019 року у справі №815/6827/17 факт ненадання позивачем додатково затребуваних документів, які підтверджують митну вартість товарів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

Таким чином, подані до митного оформлення документи у сукупності дають змогу ідентифікувати спірні товарні партії та містять достатні відомості про складові їх митної вартості. Зазначені митним органом підстави для сумнівів у правильності визначеної декларантом митної вартості є необґрунтованими.

Враховуючи, що позивачем відповідно до вимог митного законодавства для підтвердження заявленої митної вартості товару було подано до митного органу всі необхідні для цього документи, та митним органом не доведено, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації чи містять розбіжності, та не надано доказів, які б підтверджували відсутність підстав для визначення митної вартості за першим методом, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо протиправності прийняття рішення про коригування митної вартості товарів від 04 грудня 2012 року № 100200000/2012/610171/2.

Послання апелянта на те, що декларація відправлення складена на китайській мові, що не дає змогу перевірити наявну в ній інформацію є недоречною, так як вимог щодо перекладу митної декларації країни відправлення відповідачем не зазначалось, та при цьому, колегія суддів зауважує, що митна декларація країни відправлення є додатковим документом для підтвердження або перевірки відомостей, зазначених у митній декларації.

У свою чергу, судом встановлено, що умови поставки визначені у інших документах поданих позивачем до митного оформлення та при цьому не містили будь-яких суперечностей.

Крім того, поданими позивачем документами, у тому числі контрактом, інвойсом, підтверджено, що товар поставлявся позивачу на умовах СIF порт Одеса, що спростовує твердження відповідача про розбіжність у поданих документах щодо умов поставки.

Сторони, укладаючи контракт, мають право діяти на власний розсуд та власний ризик, та укладати контракт на будь-яких умовах, що не суперечать вимогам чинного законодавства, а отже посилання представника відповідача на те, що документи містять інформацію про ціни на умовах FOB (Китай), а в контракті CIF (Україна) суд вважає необґрунтованим, оскільки вказане жодним чином не перешкоджає митному органу перевірити митну вартість імпортованого товару, оскільки відповідно до контракту сторони досягли згоди про поставку товару саме на умовах CIF (Україна), про що свідчать документи, які надавались митному органу під час здійснення митного оформлення товару.

Також матеріалами справи спростовуються доводи апелянта щодо відсутності прайс-листа відправника товару, оскільки позивачем було надано такий прайс-лист фірми виробника б/н від 10.01.2012 разом з листом від 14.12.2012 вих. № 1.

В свою чергу, правильність визначення позивачем митної вартості товару за ціною договору, а також об'єктивна неможливість застосування першого методу не були спростовані відповідачем, а тому посилання апелянта на документальне не підтвердження позивачем митної вартості товару є необґрунтованими, а подальше коригування його вартості за допомогою шостого (резервного) методу є протиправним.

Отже, відповідачем безпідставно застосовано резервний метод визначення митної вартості товарів та неправомірно прийнято рішення про коригування митної вартості товарів від 04 грудня 2012 року № 100200000/2012/610171/2.

Проаналізувавши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що вони не спростовують висновків суду першої інстанції, яким повно встановлено обставини справи та правильно застосовано норми матеріального і процесуального права.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для його зміни або скасування.

Керуючись ст.ст. 242, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Київської міської митниці Державної фіскальної служби України залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 27 грудня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 329-331 КАС України.

Головуючий суддя:

Судді:

Повний текст постанови виготовлено 23.04.2019 року.