Справа № 640/6916/19
Суддя: Скочок Т.О.
Дата ухвалення: 2019-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

24 квітня 2019 року м. Київ № 640/6916/19

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Скочок Т.О., ознайомившись з позовною заявою та доданими до неї матеріалами

ОСОБА_1
до Верховного Суду України Верховного Суду Державної казначейської служби України
про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії, стягнення заборгованості із заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати, відшкодування матеріальної та моральної шкоди
В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулась ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) з позовом до Верховного Суду України, Верховного Суду та Державної казначейської служби України, в якому просить суд:

- визнати протиправними/незаконними та такими, що грубо порушують трудове законодавство дії щодо недопущення позивача до робочого місця, перешкоджанні у виконанні посадових обов'язків, невиплати заробітної плати та інших нарахувань передбачених чинним законодавством про оплату праці, невиконання вимог статті 22 Закону України «Про державну службу»;

- стягнути з відповідачів на користь позивача 180 тис. 890 грн 24 коп. заробітної плати (заборгованість за період з 1 липня 2018 року до 31 березня 2019 року), 6 тис. 934 грн 02 коп. компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати, 13 тис. 287 грн. 84 коп. на відшкодування майнової шкоди, а також 200 тис. грн. на відшкодування моральної шкоди, шляхом стягнення з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України;

- зобов'язати відповідачів вчинити дії, якими допустити позивача до робочого місця та виконання посадових обов'язків, сплатити (перерахувати) до бюджету податок з доходу та військовий збір (пункт 16-1 підрозділу 10 розділу XX ПК України), виконати вимоги статті 22 Закону України «Про державну службу».

Відповідно до ч. 1 і 2 ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України), суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи: 1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; 2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); 3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; 4) належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; 5) позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); 6) немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі.

Вимоги до позовної заяви та доданих до неї документів визначені у ст. 160 і 161 цього Кодексу.

Так, нормою ч. 1 ст. 160 КАС України визначено, що у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Також згідно із п. 4 ч. 5 ст. 160 КАС України в позовній заяві обов'язково зазначаються, зокрема, зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів.

Під змістом позовних вимог розуміються запропоновані позивачем способи судового захисту свого права, свободи чи інтересу. При цьому, способи судового захисту визначені у ст. 5 цього ж Кодексу.

У контексті з наведеним суд звертає увагу позивача на те, що позовна заява повинна містити максимально чітко і зрозуміло сформовані позовні вимоги.

Дослідивши зміст поданої позовної заяви суд встановив, що заявлені позивачем позовні вимоги у п. 4 прохальної частини позову сформульовані нечітко, а саме: позивачем не ідентифіковано відповідачів, до яких пред'явлено такі вимоги, - до всіх трьох відповідачів чи до окремо визначених суб'єктів владних повноважень з наведеного переліку відповідачів.

Крім того, в силу припису ч. 3 ст. 161 КАС України, до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону. Тобто, за змістом наведеної процесуальної норми, в якості документального доказу підтвердження факту сплати судового збору, до позовної заяви додається саме оригінал платіжного документу, а не його копія.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 №3674-VІ (у редакції чинній станом на день звернення позивача із цим позовом до суду, тобто, чинній з 01.01.2019) судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до пп. 1 п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону №3674-VІ за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою справляється судовий збір у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а за подання адміністративного позову майнового характеру - 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При цьому, абз. 1 ч. 3 ст. 6, ст. 7 Закону №3674-VІ передбачено, що за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Судовий збір справляється з урахуванням загальної суми позову також у разі подання позову одним позивачем до кількох відповідачів.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» від 23.11.2018 №2629-VIII передбачено, що з 1 січня 2019 року встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб в розмірі 1 921 гривні.

Пільги щодо сплати судового збору визначені ст. 5 Закону №3674-VІ (зокрема, в силу п. 1 ч. 1 вказаної статті Закону, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі).

Окремо ч. 2 ст. 3 цього ж Закону визначені випадки, коли судовий збір не справляється. Так, відповідно до п. 13 ч. 2 ст. 3 Закону №3674-VІ судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду.

Судом встановлено, що позивачем в адміністративному позові заявлено як позовні вимоги немайнового характеру (основні), а саме: про визнання протиправними дій, так і позовні вимоги майнового характеру, зокрема, вимоги про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, всього на загальну суму 213 287,84 грн. (до яких не застосовуються пільги передбачені п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір»). Щодо інших позовних вимог немайнового характеру (а саме - про зобов'язання вчинити дії) суд дійшов висновку, що така позовна вимога відповідно до п. 23 ч. 1 ст. 4 КАС України є похідною.

Таким чином, відповідно до вищенаведених норм Законів №3674-VІ і №2246-VIII сума судового збору, яку має сплатити позивач при зверненні до адміністративного суду із цим позовом становить 2 901,28 грн. (768,40 грн. + 2 132,88 грн.).

