Справа № 0440/7274/18
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2019-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

23 квітня 2019 року м. Дніпросправа № 0440/7274/18

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Юрко І.В., суддів: Чабаненко С.В., Чумака С.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Сколишева О.О.,

представника позивача ОСОБА_1,

представників відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «АТБ-МАРКЕТ» на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 січня 2019 року у справі №0440/7274/18 (головуючий 1-ї інстанції Дєєв М.В., повний текст рішення складено 12.02.2019 року) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АТБ-МАРКЕТ» до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач 02.10.2018 року звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ від 24.07.2018 року №4189-п;

- визнати протиправними дії Головного управління ДФС у Дніпропетровській області по організації та проведенню документальної невиїзної перевірки ТОВ «АТБ-МАРКЕТ»;

- визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 13.09.2018 року:

№, яким ТОВ «АТБ-МАРКЕТ» збільшено суму грошового зобовязання за платежем мито на товари, що ввозяться субєктами підприємницької діяльності на загальну суму 114889,35 грн., у тому числі, за основним платежем 76592,90 грн., за штрафними санкціями - 38296,45 грн.;

№ НОМЕР_1, яким ТОВ «АТБ-МАРКЕТ» збільшено суму грошового зобовязання за платежем податок на додану вартість з ввезених на територію України товарів на загальну суму 22977,87 грн., у тому числі, за основним платежем 15318,58 грн., за штрафними санкціями 7659,29 грн..

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 січня 2019 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення:

- № від 13.09.2018 року в частині збільшення суми грошового зобовязання за платежем мито на товари, що ввозяться субєктами підприємницької діяльності на загальну суму 98365,15 грн., у тому числі, за основним платежем 65576,77 грн. та за штрафними санкціями 32788,38 грн;

- № НОМЕР_1 від 13.09.2018 року в частині збільшення суми грошового зобовязання за платежем податок на додану вартість з ввезених на територію України товарів на загальну суму 19673,04 грн., у тому числі, за основним платежем 13115,36 грн. та за штрафними санкціями 6557,68 грн..

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду першої інстанції змінити в частині відмовлених позовних вимог та в цій частині задовольнити позовні вимоги. В частині задоволених позовних вимог рішення суду залишити без змін.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що судом першої інстанції належним чином не зясовані обставини, що мають значення для справи, суд надав невірну юридичну оцінку фактичним обставинам та матеріалам справи, внаслідок чого порушив норми матеріального та процесуального права.

Представник позивача в судовому засіданні апеляційної інстанції вимоги апеляційної скарги підтримав, просив їх задовольнити.

Представники відповідача проти вимог апеляційної скарги заперечували, просили рішення суду залишити без змін.

Відповідно до частин першої та другої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «АТБ-МАРКЕТ» є юридичною особою ().

Відповідач - Головне управління ДФС у Дніпропетровській області є субєктом владних повноважень, який в даних правовідносинах реалізує надані йому Податковим кодексом України повноваження.

24.07.2018 року ГУ ДФС у Дніпропетровській області на підставі п.1 ч.2 ст.351 Митного кодексу України винесено наказ №4189-п «Про проведення документальної невиїзної перевірки ТОВ «АТБ-МАРКЕТ» (а.с.115).

У період з 06.08.2018 року по 17.08.2018 року співробітниками ГУ ДФС у Дніпропетровській області проведена документальна невиїзна перевірка ТОВ «АТБ-МАРКЕТ» щодо дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи в частині правильності класифікації згідно УКТЗЕД товарів «дзвони з недорогоцінних металів», «вішалка металева на 5 гачків», «набір ігровий «Бумеранги» за митними деклараціями від 05.05.2016 року №110100001/2016/210438 (товар 4), від 12.05.2016 року №110100001/2016/210939 (товар 1), від 28.04.2016 року №110100001/2016/210030 (товар 4), від 19.05.2016 року №110100001/2016/211552 (товар 3), від 18.10.2017 року №UА110150/2017/221862 (товар 1), за результатами якої 23.08.2018 року складено №47231/04-36-14-15/30487219 (а.с.25-32).

