Справа № 360/1725/19
Суддя: К.О. Пляшкова
Дата ухвалення: 2019-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

24 квітня 2019 року СєвєродонецькСправа № 360/1725/19

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Пляшкова К.О., перевіривши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Луганській області про зобовязання надати дозвіл на розробку проекту відводу земельної ділянки,

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду 19 квітня 2019 року надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Луганській області, з такими вимогами:

- зобовязати відповідача надати позивачу дозвіл на розробку проекту відносно відводу земельної ділянки площею 2 га, розташованого за межами населеного пункту на території Врубівської селищної ради Попаснянського району Луганської області, який входить до складу земельного ділянки загальною площею 27,8116 га згідно викопіюванням з кадастрової картки від 14.11.2017 та передачі позивачу зазначеної ділянки у власність.

За приписами пунктів 3 та 6 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суддя після одержання позовної заяви зясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу, чи немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Перевіривши матеріали адміністративного позову, суд встановив таке.

Згідно з частиною першою статті 15 КАС України судочинство і діловодство в адміністративних судах провадиться державною мовою.

Відповідно до частини першої статті 10 Конституції України державною мовою в Україні є українська мова.

Згідно з частиною першою статті 12 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судочинство і діловодство в судах України проводиться державною мовою.

Частинами першою та третьою статті 14 Закону України «Про засади державної мовної політики» судочинство в Україні у цивільних, господарських, адміністративних і кримінальних справах здійснюється державною мовою. Сторони, які беруть участь у справі, подають до суду письмові процесуальні документи і докази, викладені державною мовою.

Як зазначив Конституційний Суд України у рішенні від 14 грудня 1999 року у справі №10-рп/99, українська мова як державна є обов'язковим засобом спілкування на всій території України при здійсненні повноважень органами державної влади та органами місцевого самоврядування (мова актів, роботи, діловодства, документації тощо), а також в інших публічних сферах суспільного життя, які визначаються законом (частина пята статті 10 Конституції України).

Відповідно до частини третьої статті 7 Закону України «Про засади державної мовної політики» до кожної мови, визначеної у частині другій цієї статті (зокрема і російської мови), застосовуються заходи, спрямовані на використання регіональних мов або мов меншин, що передбачені у цьому Законі, за умови, якщо кількість осіб - носіїв регіональної мови, що проживають на території, на якій поширена ця мова, становить 10 відсотків і більше чисельності її населення.

За рішенням місцевої ради в окремих випадках, з урахуванням конкретної ситуації, такі заходи можуть застосовуватися до мови, регіональна мовна група якої становить менше 10 відсотків населення відповідної території.

Тобто, обов'язковою умовою для здійснення судочинства в Україні регіональною мовою (мовами) є її поширення як такої на відповідній території України згідно з рішенням місцевої ради.

Водночас, на території міста Сєвєродонецьк, Луганська область російська мова як регіональна мова відповідним рішенням місцевої ради поширена не була.

Оглядом позовної заяви вбачається, що позовна заява викладена російською мовою.

Таким чином, позовна заява повинна бути викладена держаною (українською) мовою.

Аналогічну за змістом правову позицію викладено Верховним Судом в ухвалах від 14.01.2019 у справі № 233/666/17; від 12.02.2019 у справі № 826/14788/17, від 27.02.2019 у справі № 826/19129/16.

Відповідно до пунктів 2, 4 частини п`ятої статті 160 КАС України в позовній заяві зазначається:

- повне найменування (для юридичних осіб) або імя (прізвище, імя та по батькові для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України); реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), відомі номери засобів звязку, офіційна електронна адреса або адреса електронної пошти.

- зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів.

Як слідує з позовної заяви, у порушення вищевказаної норми, позивачем у позовній заяві не повністю зазначено ідентифікаційні данні відповідача, а саме: код юридичної особи відповідача в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України.

Отже, позивачу необхідно надати належним чином оформлений адміністративний позов із зазначенням повних ідентифікаційних відповідача, відповідно до пункту 2 частини пятої статті 160 КАС України, а саме: код юридичної особи відповідача в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України.

