Справа № 520/842/19
Суддя: Мороко А.С.
Дата ухвалення: 2019-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2019 р. № 520/842/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Мороко А.С.,

за участю секретаря судового засідання - Кікояна Г.О.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Гусаченко Г.О.,

розглянувши в порядку загального провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м. Харкові адміністративну справу № 520/842/19 за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 до Головного управління Держпраці у Харківській області про визнання протиправними дій та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В :

Фізична особа - підприємець ОСОБА_3 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Держпраці у Харківській області щодо проведення заходу державного контролю шляхом інспекційного відвідування фізичної особи підприємця ОСОБА_3, в результаті якого винесено постанову № ХК0782/299/АВ/П/ТД-ФС від 30.07.2018 про накладення штрафу в розмірі 111690,00 грн;

- скасувати постанову Головного управління Держпраці у Харківській області № ХК0782/299/АВ/П/ТД-ФС від 30.07.2018.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що дії Головного управління Держпраці у Харківській області щодо проведення заходу державного контролю шляхом інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_3 є протиправними, а постанова про накладення штрафу № ХК0782/299/АВ/П/ТД-ФС від 30.07.2018 є неправомірною та такою, що підлягає скасуванню.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив позов задовольнити.

Представник відповідача під час судового розгляду справи проти позову заперечував та зазначив, що при проведенні інспекційного відвідування позивача, Головне управління Держпраці у Харківській області діяло з дотриманням норм чинного законодавства України, отже, і винесена постанова про накладення штрафу є законною. Просив у позові відмовити в повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази, судом встановлено наступне.

Головне управління ГУ ДФС у Харківській області листом № 14606/9/20-40-14-10-15 від 19.06.2018 надіслало на адресу Головного управління Держпраці у Харківській області матеріали перевірки ФОП ОСОБА_3 за № 588/20/33/РРО/НОМЕР_1 від 13.06.2018 для розгляду та вжиття заходів в межах повноважень за порушеннями вимог КЗпП України та постанови КМУ № 413 від 17.06.2015 "Про порядок повідомлення Державної фіскальної служби та її територіальних органів про прийняття працівника на роботу".

На підставі вказаного листа начальником Головного управління Держпраці у Харківській області винесено наказ № 01.01-7/857 від 04.07.2018, яким наказано інспекторам праці : начальнику відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів Головного управління Держпраці у Харківській області Ковальовій М.В., службове посвідчення № 289 та головному державному інспектору відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів Головного управління Держпраці у Харківській області Штепі П.О., службове посвідчення № 299, здійснити захід державного контролю у формі інспекційного відвідування на предмет додержання законодавства про працю, в тому числі фактичного допуску працівників до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника чи уповноваженого ним органу ФОП ОСОБА_3, юридична адреса: м. Харків, вул. Залютинська, буд. 2, квартал 822, фактична адреса: АДРЕСА_2, магазин "Sim'ka".

Також, з метою проведення вказаного інспекційного відвідування 04.07.2018 заступником начальника Головного управління Держпраці у Харківській області складено направлення на Штепу П.О. та Ковальову М.В. за № 01.01-94/02.03/1735.

09 липня 2018 року службовими особами відповідача здійснено спробу провести інспекційне відвідування ФОП ОСОБА_3 за фактичною адресою здійснення підприємницької діяльності :АДРЕСА_2, магазин "Sim'ka".

За вказаною адресою працівниками відповідача встановлено фактичний допуск працівника до роботи без укладення трудового договору. У зв'язку з тим, що позивач пояснень та документів, необхідних для проведення інспекційного відвідування не надав, посадовими особами Головного управління Держпраці у Харківській області складено акт про неможливість проведення інспекційного відвідування № ХК0782/299/НД від 09.07.2018 та вимогу про надання документів № ХК0782/299/ПД від 09.07.2018 .