Згідно висновків вказаного акту перевірки контролюючим органом встановлені порушення позивачем:

- ч.1 ст.69, ч.4 ст.280, ст.295 Митного кодексу України, Правил 1 та 6 Основних правил інтерпретації УКТЗЕД, затверджених Законом України від 19.09.2013 року №584-VІІ «Про Митний тариф України», в результаті чого занижено податкові зобовязання по сплаті мита за митними деклараціями від 05.05.2016 року №110100001/2016/210438 (товар 4), від 12.05.2016 року №110100001/2016/210939 (товар 1), від 28.04.2016 року №110100001/2016/210030 (товар 4), від 19.05.2016 року №110100001/2016/211552 (товар 3), від 18.10.2017 року №UА110150/2017/221862 (товар 1) на загальну суму 76592,90 грн.;

- п.190.1 ст.190 розділу V Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податкові зобовязання по сплаті податку на додану вартість за митними деклараціями від 05.05.2016 року №110100001/2016/210438 (товар 4), від 12.05.2016 року №110100001/2016/210939 (товар 1), від 28.04.2016 року №110100001/2016/210030 (товар 4), від 19.05.2016 року №110100001/2016/211552 (товар 3), від 18.10.2017 року №UА110150/2017/221862 (товар 1) на загальну суму 15318,58 грн..

Не погодившись з висновками акта перевірки позивачем подано до ГУ ДФС у Дніпропетровській області заперечення №М-2018-3610 від 07.09.2018 року (а.с.34-38).

12.09.2018 року відповідач листом №56445/10/04-36-14-15-23 повідомив, що висновки викладені в акті перевірки правомірні та відповідають нормам чинного законодавства (а.с.39-42).

На підставі висновків вказаного вище акту перевірки контролюючим органом 13.09.2018 року прийнято податкові повідомлення-рішення:

- №, яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання за платежем мито на товари, що ввозяться субєктами підприємницької діяльності на загальну суму 114889,35 грн., у тому числі, за основним платежем 76592,90 грн. та за штрафними санкціями 38296,45 грн.( а.с.43);

- №, яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання за платежем податок на додану вартість з ввезених на територію України товарів на загальну суму 22977,87 грн., у тому числі, за основним платежем 15318,58 грн. та штрафними санкціями 7659,29 грн.(а.с.44).

Не погодившись з прийнятим наказом та податковими повідомленнями-рішеннями, позивач оскаржив їх до суду.

Розглядаючи питання про законність та обґрунтованість судового рішення, яким позовні вимоги задоволено частково, колегія суддів враховує наступне.

Рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог сторонами не оскаржується, порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права в цій частині колегією суддів не встановлено, а відтак суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Щодо правомірності прийняття наказу про проведення перевірки та дій контролюючого органу по проведенню перевірки на підставі оскаржуваного наказу.

Частина 2 статті 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.7 ст.336 Митного кодексу України митний контроль здійснюється посадовими особами органів доходів і зборів шляхом проведення документальних перевірок дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи, у тому числі своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів.

В розумінні ст.345 МК України документальна перевірка - це сукупність заходів, за допомогою яких органи доходів і зборів переконуються у правильності заповнення митних декларацій, декларацій митної вартості та в достовірності зазначених у них даних, законності ввезення (пересилання) товарів на митну територію України або на територію вільної митної зони, вивезення (пересилання) товарів за межі митної території України або за межі території вільної митної зони, а також своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів.

Предметом документальних невиїзних перевірок є дані про своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати митних платежів при переміщенні товарів через митний кордон України підприємствами, а також при переміщенні товарів через митний кордон України громадянами з поданням митної декларації, передбаченої законодавством України для підприємств (п.1 ч.2 ст.351 МК України).

Документальна невиїзна перевірка проводиться у разі:

1) виявлення ознак, що свідчать про можливе порушення законодавства України з питань державної митної справи, за результатами аналізу електронних копій митних декларацій, інформації, що стосується товарів, митне оформлення яких завершено, отриманої від субєктів зовнішньоекономічної діяльності та виробників таких товарів, з висновків акредитованих відповідно до законодавства експертів;

2) надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтвердженої інформації про не підтвердження автентичності поданих органу доходів і зборів документів щодо товарів, митне оформлення яких завершено, недостовірність відомостей, що в них містяться, а також запитів стосовно надання інформації про зовнішньоекономічні операції, які здійснювалися за участю субєктів зовнішньоекономічної діяльності - резидентів України.