Дослідивши зміст позовної заяви та додатки до неї суд встановив, що позивачем не надано до суду документу про сплату судового збору. Водночас в тексті своєї позовної заяви позивач посилалася на норми п. 1 ч. 1 ст. 5, п. 13 ч. 2 ст. 3 Закону №3674-VІ, як на підстави для звільнення від сплати судового збору в частині заявлених вимог про стягнення заборгованості із заробітної плати та компенсації за втрату частини доходу та відшкодування шкоди. Крім того, в частині решти заявлених позовних вимог (про визнання протиправними дій) позивач просила звільнити її від сплати судового збору на підставі ст. 8 Закону України «Про судовий збір», у зв'язку з тяжким матеріальним становищем. На підтвердження наведеної обставини позивач серед іншого надала суду роздруківку електронних відомостей з ДРФОПП від 07.03.2019 за період з І-го по 4-ий квартали 2018 року, за даними якої сукупно виплачений позивачу за 3-и квартали 2018 року склав 230 782,81 грн.

Ознайомившись з позовною заявою та оглянувши надані з нею матеріали, суд дійшов висновку, що позивачем не наведено достатніх доводів та обставин, що дають підстави для задоволення клопотання про звільнення від сплати судового збору в частині заявлених вимог про відшкодування матеріальної та моральної шкоди згідно п. 13 ч. 2 ст. 3 Закону №3674-VІ.

Що стосується питання наявності підстав для звільнення позивача від сплати судового збору за поданим позовом в частині вимог про визнання протиправними дій та відшкодування шкоди на підставі норм ст. 8 Закону України «Про судовий збір», то суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 133 КАС України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк. Якщо у строк, встановлений судом, судові витрати не будуть оплачені, позовна заява залишається без розгляду або витрати розподіляються між сторонами відповідно до судового рішення у справі, якщо сплату судових витрат розстрочено або відстрочено до ухвалення судового рішення у справі.

Пунктами 1 і 3 ч. 1 ст. 8 Закону №3674-VI регламентовано, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров'ю.

Вищий адміністративний суд України у постанові Пленуму від 23.01.2015 №2 «Про практику застосування адміністративними судами положень Закону України від 8 липня 2011 року №3674-VI «Про судовий збір» зазначив, що визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень майнового стану сторони. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою на відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати.

Зазначена позиція узгоджується з позицією Верховного Суду України, викладеною в ухвалах від 28.09.2015 у справі №21-5496а15 та від 18.02.2016 у справі 826/6756/15.

Таким чином, зменшення розміру судового збору або звільнення від його сплати, відстрочення або розстрочення сплати судового збору є правом суду, заява сторони розглядається виходячи з наведених в ній обставин, які підтверджені належними доказами.

З вищевикладеного вбачається, що єдиною підставою для задоволення клопотання є врахування майнового стану сторони, обґрунтування цих обставин, які свідчать про неможливість оплати судового збору, покладається на сторону, яка звертається з заявою.

Суд встановив, що за даними наданих позивачем відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків, сформованих 07.03.2019, сукупно виплачений позивачці дохід за 3-и квартали 2018 року становить 230 782,51 грн. Інформацію про розмір отриманого позивачем доходу за 4-ий квартал 2019 року або про відсутність нарахування та виплати доходів за період саме 4-ий квартал 2018 року вказані Відомості не містять. Таким чином, визначена судом вище до сплати сума судового збору в розмірі 2 901,28 грн. не перевищує 5% розмір доходу виплаченого позивачу за 2018 рік.

Інших документальних доказів на підтвердження обставин відсутності у позивача сталих джерел доходу за період з 4-го кварталу 2018 року по 1-ий квартал 2019 року (зокрема, інших доходів ніж заробітна плата) до матеріалів позову не надано.

У зв'язку з цим, відповідно до наявних у позові матеріалів суд наразі не вбачає підстав для звільнення позивача від сплати судового збору у розмірі 2 901,28 грн. за поданим позовом. При цьому, суд не бере до уваги надані позивачем роздруківки «monobank», оскільки зі змісту таких не можливо встановити особу позичальника коштів, підстави та суму отриманих коштів банку.

Згідно з ч. 1 ст. 169 КАС України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

З огляду на викладене суд приходить до висновку, що позовна заява не відповідає вищевказаним вимогам положень ст.ст. 160, 161 КАС України і позивачу належить усунути вищенаведені недоліки у семиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали шляхом подання до суду із супровідним листом: уточненої позовної заяви, приведеної у відповідність до вимог п. 4 ч. 5 ст. 160 КАС України, з урахуванням зауважень суду, - у кількості примірників відповідно до кількості учасників справи; оригіналу документу про сплату позивачем судового збору у розмір 2 901,28 грн. за подання цього позову до Окружного адміністративного суду міста Києва або додаткових документальних доказів на підтвердження обставин відсутності у позивача сталих джерел доходу за період з 4-го кварталу 2018 року по 1-ий квартал 2019 року (в т.ч. пасивних доходів).

Керуючись ст.ст. 160, 161, 169, 248 КАС України, Окружний адміністративний суд м. Києва -

У Х В А Л И В:

1. Залишити позовну заяву ОСОБА_1 без руху.

2. Встановити позивачу семиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для усунення недоліків позовної заяви.

3. Попередити позивача про те, що у випадку не усунення недоліків позовної заяви, позовна заява буде повернута йому відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України.

4. Копію ухвали невідкладно надіслати особі, що звернулася із позовною заявою.

Ухвала набирає законної сили після її підписання суддею відповідно до ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України, та оскарженню не підлягає.

Суддя Т.О. Скочок