Вказаною вимогою встановлено строк позивачу, до 10:00 год 12.07.2018, для надання документів, необхідних для проведення інспекційного відвідування.

У зв'язку з викладеними обставинами, строк проведення інспекційного відвідування зупинено до 10:00 год 12.07.2018.

З матеріалів справи судом встановлено, що станом на 12.07.2018 на вказану вимогу представником позивача надано договір субаренди нежитлового приміщення № 06-06-18/1 від 01.06.2018, укладений між ФОП ОСОБА_3 (суборендодавець) та ОСОБА_6 (суборендар), відповідно до умов якого суборендодавець передає, а суборендар бере в тимчасове оплатне користування майно за адресою: АДРЕСА_2, загальною площею 16,0 кв.м.

12 липня 2018 року за фактичною адресою здійснення господарської діяльності ФОП ОСОБА_3: АДРЕСА_2, магазин "Sim'ka", інспекторами праці повторно зафіксовано, що у приміщенні магазину здійснював продаж товарів ОСОБА_7

Враховуючи викладені обставини, 12.07.2018 посадовими особами Головного управління Держпраці у Харківській області складено акт інспекційного відвідування № ХК0782/299/АВ, яким встановлено порушення ФОП ОСОБА_3 ч.1, ч. 3 ст. 24 КЗпП України та винесено припис про усунення виявлених порушень № ХК0782/299/АВ/П від 12.07.2018.

На підставі акту інспекційного відвідування № ХК0782/299/АВ від 12.07.2018 заступником начальника Головного управління Держпраці у Харківській області складено постанову № ХК0782/299/АВ/П/ТД-ФС від 30.07.2018, якою до ФОП ОСОБА_3 застосовано штраф в розмірі 111690,00 грн.

Не погоджуючись із діями Головного управління Держпраці у Харківській області щодо проведення заходу державного контролю шляхом інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_3 та постановою № ХК0782/299/АВ/П/ТД-ФС від 30.07.2018, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Щодо вирішення спірних правовідносин по суті, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 259 Кодексу законів про працю України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Державна служба України з питань праці є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов'язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб (п. 1 затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 року № 96 Положення про Державну службу України з питань праці (далі - Положення № 96).

Згідно пп. 6 п. 4 вказаного Положення № 96 Держпраці відповідно до покладених на неї завдань здійснює державний нагляд (контроль) за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю.

Пунктом 7 Положення передбачено, що Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов'язки та відповідальність суб'єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначені Законом України від 05.04.2007 № 877-V "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" (далі - Закон № 877-V).

Згідно зі ст.1 вказаного Закону, державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб'єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища. Заходи державного нагляду (контролю) - планові та позапланові заходи, які здійснюються шляхом проведення перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та інших дій.

Частиною 3 статті 6 Закону № 877-V передбачено, що суб'єкт господарювання повинен ознайомитися з підставою проведення позапланового заходу з наданням йому копії відповідного посвідчення (направлення) на проведення заходу державного нагляду (контролю).

Згідно з ч. 5 ст. 7 Закону № 877-V перед початком здійснення заходу посадові особи органу державного нагляду (контролю) зобов'язані пред'явити керівнику суб'єкта господарювання - юридичної особи, її відокремленого підрозділу або уповноваженій ним особі (фізичній особі - підприємцю або уповноваженій ним особі) посвідчення (направлення) та службове посвідчення, що засвідчує посадову особу органу державного нагляду (контролю), і надати суб'єкту господарювання копію посвідчення (направлення).

Посадова особа органу державного нагляду (контролю) без посвідчення (направлення) на здійснення заходу та службового посвідчення не має права здійснювати державний нагляд (контроль) суб'єкта господарювання. Суб'єкт господарювання має право не допускати посадових осіб органу державного нагляду (контролю) до здійснення заходу, якщо вони не пред'явили документів, передбачених цією статтею.

