Справа № 200/93/19-а
Суддя: Грищенко Є.І.
Дата ухвалення: 2019-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2019 р. Справа№200/93/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Грищенка Є.І., при секретарі судового засідання Воліковій О.О., за участю представника відповідача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» до Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство «Компанія «Вода Донбасу» в особі Часовоярського регіонального виробничого управління комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» (далі позивач) звернулось до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДФС у Донецькій області (далі відповідач) про скасування податкового повідомлення-рішення від 05 жовтня 2018 року № НОМЕР_1 в частині застосування штрафних санкцій та нарахування пені на суму 8 323 630, 88 грн., з яких штраф 7 630 738, 35 грн., пеня 692892, 53 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що на підставі акту позапланової виїзної перевірки з питань дотримання правильності обчислення, повноти і своєчасності сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору за період з 01 квітня 2015 року по 31 березня 2018року, податковим органом винесено податкове повідомлення-рішення від 05 жовтня 2018 року про збільшення грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб за основним платежем 9151839,61 грн., штрафною санкцією у розмірі 7630738,35 грн. та пенею 692892,53 грн.

Позивач вважає рішення в частині застосування штрафних санкцій та нарахування пені на суму 8323630, 88 грн. таким, що суперечить чинному законодавству з огляду на те, що виникла неспроможність своєчасно сплачувати обовязкову платежі є обставиною непереборної сили.

Ухвалою суду від 28 січня 2019 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

11 лютого 2019 року на електрону адресу суду надійшов відзив на позовну заяву Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» в якому відповідач повністю заперечував проти задоволення позовних вимог. Зазначає, що податкове повідомлення - рішення, яке оскаржується, винесене податковим органом в межах повноважень та у спосіб, визначений чинним законодавством з питань оподаткування. Наполягає на тому, що на позивача у справі покладений обовязок своєчасно та в повному обсязі сплачувати суми податків, зборів та обов'язкових платежів, рішення, яке оскаржується, прийняте по факту встановленого порушення, тому, як вважає відповідач, підстав для його скасування немає.

Ухвалою суду від 14 березня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 26 березня 2019 року.

26 березня 2019 року на електрону адресу суду надійшло клопотання представника позивача без його участі.

У судовому засіданні представник відповідача повністю заперечував проти задоволення позовних вимог, надав пояснення аналогічні тим, що викладені у відзиві на позовну заяву.

Дослідивши матеріали справи, доводи адміністративного позову та відзиву, заслухавши представників сторін, суд встановив наступне.

Комунальне підприємство «Компанія «Вода Донбасу» є юридичною особою, яке зареєстровано та обліковується в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань з кодом: 00191678, місцезнаходження юридичної особи: вулиця К. Лібкнехта, будинок 177а, місто Маріуполь, Донецька область, 87547, про що свідчить виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Часовоярське регіональне виробниче управління комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» є відокремленим підрозділом позивача, місцезнаходження: вул. Зої Космодемянської, 3 м. Часів Яр, Донецька обл., 84533. Перебуває на обліку в Бахмутській ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області.

Відповідач - Головне управління державної фіскальної служби Донецької області, є суб`єктом владних повноважень, який в даних правовідносинах реалізує надані йому Податковим кодексом України повноваження, згідно ст. 43 КАС України здатний здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов'язки.

Податковим органом була проведена документальна позапланова виїзна перевірка Часовоярського регіонального виробничого управління комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» з питань дотримання правильності обчислення, повноти і своєчасності сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору за період з 01 квітня 201 року по 31 березня 2018 року.

За результатами перевірки складено акт від 12 вересня 2018 року № 1002/05-99-13-03/35397900, яким встановлено порушення:

- ч. 1 ст. 115 Кодексу законів про працю України, ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 24 Закону України «Про оплату праці», а саме недотримання вимог щодо першочерговості виплати заробітної плати, виплати заробітної плати не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата, та розмірі заробітної плати за першу половину місяця, яка повинна бути менше оплати за фактично відпрацьований час з розрахунку тарифної ставки працівника;

- п.п. 14.1.180 п. 14.1 ст. 14, п.п. 49.18.2 п. 49.18 ст. 49, п.п. «б» п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України, п. 3.1 Порядку заповнення та подання податковими агентами податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб і сум утриманого з них податку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 13.01.2015 р. № 4зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30.01.2015 р. за № 111/26556, а саме подання податкових розрахунків сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку і сум утриманого з них податку за 2 квартал 2017 року, 1 квартал 2018 року не в повному обсязі та з помилками, які призвели до зміни платника податку;

