Справа № 120/1254/19-а
Суддя: Мультян Марина Бондівна
Дата ухвалення: 2019-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про забезпечення адміністративного позову

м. Вінниця

25 квітня 2019 р. Справа № 120/1254/19-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Мультян Марини Бондівни розглянувши заяву Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Вінницягаз" про забезпечення позову у справі за позовом Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Вінницягаз» до Головного управління Держпродспоживслужби у Вінницькій області про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Вінницького окружного адміністративного суду знаходиться адміністративна справа за позовом Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Вінницягаз» до Головного управління Держпродспоживслужби у Вінницькій області про визнання протиправною та скасування постанови.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 15 квітня 2019 року відкрито провадження у адміністративній справі, розгляд адміністративної справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження.

24 квітня 2019 року на адресу Вінницького окружного адміністративного суду від Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Вінницягаз" надійшла заява про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення штрафу у розмірі 7650617 гривень 30 копійок на підставі Постанови Головного управління Держпродспоживслужби у Вінницькій області № 2 від 27 березня 2019 року.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову зазначено, що дії Головного управління Держпродспоживслужби у Вінницькій області в частині ініціювання звернення до органів державної виконавчої служби з примусового стягнення з Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Вінницягаз" штрафу у розмірі 7650617 гривень 30 копійок згідно Постанови Головного управління Держпродспоживслужби у Вінницькій області № 2 від 27 березня 2019 року порушує права товариства, зокрема в частині права на оскарження рішення контролюючого органу державної влади.

Визначаючись щодо заяви про забезпечення позову, суд виходив з такого.

Згідно з ч. 2 ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України), забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

У силу ч. 1 ст. 151 КАС України, позов може бути забезпечено:

1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

3) встановленням обов'язку відповідача вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

При вирішенні питання про забезпечення позову, суд має надати оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення адміністративного суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

У ч. 2 ст. 151 КАС України передбачено, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Із системного аналізу вимог наведених норм слідує, що заходи забезпечення позову повинні відповідати і бути співмірними заявленим позовним вимогам, безпосередньо пов'язаними з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення. Заявник обов'язково повинен обґрунтувати своє клопотання і з цією метою подати докази наявності фактичних обставин, з якими пов'язує застосування певного заходу забезпечення позову. Доказами у даному випадку вважатимуться будь-які відомості, що вказують на ймовірне порушення чиїхось прав (свобод, інтересів) під час провадження у справі. При цьому тягар доказування при розгляді клопотання покладається виключно на заявника.

Окрім цього, суд вважає за необхідне зазначити, що сам факт подання адміністративного позову не може бути підставою для забезпечення адміністративного позову.

В ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Суд зазначає, що існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або неможливість захисту цих прав, свобод та інтересів без вжиття таких заходів чи необхідність докладання значних зусиль та витрат для їх відновлення, як підстава для забезпечення адміністративного позову, полягає в тому, що на момент подання такого позову у позивача наявні обґрунтовані підстави, підтверджені належними та допустимими доказами, вважати можливим настання юридичних фактів, які призведуть до порушення його прав та законних інтересів.

Таким чином, при вирішенні питання про забезпечення адміністративного позову з вказаних підстав, суд повинен оцінити обґрунтованість доводів позивача та дослідити: наявність зв'язку між заявленими заходами забезпечення позову та предметом позову; ймовірність порушення або ускладнення захисту прав, свобод та інтересів позивача у разі невжиття заходів забезпечення позову; відсутність порушення прав, свобод та інтересів третіх осіб у зв'язку із вжиттям заходів забезпечення позову.

Поряд із цим, при вирішенні питання про забезпечення позову суду необхідно враховувати співмірність заходів забезпечення адміністративного позову фактичним обставинам у даній справі та змісту заявлених позовних вимог. Тобто, заходи забезпечення адміністративного позову мають бути спрямовані на збалансування інтересів сторін до завершення судового розгляду справи.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 34 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.

Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у випадках передбачених пунктами 2, 3 і 5 частини першої статті 34 цього Закону, - до розгляду питання по суті.

Позивач в поданій до суду заяві вказує, що, Головним управління Держпродспоживслужби у Вінницькій області ініційовано звернення до органів державної виконавчої служби з примусового стягнення з Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Вінницягаз" штрафу у розмірі 7650617 гривень 30 копійок згідно постанови Головного управління Держпродспоживслужби у Вінницькій області № 2 від 27 березня 2019 року. В свою чергу заступником начальника Староміського відділу державної виконавчої служби міста Вінниці Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області відкрито виконавче провадження з виконання постанови Головного управління Держпродспоживслужби у Вінницькій області № 2 від 27 березня 2019 року про стягнення з позивача штрафу у розмірі 7650617 гривень 30 копійок (ВП №58957421 від 22 квітня 2019 року).

Обґрунтовуючи підстави для забезпечення позову позивач зазначає, що відкриття виконавчого провадження з виконання постанови Головного управління Держпродспоживслужби у Вінницькій області № 2 від 27 березня 2019 року створює небезпеку та складність у подальшому, без вжиття таких заходів, відновити права, свободи та інтереси позивача.

Отже, вимоги заяви про забезпечення позову є співрозмірним заявленим позовним вимогам та обставинам справи.

При цьому, суд зазначає, що вжиття заходів забезпечення позову не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямоване лише на збереження існуючого становища до розгляду справи по суті та набрання законної сили рішенням суду у даній справі.

Заходи забезпечення адміністративного позову у такий спосіб, який просить позивач, відповідають предмету адміністративного позову та, водночас, застосовуючи заходи забезпечення позову судом не розглядається питання правомірності заявлених позовних вимог і наявності обставин як підстав для задоволення позову. У даному випадку судом встановлюється саме існування спору та обрано адекватні заходи для забезпечення позову, які будуть діяти до моменту вступу у законну силу судового рішення.

Конституційний Суд України у п. 9 мотивувальної частини рішення від 30 січня 2003 №3-рп/2003 у справі № 1-12/2003 наголошує на тому, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Нормами ст. 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, та застосовує його з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Відтак, вжиті судом заходи забезпечення позову відповідають меті застосування інституту забезпечення адміністративного позову, та є ефективним засобом до вирішення справи по суті.

З огляду на вказані обставини, суд вважає за доцільне задовольнити заяву Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Вінницягаз" про забезпечення позову в адміністративній справі.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 9, 150, 151, 154, 243, 248, 256 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Вінницягаз" про забезпечення позову - задовольнити.

Зупинити проведення виконавчих дій по стягненню штрафу у розмірі 7650617 (сім мільйонів шістсот пятдесят тисяч шістсот сімнадцять) гривень 30 копійок на підставі виконавчого документу постанови Головного управління Держпродспоживслужби у Вінницькій області № 2 від 27 березня 2019 року до набрання законної сили рішення прийнятим в адміністративній справі № 120/1254/19-а.

Копію ухвали про забезпечення позову негайно надіслати заявнику, всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову.

Ухвала з питань забезпечення адміністративного позову може бути оскаржена. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Мультян Марина Бондівна