Судом встановлено, що з метою ознайомлення суб'єкта господарювання з підставами проведення інспекційного відвідування, направлення на проведення інспекційного відвідування прред'являлось уповноваженій особі ФОП ОСОБА_3 - ОСОБА_8, про що свідчить особистий підпис даної особи на направленні № 01.01-94/02.03/1735 від 04.07.2018.

Поряд з цим, суд вважає посилання представника позивача на необхідність надання при перевірці листа ДФС, який став підставою для проведення інспекційного заходу - необґрунтованим та безпідставним, оскільки нормами чинного законодавства не передбачено такого обов'язку для посадових осіб органу державного нагляду (контролю) перед початком здійснення заходу.

Постановою Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2017 року № 295 затверджено Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, який визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю (далі - об'єкт відвідування) (надалі - Порядок № 295).

У відповідності до приписів пунктів 2, 3 Порядку № 295 державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці. Інспекторами праці є посадові особи Держпраці та її територіальних органів, виконавчих органів рад (далі - органи контролю), посадовими обов'язками яких передбачено повноваження щодо здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю (далі - контрольні повноваження). Контрольні повноваження інспектора праці підтверджується службовим посвідченням встановленої Мінсоцполітики форми, що видається Держпраці.

Згідно пункту 5 Порядку № 295 5 інспекційні відвідування проводяться:

1) за зверненням працівника про порушення стосовно нього законодавства про працю;

2) за зверненням фізичної особи, стосовно якої порушено правила оформлення трудових відносин;

3) за рішенням керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин, прийнятим за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 4 - 7 цього пункту;

4) за рішенням суду, повідомленням правоохоронних органів про порушення законодавства про працю;

5) за повідомленням посадових осіб органів державного нагляду (контролю), про виявлені в ході виконання ними контрольних повноважень ознак порушення законодавства про працю;

6) за інформацією:

Держстату та її територіальних органів про наявність заборгованості з виплати заробітної плати;

ДФС та її територіальних органів про:

- невідповідність кількості працівників роботодавця обсягам виробництва (виконаних робіт, наданих послуг) до середніх показників за відповідним видом економічної діяльності;

- факти порушення законодавства про працю, виявлені у ході здійснення контрольних повноважень;

- факти провадження господарської діяльності без державної реєстрації у порядку, встановленому законом;

- роботодавців, що мають заборгованість із сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у розмірі, що перевищує мінімальний страховий внесок за кожного працівника;

Пенсійного фонду України та його територіальних органів про:

- роботодавців, які нараховують заробітну плату менше мінімальної;

- роботодавців, у яких стосовно працівників відсутнє повідомлення про прийняття на роботу;

- роботодавців, у яких протягом місяця кількість працівників, що працюють на умовах неповного робочого часу, збільшилась на 20 і більше відсотків;

- працівників, які виконують роботи (надають послуги) за цивільно-правовими договорами в одного роботодавця більше року;

- роботодавців, у яких стосовно працівників відсутні нарахування заробітної плати у звітному місяці (відпустка без збереження заробітної плати без дотримання вимог Кодексу Законів про працю України та Закону України "Про відпустки");

- роботодавців, у яких протягом року не проводилась індексація заробітної плати або сума підвищення заробітної плати становить менше суми нарахованої індексації;

- роботодавців, у яких 30 і більше відсотків працівників працюють на умовах цивільно-правових договорів;

- роботодавців з чисельністю 20 і більше працівників, у яких протягом місяця відбулося скорочення на 10 і більше відсотків працівників;

7) за інформацією профспілкових органів про порушення прав працівників, які є членами профспілки, виявлених в ході здійснення громадського контролю за додержанням законодавства про працю.

Звернення фізичних осіб, стосовно яких порушено правила оформлення трудових відносин, працівників і роботодавців може бути подане через уповноваженого представника.

Рішення про доцільність проведення відповідних заходів з підстав, визначених підпунктами 5 - 7 цього пункту та пунктом 31 цього Порядку, приймає керівник органу контролю, його заступник.