Документальна невиїзна перевірка проводиться на підставі наказу органу доходів і зборів.

Зі змісту спірного наказу вбачається, що підставою для призначення перевірки стало виявлення контролюючим органом ознак, що свідчать про можливе порушення позивачем законодавства України з питань державної митної справи при правильності класифікації згідно УКТЗЕД товарів: «дзвони з недорогоцінних металів», «вішалка металева на 5 гачків», «набір ігровий «Бумеранги» за митними деклараціями від 05.05.2016 року №110100001/2016/210438 (товар 4), від 12.05.2016 року №110100001/2016/210939 (товар 1), від 28.04.2016 року №110100001/2016/210030 (товар 4), від 19.05.2016 року №110100001/2016/211552 (товар 3), від 18.10.2017 року №UА110150/2017/221862 (товар 1).

Згідно із ч.4 ст.351 МК України документальна невиїзна перевірка проводиться посадовими особами органу доходів і зборів в приміщенні цього органу за умови направлення керівнику відповідного підприємства або відповідному громадянину рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особистого вручення зазначеним особам чи уповноваженим ними представникам під розписку письмового повідомлення про дату початку та місце проведення перевірки. Присутність уповноважених посадових осіб підприємства або громадянина, що перевіряється, під час проведення невиїзної документальної перевірки не обовязкова.

З наведеної норми вбачається відсутність обовязку податкового органу стосовно надіслання на адресу субєкта господарювання, щодо якого призначено перевірку, або вручення йому під розписку копії наказу про призначення документальної позапланової невиїзної перевірки. Вказаною нормою передбачено лише надіслання або вручення субєкту господарювання повідомлення про дату початку та місце проведення перевірки.

Матеріалами справи встановлено, що контролюючим органом видано наказ про проведення перевірки позивача на підставі статті 351 Митного кодексу України, про проведення якої повідомлено позивача шляхом надсилання йому повідомлення від 01.08.2018 року №1734 із зазначенням предмета та підстав перевірки, дати та місця її проведення, що не заперечується сторонами, та свідчить про виконання контролюючим органом вимог статті 351 Митного кодексу України (а.с.24).

Колегією суддів не приймаються до уваги доводи апелянта щодо необхідності вручення йому копії наказу про проведення документальної невиїзної перевірки, у звязку з тим, що у спірних правовідносинах призначена документальна невиїзна перевірка позивача з дотримання законодавства України з питань державної митної справи, порядок та підстави проведення якої встановлені положеннями Митного Кодексу України, та які не передбачають обовязку контролюючого органу направити субєкту господарювання копії наказу про проведення перевірки.

Крім того, колегія суддів зазначає, що у спірних правовідносинах не підлягають застосуванню приписи пункту 79.2 статті 79 ПК України, які визначають особливості проведення документальної невиїзної перевірки та, зокрема, вказують на необхідність надсилання підприємству копії наказу про проведення перевірки, оскільки ці норми регламентують порядок проведення перевірок з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати усіх передбачених Податковим кодексом України податків та зборів; разом з тим, у спірних правовідносинах, як зазначалось вище, предметом перевірки є дотримання позивачем вимог законодавства України з питань державної митної справи, у тому числі своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів, така перевірка є однією з форм митного контролю, тому порядок проведення такої перевірки визначається нормами Митного кодексу України.

Вказане правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 19 червня 2018 року (справа №813/3149/17).

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про скасування наказу про проведення перевірки, а відтак і відсутність підстав для задоволення похідних вимог про визнання протиправними дій Головного управління ДФС у Дніпропетровській області по організації та проведенню документальної невиїзної перевірки ТОВ «АТБ-МАРКЕТ» на підставі оскаржуваного наказу.