- пп. 14.1.180 п. 14.1 ст. 14, ст. 18, п. 164.1 ст. 164, пп. 164.2.1 п. 164.2 ст. 164, пп. 168.1., пп 168.1.2, пп 168.1.4, пп 168.1.5 п. 168 ст. 168, абз. «а» п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України в частині не сплати (не перерахування) до бюджету, податку на доходи фізичних осіб за період, що перевірявся в сумі 9 151 839, 61 грн.;

- пп 14.1180 п. 14.1 ст. 14, ст. 18, пп 168.1.1, пп 168.1.2, пп 168.1.5 п. 168.1 ст. 168, абз. «а» п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України, в частині несвоєчасної сплати (несвоєчасного перерахування) до бюджету податку на доходи фізичних осіб в розмірі 4851933, 10 грн.;

- п.п. 14.1.180 п. 14.1 ст. 14, ст. 18, п. 164. 1 ст. 164, п.п 164.2.1 ст. 164, п.п. 168.1., п.п. 168.1.2 п.п. 168.1.5 п. 168.1 ст. 168, абз. «а» п. 176.2 ст. 176, п.п. 1.6 п. 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України в частині несплати (неперерахування) до бюджету, військового збору за період, що перевірявся в сумі 505669, 16 грн.;

- п.п. 14.1.180 п. 14.1 ст. 14, ст. 18, пп. 168.1., п.п. 168.1.2, п.п 168.1.5 п. 168.1 ст. 168, абз. «а» п. 176.2 ст. 176 п.п. 1.6 п. 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України в частині несвоєчасної сплати військового збору в розмірі 740358, 11 грн.

На підставі зазначеного акту перевірки податковим органом було винесено податкове повідомлення-рішення від 05 жовтня 2018 року № НОМЕР_1, яким застосовано штрафні санкції на підставі п. 126.1 ст. 126, п. 127.1 ст. 127 Податкового кодексу України, у звязку з чим згідно з пп. 54.3.5 п. 54.3 ст. 54, п. 58.1 ст. 58 Податкового кодексу України збільшено суму грошового зобовязання з податків та зборів у тому числі з податку на доходи фізичних осіб та нарахування пені в загальній сумі 17 475 470 грн. 49 коп., з яких податкове зобовязання складає 9151839 грн., штраф 7630738, 35 грн., пеня 692892, 53 грн.

Вказане податкове повідомлення-рішення було оскаржено позивачем в адміністративному порядку до Державної фіскальної служби України, відповідно до скарги від 05.10.2018 р. № НОМЕР_1.

За результатами розгляду прийнято рішення № 3992316/99-99-11-05-01-15 від 11.12.2018 р., яким скаргу залишено без задоволення (а.с.10-11).

Проаналізувавши встановлені обставини справи та норми законодавства України, яке регулює спірні правовідносини, суд вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку у тому числі органів державної влади. У справах щодо оскарження рішень суди перевіряють чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства визначає Податковий кодекс України.

Відповідно до п.п. 41.1.1 п.41.1 ст.41 Податкового кодексу України контролюючими органами щодо податків, які справляються до бюджетів та державних цільових фондів, а також стосовно законодавства, контроль за дотриманням якого покладається на органи державної податкової служби, є органи державної податкової служби.

Таким чином, відповідач у справі - субєкт владних повноважень, на якого чинним законодавством покладені владні управлінські функції стосовно контролю у сфері податкових взаємовідносин.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно пп. 9.1.2. п. 9.1 ст. 9 Податкового кодексу України податок на доходи фізичних осіб віднесений до загальнодержавних податків та зборів.

Відповідно до пп. 14.1.180. п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов'язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18та розділом IV цього Кодексу.

Згідно п. 57.2. ст. 57 Податкового кодексу України податковий агент зобов'язаний сплатити суму податкового зобов'язання (суму нарахованого (утриманого) податку), самостійно визначеного ним з доходу, що виплачується на користь платника податку - фізичної особи та за рахунок такої виплати, у строки, передбачені цим Кодексом.

Відповідно до пп. 168.1.1. п. 168.1 ст. 168 Податкового кодексу України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

Згідно пп. 168.1.2. п. 168.1 ст. 168 Податкового кодексу України податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету.

Відповідно до пп. 168.1.5. п. 168.1 ст. 168 Податкового кодексу України якщо оподатковуваний дохід нараховується податковим агентом, але не виплачується (не надається) платнику податку, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає перерахуванню до бюджету податковим агентом у строки, встановлені цим Кодексом для місячного податкового періоду.

