Справа № 826/1926/18
Суддя: Степанюк Анатолій Германович
Дата ухвалення: 2019-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/1926/18
УХВАЛА

25 квітня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі судді-доповідача Степанюка А.Г., суддів Губської Л.В., Епель О.В., перевіривши матеріали апеляційної скарги Державної фіскальної служби України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 листопада 2018 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Промінада ЛТД» до Державної фіскальної служби України, Комісії Державної фіскальної служби України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Промінада ЛТД» (далі - Позивач, ТОВ «Промінада ЛТД») звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державної фіскальної служби України (далі - Відповідач-1, ДФС України), Комісії Державної фіскальної служби України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову у такій реєстрації (далі - Відповідач-2, Комісія ДФС України) про:

- визнання протиправним та скасування рішення Комісії ДФС України від 03.01.2018 року №529800/41005356.

- зобов'язання ДФС України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних подану Позивачем податкову накладну №81 від 22.11.2017 року.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.11.2018 року позов задоволено повністю.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 06.02.2019 року повернуто ДФС України вперше подану апеляційну скаргу у зв'язку відсутністю сплати судового збору.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, Відповідач-1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати його та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Перевіривши апеляційну скаргу, Шостий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 25.03.2019 року залишив її без руху, оскільки вона не відповідала вимогам ст. ст. 295, 296 КАС України. При цьому невідповідність наведеним положенням КАС України виявилася в тому, що Апелянтом пропущено тридцятиденний строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, а викладені у заяві про поновлення строку причини поважними визнані не були, до апеляційної скарги не додано документ про сплату судового збору на суму 2 643,00 грн.

Копію даної ухвали отримано ДФС України 01.04.2019 року, про що свідчить наявне у матеріалах справи повідомлення про вручення поштового відправлення.

На виконання вимог даної ухвали Відповідачем до суду 03.04.2019 року направлено клопотання про усунення недоліків апеляційної скарги, до якого було додано, зокрема, платіжне доручення від 15.01.2019 року №18 про сплату судового збору на суму 2 643,00 грн., чим виконано вимоги ухвали від 25.03.2019 року щодо необхідності сплати судового збору.

Крім того, до вказаного клопотання було додано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, яке обґрунтоване тим, що повернення апеляційної скарги не позбавляє особу права на повторне її подання; при цьому нормативної регламентації строків повторного подання такої апеляційної скарги КАС України не містить.

Надаючи оцінку викладеним у клопотанні доводам, суд вважає за необхідне зазначити таке.

Як було встановлено в ухвалі від 25.03.2019 року про залишення апеляційної скарги без руху, копію повного тексту рішення суду отримано представником ДФС України 21.11.2018 року, що підтверджується наявним в матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 174). Отже, останнім днем подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції було 21.12.2018 року. Проте апеляційну скаргу подано до суду першої інстанції 07.03.2019 року, тобто поза межами встановленого приписами КАС України процесуального строку.

При цьому судом враховується, що вперше подану ДФС України апеляційну скаргу було залишено без руху ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 22.12.2018 року у зв'язку з несплатою судового збору та надано десятиденний строк для усунення недоліків. Копію вказаної ухвали отримано Відповідачем 28.12.2018 року (а.с. 194). У зв'язку з неподанням документу про сплату судового збору в установлений строк суд ухвалою від 06.02.2019 року повернув ДФС України вперше подану останньою апеляційну скаргу, відмовивши у задоволенні клопотання про продовження строку для усунення недоліків.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне підкреслити, що надане на виконання вимог ухвали суду від 25.03.2019 року платіжне доручення №18 про сплату судового збору на суму 2 643,00 грн. свідчить, що останнє складено 15.01.2019 року та виконано ДКС України 21.01.2019 року. Викладене, на переконання суду, дає підстави стверджувати, що ДФС України мало об'єктивну можливість виконати вимоги ухвали суду про залишення без руху вперше поданої апеляційної скарги, яка, як було встановлено раніше, була повернута лише 06.02.2019 року. Проте, Апелянтом не наведено жодних доводів та мотивів, які б свідчили про наявність непереборних обставин, які були перешкодою як для усунення недоліків вперше поданої апеляційної скарги, так і для невідкладеного подання апеляційної скарги вдруге, а не більш ніж через місяць з моменту повернення вперше поданої апеляційної скарги.

Відтак сама по собі сплата судового збору суб'єктом владних повноважень не може бути безумовною підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції за відсутності належного підтвердження вчинення таким суб'єктом дій, спрямованих на забезпечення апеляційного оскарження судового рішення.

Аналогічна позиція підтримується і Верховним Судом, зокрема, у постановах від 18.05.2018 року у справі №820/4558/16, від 22.05.2018 року у справі №826/26113/15, від 18.09.2018 року у справі №826/25121/15.

У пунктах 40, 41 рішення у справі «Пономарьов проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що «… якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та з підстав, які видаються непереконливими, як у цій справі, де нібито складне економічне становище перешкоджало відповідачу сплатити державне мито, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності, так як і перегляд в порядку нагляду… Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків».

Таким чином, у ситуації з пропуском строків державними органами поважними причинами пропуску строку апріорі не може виступати необхідність дотримання внутрішньої процедури виділення та погодження коштів на сплату судового збору податковим органом чи тимчасова відсутність таких коштів. Це пов'язано з тим, що держава має дотримуватись раніше згаданого принципу «належного урядування» та не може отримувати вигоду від порушення правил та обов'язків, встановлених нею ж.

Така ж позиція підтримується і Верховним Судом, зокрема, у постанові від 12.12.2018 року у справі №826/14667/17.

З урахуванням наведеного суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для можливості визнання поважними причин пропуску ДФС України строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції. Інших доводів поважності причин пропуску строку Апелянтом не зазначено.

У контексті наведеного суд вважає за необхідне зауважити, що законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеєр проти Бельгії»).

Отже, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Таким чином, зважаючи на викладене та з огляду на відхилення доводів Апелянта щодо поважності причин пропуску процесуального строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, суд приходить до висновку про необхідність відмови у відкритті апеляційного провадження.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 299 КАС України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Приписи ч. 3 ст. 299 КАС України визначають, що питання про відмову у відкритті апеляційного провадження суд апеляційної інстанції вирішує протягом п'яти днів після надходження апеляційної скарги або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Підсумовуючи наведене та керуючись приписами Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне у відкритті апеляційного провадження відмовити та повернути апеляційну скаргу Апелянту.

Керуючись ст. ст. 248, 299, 321, 325 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання Державної фіскальної служби України про поновлення строків на апеляційне оскарження судового рішення - відмовити.

У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Державної фіскальної служби України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 листопада 2018 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Промінада ЛТД» до Державної фіскальної служби України, Комісії Державної фіскальної служби України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії - відмовити.

Повернути Апелянту апеляційну скаргу та додані до неї матеріали.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст. ст. 328-331 КАС України.

Суддя-доповідач А.Г. Степанюк

Судді Л.В. Губська

О.В. Епель