Право на звернення до суду та способи судового захисту визначаються статтею 5 КАС України.

Так відповідно до частини першої статтею 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю субєкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:

1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;

2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

3) визнання дій субєкта владних повноважень протиправними та зобовязання утриматися від вчинення певних дій;

4) визнання бездіяльності субєкта владних повноважень протиправною та зобовязання вчинити певні дії;

5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) субєкта владних повноважень;

6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - субєкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Як слідує з позовної заяви позивачем в прохальній частині заявлені позовні вимоги про зобовязання відповідача надати позивачу дозвіл на розробку проекту відносно відводу земельної ділянки площею 2 га, розташованого за межами населеного пункту на території Врубівської селищної ради Попаснянського району Луганської області, який входить до складу земельного ділянки загальною площею 27,8116 га згідно з викопіюванням кадастрової картки від 14.11.2017 та передачі позивачу зазначеної ділянки у власність. При цьому позивачем не заявлено вимоги про визнання протиправним та скасування рішення, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень в наслідок прийняття, вчинення або навпаки невчинення яких відбулось порушення прав позивача, про захист яких він просить шляхом зобовязання відповідача вчинити певні дії.

Отже виходячи зі змісту положень статті 5 КАС України виклад позовних вимог не узгоджуються з вимогами зазначеної статті КАС України.

Таким чином, позивачу слід викласти позовні вимоги, узгодивши їх зміст з положеннями частини першої статті 5 КАС України.

Крім того, відповідно до пункту 5 частини першої статті 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви зясовує чи позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Строк звернення до адміністративного суду визначається статтею 122 КАС України.

Згідно з частиною першою статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (частина друга статті 122 КАС України).

Відповідно до частини третьої статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини шостої статті 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов'язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

З огляду матеріалів справи вбачається, що позивач дізнався про порушення своїх прав з листа відповідача від 03.07.2018 № С-1343/0-688/0/37-18, в якому зазначена відмова про надання позивачу дозволу на розробку проекту, доказів на підтвердження дати отримання зазначеного листа до суду позивачем не додано.

Крім того, навіть зважаючи на датування відповіді Головного управління Держгеокадастру у Луганській області 03.07.2018 № С-1343/0-688/0/37-18 вбачається, що позивачем пропущено шестимісячний строк звернення.

Заяви про поновлення строку звернення та доказів поважності причин його пропуску до суду не надано, а лише в прохальній частині позовної заяви звернено до суду прохання про поновлення строку.

Ненадання обґрунтованої заяви з відповідними доказами унеможливлює дотримання судом вимог пункту 5 частини першої статті 171 КАС України.

Отже позивачу слід надати обґрунтовану заяву про поновлення цього строку зі всіма належними доказами поважності причин його пропуску, а також докази на підтвердження дати отримання листа Головного управління Держгеокадастру у Луганській області 03.07.2018 № С-1343/0-688/0/37-18.

Відповідно до частини першої статті 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом пяти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Зважаючи на вищевикладене, суд вважає за необхідне позовну заяву залишити без руху, з встановленням позивачу строку для усунення вказаних недоліків.

Керуючись статтями 79, 80, 94, 160, 161, 169, 241, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1, залишити без руху.

Позивачу протягом семи календарних днів з дня отримання даної ухвали надати суду:

- позовну заяву, викладену на державній (українській) мові та оформлену з дотриманням вимог статті 160 КАС України, разом з її копією для вручення відповідачу;

- обґрунтовану заяву про поновлення цього строку зі всіма належними доказами поважності причин його пропуску, а також докази на підтвердження дати отримання листа Головного управління Держгеокадастру у Луганській області 03.07.2018 № С-1343/0-688/0/37-18.

У разі ненадання вищевказаних документів позовна заява буде вважатися неподаною і підлягатиме поверненню.

Копію даної ухвали невідкладно надіслати позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не може бути оскаржена.

СуддяОСОБА_2