Що стосується правомірності прийнятих відповідачем податкових повідомлень рішень в частині класифікації товару «Обладнання санітарно-технічне - вішалка-тримач» для рушників» ввезеного за митними деклараціями від 28.04.2016 року № 11010000/2016/210030 (товар 4), від 19.05.2016 року № 110100001/22016/211552 (товар 3), судова колегія зазначає наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що ТОВ «АТБ-МАРКЕТ» на підставі укладених зовнішньоекономічних контрактів від 19.04.2015 року №2918-CB/CN з CHINA-BASE NINGBO FOREIGN TRADE CO., LTD та від 16.06.2014 року № 2737-HD/CN з NINGBO HOME-DOLLAR IMP & EXP CORP за митними деклараціями від 28.04.2016 року №11010000/2016/210030 (товар 4), від 19.05.2016 року №110100001/22016/211551 (товар 3) було ввезено товар «Обладнання санітарно-технічне - вішалка-тримач для рушників».

Повний опис товару згідно митної декларації:

- від 28.04.2016 року №11010000/2016/210030 (товар 4) «Обладнання санітарно-технічне - вішалка-тримач для рушників металева, навісна, не стаціонарного встановлення, не шарнірна, не зубцювата, що вішається на двері меблів: - арт. СВ150661 - вішалка на 5 гачків - 5040 шт. Виробник: CHINA-BASE NINGBO FOREIGN TRADE CO., LTD;

- від 19.05.2016 pоку №110100001/2016/211552 (товар 3) «Обладнання санітарно-технічне вішалка-тримач для рушників металева, навісна не стаціонарного встановлення не шарнірна, не зубцювата, що вішається на двері: - ар. HD0201 - Вішалка навісна металева на 5 гачків - 11160 шт.; Торгівельна марка: HOME-DOLLAR. Виробник: NINGBO HOME-DOLLAR IMP & EXP CORP

Вказаний товар ТОВ «АТБ-МАРКЕТ» самостійно класифіковано за кодом НОМЕР_2 згідно УКТЗЕД, а саме:

7324 - Обладнання санітарно-технічне та його частини з чорних металів:

73249000 - інші, включаючи частини:

НОМЕР_2 - інші (ставка ввізного мита 5 %).

Відповідно Загальних положень розділу XV УКТЗЕД (третій абзац) до кожної з груп 72-76 і 78-81 включаються конкретні необроблені недорогоцінні метали і вироби з цих металів, такі як прутки, бруски, дріт або листи, а також вироби з них, крім деяких визначених виробів з недорогоцінного металу, які, незалежно від виду їхнього складового металу, відносяться до групи 82 або 83, причому до цих груп входять чітко визначені вироби.

Відповідно до Пояснень до товарної позиції 8302 згідно УКТЗЕД до цієї товарної позиції включаються допоміжна арматура та кріплення загального призначення з недорогоцінних металів, які широко використовуються в меблях, дверях, вікнах, кузовах і т.п.. Товари в рамках таких загальних класів залишаються в цій товарній позиції, навіть якщо вони призначені для особливого використання (наприклад, дверні ручки чи петлі для автомобілів).

Згідно пункту (G) Пояснень до товарної позиції 8302 ця товарна позиція включає «полки для капелюхів, вішалки для капелюхів, консолі (фіксовані, шарнірні чи зубцюваті і т.п.) та аналогічні вироби, такі як вішалки для пальто, рушників, кухонних ганчірок, щіток, ключів».

Аналізом зображення товару «вішалка металева на 5 гачків» поданого ТОВ «АТБ МАРКЕТ» до митної декларації від 28.04.2016 року №110100001/2016/210030 встановлено, що товар являє собою вішалку для рушників, ганчірок, одягу і т.п. вироблена з металевих прутів з нанесеним покриттям сріблястого кольору, має пять гачків (зубів), а також зі зворотного боку має два гаки для кріплення на будь-яку перегородку товщиною близько 2-3 сантиметрів, та яка не закріплена верхнім торцем до стелі чи будь-якого іншого поперечного перекриття (фото наведено у додатку 2 до акта перевірки).

Аналізом опису товару наведеного у митний декларації від 19.05.2016 року №110100001/2016/211552 (товар 3) встановлено його подібність до товару, ввезеного за вищезазначеною митною декларацією.

