Справа № 334/3725/16-а
Суддя: Желтобрюх І.Л.
Дата ухвалення: 2019-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

24 квітня 2019 року

Київ

справа №334/3725/16-а

адміністративне провадження №К/9901/33693/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

Судді-доповідача: Желтобрюх І.Л.,

суддів: Білоуса О.В., Стрелець Т.Г.,

розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу Управління патрульної поліції у м. Запоріжжі Департаменту патрульної поліції на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 28 березня 2017 року (колегія суддів у складі: головуючого судді - Шлай А.В., суддів - Чебаненко С.В., Прокопчук Т.С.) у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління патрульної поліції у м. Запоріжжі Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

установив:

У червні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду із адміністративним позовом до Управління патрульної поліції у м. Запоріжжі Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 №316625 від 10 травня 2016 року про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП).

Постановою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 5 вересня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 28 березня 2017 року рішення суду першої інстанції скасовано та прийнято нове про задоволення позову: визнано протиправною та скасовано постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 316625 від 10 травня 2016 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності.

Не погоджуючись із рішенням суду апеляційної інстанції відповідач звернувся із касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування цим судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права, неповноту з'ясованих судами обставин справи, просить скасувати рішення апеляційного суду і залишити в силі постанову суду першої інстанції як законну й обґрунтовану.

В обґрунтування вимог касаційної скарги її заявник посилається на те, що підставою притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності було вчинення ним правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, яке полягало у тому, що керуючи транспортним засобом він здійснив зупинку в зоні дії знаку 3.35 «Стоянку заборонено». Отже, оскільки позивачем фактично було вчинене адміністративне правопорушення, відповідач вважає, що суд апеляційної інстанції безпідставно скасував оскаржувану у цій справі постанову. Крім того, зауважує, що позивачем було пропущено строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, натомість, апеляційним судом безпідставно відкрито провадження за такою скаргою.

У запереченнях на касаційну скаргу позивач просить залишити таку без задоволення у зв'язку з її безпідставністю, а рішення суду апеляційної інстанції - без змін як законне й обґрунтоване.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, матеріали справи, судові рішення, колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Суди встановили, що постановою у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 316625 від 10 травня 2016 року, прийнятою поліцейським роти № 1 батальйону № 3 Управління патрульної служби у м. Запоріжжя Департаменту патрульної поліції старшим сержантом поліції Лукіним М.М., до ОСОБА_2 застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн. за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 122 КУпАП.

Згідно з вказаною постановою, 10 травня 2016 року о 10.15 год. ОСОБА_2, керуючи транспортним засобом Skoda Octavia (номерний знак НОМЕР_1) у м. Запоріжжя по вул. Бородинській напроти будинку 1-а здійснив зупинку на перехресті з круговим рухом, чим порушив вимоги пункту 15.9 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.

Не погоджуючись із постановою у справі про адміністративне правопорушення та вважаючи її протиправною, позивач оскаржив її до суду.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції дійшов висновку про правомірність оскаржуваної постанови, оскільки наявні у справі докази підтверджують скоєння позивачем адміністративного правопорушення - зупинку автомобіля ближче, ніж 10 м від краю перехрещуваної проїзної частини напроти початку вул. Каширське шосе в м. Запоріжжі.

Приймаючи протилежне рішення та задовольняючи позов, апеляційний суд вважав, що судом першої інстанції при вирішенні справи не враховано всіх обставин у справі, зокрема того, що фактично позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення вимог дорожнього знаку, який не був погоджений із Головним управлінням Національної поліції в Запорізькій області та, відповідно, був установлений незаконно.

Колегія суддів КАС ВС погоджується з таким висновком суду апеляційної інстанції, з огляду на таке.

Згідно зі статтею 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За змістом статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до статті 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім'я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім'я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Стаття 122 КУпАП передбачає відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху, проїзд на заборонний сигнал регулювання дорожнього руху та порушення інших правил дорожнього руху.

Так, частиною першою статті 122 КУпАП визначено, що порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до підпункту «ґ» пункту 15.9 Правил дорожнього руху України зупинка забороняється: на перехрестях та ближче 10 м від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на них пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, на перехресті по вул. Бородинській 1-а регулювання дорожнього руху здійснювалось за допомогою дорожнього знаку 3.35 «Стоянку заборонено», який, водночас, не забороняє зупинку транспортного засобу. Крім того, Т-подібне перехрестя з круговим рухом має п'ять місць прилягання та розгалужування доріг (вулиці Бородинська, Ярославська, Плотинна, Рельєфна, Каширське шосе) без їх перехрещення, оскільки зазначені вулиці не мають продовження після перехрестя, а головна дорога також не перехрещується із другорядними.

Так, пункт 15.9 «ґ» пункту 15.9 Правил дорожнього руху України дозволяє зупинку проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, що і було здійснено позивачем.

Також, як встановлено судом апеляційної інстанції з листа відділу управління превентивної діяльності Головного управління Національної поліції в Запорізькій області від 30 серпня 2016 року, наданого у відповідь на скаргу позивача, на перехресті рухом по колу, де здійснив зупинку позивач, встановлені дорожні знаки, які з Національною поліцією у Запорізькій області не погоджувались. Станом на 30 серпня 2016 року дорожній знак по вул. Бородинській демонтовано, а на дорожньому знаку, що діє у напрямку Каширське шосе, встановлено табличку 7.2.2 «Зона дії 50 метрів».

Враховуючи усе викладене у сукупності, колегія суддів КАС ВС погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про те, що встановлені у справі обставини виключають можливість притягнення позивача до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 122 КУпАП.

Викладені у касаційній скарзі доводи відповідача щодо правомірності накладення на позивача адміністративного стягнення висновків суду апеляційної інстанції не спростовують і зводяться до переоцінки встановлених судом обставин.

Щодо посилань заявника касаційної скарги на те, що судом апеляційної інстанції безпідставно прийнято до провадження апеляційну скаргу позивача на рішення суду першої інстанції, оскільки така подана із пропуском встановленого законом строку, - касаційним судом таких порушень під час перегляду справи не виявлено.

Так, згідно з наявним у матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, адресованого позивачу, він отримав копію постанови Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 5 вересня 2016 року - 27 січня 2017 року, з апеляційною скаргою на зазначене судове рішення звернувся 3 лютого 2017 року. Отже, вирішуючи питання про прийнятність апеляційної скарги позивача, апеляційний суд дійшов висновку, що така подана у передбачений процесуальним законом строк.

Таким чином, судом апеляційної інстанції не допущено неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права, які могли б привести до ухвалення незаконного рішення, внаслідок чого касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції - без змін.

Керуючись статтями 345, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд

постановив :

Постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 28 березня 2017 року залишити без змін, а касаційну скаргу Управління патрульної поліції у м. Запоріжжі Департаменту патрульної поліції, - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач І.Л. Желтобрюх

Судді О.В. Білоус

Т.Г. Стрелець