Згідно до пункту 6 Порядку № 295 під час підготовки до проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування інспектор праці, якщо тільки він не вважатиме, що це завдасть шкоди інспекційному відвідуванню або невиїзному інспектуванню, може одержати інформацію та/або документи, що стосуються предмета інспекційного відвідування чи невиїзного інспектування, від об'єкта відвідування, державних органів, а також шляхом проведення аналізу наявної (загальнодоступної) інформації про стан додержання законодавства про працю.

Відповідно до пункту 10 Порядку № 295 тривалість інспекційного відвідування, невиїзного інспектування не може перевищувати 10 робочих днів, для суб'єктів мікропідприємництва та малого підприємництва - двох робочих днів.

Як вбачається з матеріалів справи інспекційне відвідування діяльності ФОП ОСОБА_3 проводилось 2 дні (09.07.2018 та 12.07.2019).

Відповідно до пунктів 16, 17 Порядку № 295 у разі створення об'єктом відвідування перешкод у діяльності інспектора праці (відмова у допуску до проведення відвідування (ненадання інформації, необхідної для проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування; перешкода в реалізації інших прав, передбачених пунктом 11 цього Порядку), відсутності об'єкта відвідування або уповноваженої ним особи за місцезнаходженням (адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, інших документах, що стали підставою для проведення відвідування), відсутності документів, ведення яких передбачено законодавством про працю, складається акт про неможливість проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування із зазначенням відповідних причин, який за можливості підписується керівником об'єкта відвідування або іншою уповноваженою особою. Копія акта, зазначеного у пункті 16 цього Порядку, надсилається органам, яким підпорядкований об'єкт відвідування (за наявності), для вжиття заходів з усунення перешкод і забезпечення присутності об'єкта відвідування за своїм місцезнаходженням.

У разі відсутності документів, ведення яких передбачено законодавством про працю, об'єкту відвідування надсилається копія акта про неможливість проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування та письмова вимога із зазначенням строку поновлення документів. На час виконання такої вимоги строк проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування зупиняється.

Суд зазначає, що відповідно до пункту 12 Порядку № 295 вимога інспектора праці про надання об'єктом відвідування для ознайомлення документів та/або їх копій чи витягів з документів, пояснень, доступу до приміщень, організації робочого місця, внесена в межах повноважень, є обов'язковою для виконання.

На вказану вище вимогу позивачем надано лише договір субаренди нежитлового приміщення № 06-06-18/1 від 01.06.2018.

Відповідно до пункту 19, 20 Порядку № 295 за результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складаються акт і у разі виявлення порушень законодавства про працю - припис про їх усунення. Акт складається в останній день інспекційного відвідування або невиїзного інспектування у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, що його проводив, та керівником об'єкта відвідування або його уповноваженим представником.

Пунктом 29 Порядку № 295 передбачено, що заходи до притягнення об'єкта відвідування та його посадових осіб до відповідальності за використання праці неоформлених працівників, несвоєчасну та не у повному обсязі виплату заробітної плати, недодержання мінімальних гарантій в оплаті праці вживаються одночасно із внесенням припису незалежно від факту усунення виявлених порушень у ході інспекційного відвідування або невиїзного інспектування.

Згідно з підпунктом 54 пункту 4 Положення № 96 Держпраці відповідно до покладених на неї завдань накладає у випадках, передбачених законом, штрафи за порушення законодавства, невиконання розпоряджень посадових осіб Держпраці.

Враховуючи викладені норми, суд приходить до висновку, що відповідач при проведенні заходу державного контролю шляхом інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_3 діяв з дотриманням норм чинного законодавства України.

Статтею 265 КЗпП України передбачена відповідальність за порушення законодавства про працю.