Підхід щодо класифікації аналогічного товару у товарній позиції 8302 підтверджується тарифною інформацією (ВТІ) митної адміністрації Німеччини рішення від 23.12.2014 року №DЕ10553/14-1 та від 29.01.2018 року №DЕВТІ63544/17-1.

Згідно з правилом 1 Правил, назви розділів, груп і підгруп наводяться лише для зручності користування УКТЗЕД; для юридичних цілей класифікація товарів в УКТЗЕД здійснюється, виходячи з назв товарних позицій і відповідних приміток до розділів чи груп і, якщо цими назвами не передбачено іншого, відповідно до таких правил.

Таким чином, враховуючи викладене та відповідно до загальних положень розділу XV, пояснень до товарних позицій 7324 та 8302, враховуючи Правила 1 та 6 Основних правил інтерпретації УКТЗЕД, затверджених Законом України від 19.09.2013 року №584-VІІ «Про Митний тариф України» товар «вішалка металева на 5 гачків» за митними деклараціями від 28.04.2016 року №110100001/2016/210030 (товар 4), від 19.05.2016 року №110100001/2016/211552 (товар 3) має кваліфікуватись за кодом НОМЕР_3 згідно УКТЗЕД (ставка мита 10%), що має наступну структуру побудови коду:

-[8302] - Арматура кріплення, фурнітура та аналогічні вироби з недорогоцінних металів, що використовуються для меблів, дверей, сходів, вікон, віконниць, у кузовах транспортних засобів, для лимарських виробів, валіз, ящиків, скриньок та аналогічних виробів; кронштейни, вішалки для одягу, капелюхів, підставки та аналогічні вироби з недорогоцінних металів; ролики з арматурою з недорогоцінних металів; замикальні пристрої для автоматичних дверей з недорогоцінних металів:

- НОМЕР_3 - полиці, вішалки, у тому числі для капелюхів, та аналогічні вироби (ставка ввізного мита 10%).

З огляду на вищевикладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що за результатами перевірки ТОВ «АТБ-МАРКЕТ», відповідно до частини 4 статті 69 та частини 14 статті 354 МК України під час перевірки правильності класифікації товарів згідно з УКТЗЕД за митними деклараціями від 28.04.2016 року №110100001/2016/210030 (товар 4), від 19.05.2016 року №110100001/2016/211552 (товар 3) відповідачем вірно визначено код товару «вішалка металева на 5 гачків» НОМЕР_3 згідно з УКТЗЕД, у звязку з чим позивачу необхідно було сплатити ставку ввізного мита у розмірі 10 %, з чим погоджується колегія суддів.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до митної декларації від 28.04.2016 року №11010000/2016/210030 (товар 4) позивачем сплачено ставку ввізного мита на товари у розмірі 5% в сумі 5875,76 грн., у зв1язку з чим сума несплаченого мита за вказаною митною декларацією становить - 5875,76 грн..

Також, відповідно до митної декларації №110100001/22016/211552 (товар 3) від 19.05.2016 року позивачем сплачено ставку ввізного мита на товари у розмірі 5% у розмірі 5140,37 грн., у звязку з чим сума несплаченого мита за вказаною митною декларацією становить - 5140,37 грн..

У звязку із невірним визначенням коду класифікації товарів за УКТЗЕД та невірним визначенням ставки ввізного мита, позивачем було занижено податок на додану вартість за митною декларацією від 28.04.2016 року № 11010000/2016/210030 (товар 4) на суму 1175,15 грн. та за митною декларацією № 110100001/22016/211552 (товар 3) від 19.05.2016 року на суму 1028,07 грн..

Відповідно до п.п.54.3.6 п.54.6 ст.54 Податкового кодексу України контролюючий орган зобовязаний самостійно визначити суму грошових зобовязань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) відємного значення обєкта оподаткування податком на прибуток або відємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо: результати митного контролю, отримані після закінчення процедури митного оформлення та випуску товарів, свідчать про заниження або завищення податкових зобовязань, визначених платником податків у митних деклараціях.