Згідно пп. 168.4.4. п. 168.4 ст. 168 Податкового кодексу України якщо оподатковуваний дохід надається у негрошовій формі чи виплачується готівкою з каси податкового агента, податок сплачується (перераховується) до бюджету протягом трьох банківських днів з дня, що настає за днем такого нарахування (виплати, надання).

Відповідно до пп. 168.4.7. п. 168.4 ст. 168 Податкового кодексу України відповідальність за своєчасне та повне перерахування сум податку до відповідного бюджету несе юридична особа або її відокремлений підрозділ, що нараховує (виплачує) оподатковуваний дохід.

Згідно п. 171.1. ст. 171 Податкового кодексу України особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, є роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника податку.

Відповідно до п. 176.2. ст. 176 Податкового кодексу України особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов'язані:

а) своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок;

б) подавати у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу, податковий розрахунок суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також суми утриманого з них податку до контролюючого органу за місцем свого розташування. Такий розрахунок подається лише у разі нарахування сум зазначених доходів платнику податку податковим агентом протягом звітного періоду. Запровадження інших форм звітності з зазначених питань не допускається.

в) подавати на вимогу платника податку відомості про суму виплаченого на його користь доходу, суму застосованих соціальних податкових пільг та суму утриманого податку;

г) подавати контролюючому органу інші відомості про оподаткування доходів окремого платника податку в обсягах та згідно з процедурою, визначеною цим розділом та розділом II цього Кодексу;

ґ) нести відповідальність у випадках, визначених цим Кодексом.

Відповідно до пп. 127.1 ст. 127 Податкового кодексу України ненарахування, неутримання та/або несплата (неперерахування) податків платником податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету, ті самі дії, вчинені повторно протягом 1095 днів, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 50 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету. Дії, передбачені абзацом першим цього пункту, вчинені протягом 1095 днів втретє та більше, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 75 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи та не заперечується позивачем, заборгованість з податку на доходи фізичних осіб за період з 01 квітня 2015 року по 31 березня 2018 року у розмірі 9151839,61 грн. не сплачено до бюджету.

Разом з тим, указом Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 введене в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо боротьби з терористичною загрозою і збереження територіальної цілісності України» та розпочате проведення Антитерористичної операції на території Донецької і Луганської областей.

Тимчасові заходи для забезпечення підтримки субєктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення визначає Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» №1669-VІІ.

Абзацом 2 статті 1 зазначеного Закону визначено, що територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

Розпорядженням від 2 грудня 2015 року № 1275-р Кабінет Міністрів України затвердив перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, м. Бахмут Донецької області віднесене до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція.

Окрім того, суд зазначає що обставини, за яких у Часовоярського РВУ КП Компанія Вода Донбасу фактично виникла неспроможність своєчасно сплачувати обов'язкові платежі, є обставинами непереборної сили (форс-мажорні обставини), що відповідає приписам статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні», із змінами внесеними Законом України № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції».

Відповідно до статті 10 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» протягом терміну дії цього Закону єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобовязань, є сертифікат Торгово-промислової палати України.

Як вбачається з матеріалів справи, Торгово-промисловою палатою України видано сертифікат (висновок) № 5270/05-4 від 25 листопада 2014 року про настання обставин непереборної сили з 10.06.2014 р. КП «Компанія «Вода Донбасу» при здійсненні господарської діяльності на території Донецької області та дотриманні норм законодавчих актів України, які стосуються оправлення та сплати податків та обовязкових платежів. На момент видачі сертифікату (висновку) Торгово-промисловою палатою України обставини не переробної сили тривають та дату закінчення їх терміну встановити неможливо.

З огляду на викладене, оскільки позивач зареєстрований та здійснює свою господарську діяльність у населеному пункті, на території якого здійснювалась антитерористична операція, позивач є звільненим з 14 квітня 2014 року від відповідальності за неналежне виконання своїх зобов'язань.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 Кодексу в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Приймаючи до уваги наведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 32, 139, 243 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» до Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити.

Скасувати податкове повідомлення-рішення від 05 жовтня 2018 року № НОМЕР_1 в частині застосування штрафних санкцій та нарахування пені на загальну суму 8 323 630, 88 грн., з яких штраф 7 630 738, 35 грн., пеня 692 892, 53 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Донецькій області () на користь Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» () судовий збір у розмірі 124 854 (сто двадцять чотири тисячі вісімсот пятдесят чотири) гривні 46 копійок.

Вступну та резолютивну частини рішення прийнято, складено та підписано в нарадчій кімнаті 26 березня 2019 року.

Повний текст рішення складено 05 квітня 2019 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Апеляційна скарга згідно положень статті 297 КАС України подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Донецький окружний адміністративний суд.

Суддя Грищенко Є.І.