Так, відповідно до частини 2 вказаної статті КЗпП юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі: фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення; порушення встановлених строків виплати заробітної плати працівникам, інших виплат, передбачених законодавством про працю, більш як за один місяць, виплата їх не в повному обсязі - у трикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення; недотримання мінімальних державних гарантій в оплаті праці - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення; недотримання встановлених законом гарантій та пільг працівникам, які залучаються до виконання обов'язків, передбачених законами України "Про військовий обов'язок і військову службу", "Про альтернативну (невійськову) службу", "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення; недопущення до проведення перевірки з питань додержання законодавства про працю, створення перешкод у її проведенні - у трикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення; вчинення дій, передбачених абзацом шостим цієї частини, при проведенні перевірки з питань виявлення порушень, зазначених в абзаці другому цієї частини, - у стократному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення; порушення інших вимог трудового законодавства, крім передбачених абзацами другим - сьомим цієї частини, - у розмірі мінімальної заробітної плати.

Як встановлено судом, підставою для винесення спірної постанови стало те, що ФОП ОСОБА_3 порушено норми частини 1, 3 статті 24 КЗпП України, а саме, зафіксовано факт допущення працівника до роботи без укладення трудового договору, чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

В судовому засіданні представник відповідача повідомив, що під час виходу посадовими особами Головного управління Держпраці у Харківській області 09.07.2018 (в перший день інспекційного відвідування) за місцем здійснення господарської діяльності ФОП ОСОБА_3: АДРЕСА_2, магазин "Sim'ka" встановлено, що в магазині знаходилась особа (ОСОБА_7), який від письмових пояснень відмовився, але, в усній бесіді зазначив, що працює в магазині "Sim'ka" приблизно два місяці на посаді продавця - консультанта.

Суд звертає увагу на те, що вказане твердження підтверджується наявними в матеріалах справи поясненнями даної особи, які він надав Головному управління ДФС у Харківській області 13.06.2018. Так, з вказаних пояснень вбачається, що ОСОБА_7 працює у ФОП ОСОБА_3 стажером з 10:00 год. до 20:00 год без укладення трудового договору.

Також, у другий день інспекційного відвідування посадовими особами Головного управління Держпраці у Харківській області повторно зафіксовано, що продаж товарів в магазині "Sim'ka" здійснював ОСОБА_7

Крім того, суд зауважує, що трудовий договір, укладений між ФОП ОСОБА_3 та ОСОБА_7 позивачем ані під час проведення інспекційного відвідування, ані під час розгляду даної справи не надано.

Суд також зазначає, що наданий позивачем договір суборенди приміщення, не може слугувати підставою для спростування факту порушення трудового законодавства, оскільки позивачем не надано першочергового договору оренди, який би надавав право передачі приміщення у суборенду третім особам.

Одночасно позивачем не надано доказів в підтвердження нездійснення ним підприємницької діяльності в зазначеному вище приміщені, за адресою АДРЕСА_2.

Натомість розрахунковий документ (а.с. 89), свідчить, що за зазначеною адресою здійснює діяльність позивач та РРО зареєстрований саме на нього.

Таким чином, враховуючи зібрані по справі докази у їх сукупності та викладені обставини, суд приходить до висновку, що відповідачем правомірно застосовано штраф до позивача в розмірі 111690,00 грн за порушення частини 1, 3 статті 24 КЗпП України, а постанова Головного управління Держпраці у Харківській області № ХК0782/299/АВ/П/ТД-ФС від 30.07.2018 винесена у межах та у спосіб, встановлені чинним законодавством України.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача

Згідно з частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 є необґрунтованими, а отже, задоволенню не підлягають.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 (місцезнаходження - АДРЕСА_1, ідентифікаційний код - НОМЕР_1) до Головного управління Держпраці у Харківській області (місцезнаходження - вул. Алчевських, буд. 40, м. Харків, 61002, ідентифікаційний код - 39779919) про визнання протиправними дій та скасування постанови - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 26 квітня 2019 року.

Суддя А.С. Мороко