Згідно п.123.1 ст.123 Податкового кодексу України у разі, якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобовязання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або відємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобовязання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

При повторному протягом 1095 днів визначенні контролюючим органом суми податкового зобовязання з цього податку, зменшення суми бюджетного відшкодування - тягне за собою накладення на платника податків штрафу у розмірі 50 відсотків суми нарахованого податкового зобовязання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що до ТОВ «АТБ-МАРКЕТ» відповідачем застосовано штраф у розмірі 50 відсотків суми нарахованих податкових зобовязань за платежем мито на товари, що ввозяться субєктами підприємницької діяльності та за платежем податок на додану вартість з ввезених на територію України товарів у звязку з наявним протягом 1095 визначенням контролюючим органом суми податкового зобовязання з цього податку, зменшення суми бюджетного відшкодування за подібні порушення.

Проте, колегія суддів зазначає, що на час прийняття податкових повідомлень рішень, що є спірними у даній справі, тобто на 13.09.2018 року, раніше визначені суми податкових зобовязань від 17.11.2017 року №, № та від 02.03.2018 року № та № не були узгодженими та оскаржувались позивачем в судовому порядку.

Так, рішенням Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20.09.2018 року у справі №804/7947/17 визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 20.09.2017 року №5100-п. Визнано протиправним та скасовані податкові повідомлення-рішення від 17.11.2017 року №, № (а.с.143-148).

Рішенням Третього апеляційного адміністративного суду від 28.11.2018 року скасовано наказ Головного управління ДФС у Дніпропетровській області №227-п від 18.01.2018 року, скасовані податкові-повідомлення рішення № та № від 02.03.2018 року (а.с.166-177).

Таким чином, даними рішеннями були скасовані попередні податкові повідомлення-рішення, винесені відповідачем з податку на додану вартість та мита на товари, що ввозяться субєктами підприємницької діяльності.

Отже, законні підстави для застосування до позивача штрафу у розмірі 50% у відповідача були відсутні, оскільки відсутня повторність порушень, а відтак належить застосуванню штраф в розмірі 25%.

Таким чином, розмір штрафних санкцій за податковим повідомленням-рішенням №, в частині, що належить скасуванню, буде дорівнювати: 38296,45-32788,38=5508,07 грн., 25% складає 2754,04 грн., 32788,38+2754,04=35542,42 грн..

Розмір штрафних санкцій за податковим повідомленням-рішенням №, в частині, що належить скасуванню, буде дорівнювати: 7659,29-6557,68= 1101,61 грн., 25% складає 550,80 грн., 6557,68+550,80 = 7108,48 грн..

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції неповно зясовані обставини, що мають значення для справи та неправильно застосовані норми матеріального права, що у відповідності до статті 317 КАС України є підставою для зміни рішення суду першої інстанції в частині застосування та розміру штрафних санкцій.

Вирішуючи питання про можливість касаційного оскарження постанови суду апеляційної інстанції, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до пункту 2 частини пятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності.

За приписами пункту 6 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема, справи щодо оскарження рішення субєкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з пунктом 24 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня 2019 року становить 1921 гривню, тобто до незначних у 2019 році відносяться справи щодо оскарження рішення субєкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що не перевищує 192100 гривень.

Позивач оскаржує податкові повідомлення-рішення відповідача на суму кожного з яких не перевищує 192100 гривень, у звязку з чим справа, що розглядається, на час прийняття постанови суду апеляційної інстанції є справою незначної складності, а тому постанова суду апеляційної інстанції не може бути оскаржена в касаційному порядку.

Керуючись статтями 77, 243, 250, 308, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «АТБ-МАРКЕТ» на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 січня 2019 року у справі №0440/7274/18 задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 січня 2019 року у справі №0440/7274/18 змінити.

В абзаці третьому резолютивної частини рішення слова та цифри «за штрафними санкціями 32788,38 грн.» замінити словами та цифрами «за штрафними санкціями 35542,42 грн.».

В абзаці четвертому резолютивної частини рішення слова та цифри «за штрафними санкціями 6557,68 грн.» замінити словами та цифрами «за штрафними санкціями 7108,48 грн.».

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий - суддя І.В. Юрко

суддя С.В. Чабаненко

суддя С.Ю. Чумак