Справа № 127/3389/19
Суддя: Смілянець Е. С.
Дата ухвалення: 2019-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 127/3389/19

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Бойко В.М.

Суддя-доповідач - ОСОБА_1

17 квітня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Смілянця Е. С.

суддів: Сушка О.О. Залімського І. Г. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 26 березня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління державної міграційної служби України у Вінницькій області третьої особи - головного спеціаліста відділу організації запобігання нелегальної міграції, реадмісії та видворення УДМС України у Вінницькій області ОСОБА_3 про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :

в лютому 2019 року позивач, ОСОБА_2, звернувся у Вінницький міський суд Вінницької області з адміністративним позовом до Управління державної міграційної служби України у Вінницькій області третьої особи - головного спеціаліста відділу організації запобігання нелегальної міграції, реадмісії та видворення УДМС України у Вінницькій області ОСОБА_3 про визнання протиправним та скасування рішення №1 від 04 січня 2019 року головного спеціаліста відділу організації запобігання нелегальній міграції, реадмісії та видворення УДМС України у Вінницькій області ОСОБА_3 про примусове повернення з України громадянина ОСОБА_4 ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Вінницький міський суд Вінницької області рішенням від 26 березня 2019 року в задоволенні позову відмовив. Судове рішення мотивоване тим, що іноземець втратив законні підстави перебування на території України порушує міграційне законодавство Управлінням ДМС України у Вінницькій області прийнято рішення про примусове повернення позивача з території України, законно, обґрунтовано відповідно до Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" та Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, яка затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України 23.04.2012 № 353/271/150.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Аргументами на підтвердження вимог скарги зазначає, що при прийнятті оскаржуваного рішення не враховано, рівень володіння позивачем українською мовою, не був залучений перекладач, що унеможливило пояснення дійсним причин необхідності подальшого перебування на території України. Вважає, що він був позбавлений права давати пояснення рідною мовою, оскільки не зрозумів мову розгляду справи про адміністративне правопорушення.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача зазначив, що оскільки 26.06.2018 року термін посвідки на тимчасове проживання на території України громадянина ОСОБА_4 Чінгіз Ахварді огли закінчився, а отже враховуючи вимоги статті 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" він втратив підставу законного перебування на території України.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства (далі-КАС України), суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 17.04.2019, з урахуванням вимог ст. 311 КАС України, суд вирішив розглядати дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що рішенням №1 від 04 січня 2019 року прийнятим головним спеціалістом відділу організації запобігання нелегальній міграції, реадмісії та видворення УДМС України у Вінницькій області ОСОБА_3 вирішено примусово повернути з України громадянина ОСОБА_4 ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. В даному рішенні встановлено, що 27.06.2017 громадянину ОСОБА_4 Чінгіз Ахверді огли була видана посвідка на тимчасове проживання в Україні серія ТР 111865 з підстав воз'єднання із сімєю з особами, які є громадянами України. Термін дії посвідки на тимчасове проживання в Україні серія ТР 111865 один рік, а саме термін дії посвідки на тимчасове проживання закінчувався 26.06.2018. Відтак, оскільки 26.06.2018 термін посвідки на тимчасове проживання на території України громадянина ОСОБА_4 Чінгіз огли закінчився, а отже враховуючи статтю 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" він втратив підставу законного перебування на території України. У визначений термін позивач вчасно не звернувся до органу ДМВ У країни за місцем тимчасового проживання з приводу оформлення нової посвідки на тимчасове проживання.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України та Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» (далі Закон №3773-VІ).

Статтею 26 Конституції України передбачено, що іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов'язки, як і громадяни України, - за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Згідно ст.3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

В силу вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 7 ч.1 ст.1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено, що іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території України на законних підставах, - іноземці та особи без громадянства, які у встановленому законодавством чи міжнародним договором України порядку в'їхали в Україну та постійно або тимчасово проживають на її території, або тимчасово перебувають в Україні.

Відповідно до ч.3 ст.9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.

Згідно ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземця та осіб без громадянства» іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки країни чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані зими у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Відповідно до п. 16 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання, затвердженого постановою КМУ від 25 квітня 2018 року №322 встановлено, що документи для оформлення посвідки у тому числі замість втраченої або викраденої, її обміну подаються до державного підприємства, що належить до сфери управління ДМС, центру надання адміністративних послуг та територіальних органів/територіальних підрозділів ДМС за місцем проживання іноземця або особи без громадянства, а пункт 17 цього ж порядку встановлює, що документи для оформлення посвідки подаються не пізніше ніж за 15 робочих днів до закінчення встановленого строку перебування в Україні.

Пунктом 67 Порядку зазначено, що після закінчення строку дії посвідки іноземець та особа без громадянства зобовязані в семиденний строк зняти з реєстрації місце проживання та виїхати за межі України. При цьому посвідка здається до територіального органу/територіального підрозділу ДМС.

Приписами пунктів 1, 2 розділу 2 Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, яка затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України 23.04.2012 № 353/271/1501 встановлено, що рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства готує у двох примірниках посадова особа органу ДМС, органу охорони державного кордону та органу СБУ і затверджує начальник (заступник начальника) відповідного органу/підрозділу або особа, яка виконує його обовязки, за наявності підстав, зазначених у пункті 5 розділу І цієї Інструкції, з подальшим повідомленням щодо рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства упродовж 24 годин прокурора за територіальністю про підстави прийняття такого рішення.

Інформацію надсилають відомчою електронною поштою (факсимільним звязком):

- органи ДМС - до апарату ДМС;

- органи охорони державного кордону - до Адміністрації Держприкордонслужби;

- регіональні органи СБУ - до Центрального управління СБУ.

Рішення про примусове повернення оголошується іноземцю протягом 72 годин з дати його ухвалення, за винятком випадків, коли місцезнаходження іноземця не встановлено, в присутності перекладача та/або законного представника (на вимогу особи) під підпис та обліковується посадовою особою органу ДМС, органу охорони державного кордону та органу СБУ, яка уповноважена складати документи для примусового повернення, у журналі обліку прийнятих рішень про примусове повернення та видворення з України іноземців та осіб без громадянства (додаток 3).

У разі відмови іноземця від особистого підпису в рішенні про примусове повернення посадова особа робить про це запис у рішенні про примусове повернення в присутності двох свідків.

Як встановлено судом першої інстанції, до Управління ДМС України у Вінницькій області громадянин ОСОБА_4 Чінгіз Ахверді огли не звертався для обміну посвідки з підстав закінчення терміну дії, а тому з 26.06.2018 року він перебуває на території України з порушенням міграційного законодавства без будь-якого документа який би давав законне перебування на території України.

З метою забезпечення вимог законодавства про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, відповідно до ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» головним спеціалістом ВОЗНМРВ УДМС України у Вінницькій області 04.01.2019 року було винесено рішення про примусове повернення з України громадянин ОСОБА_4 ОСОБА_2.

Судом першої інстанції правомірно зазначено, щодо неврахування на думку позивача істотних обставин, що змушують залишитися на території України, а саме визнання потерпілим позивача у кримінальному провадженні № 80002728, оскільки Законом України «Про правовий статус іноземця та осіб без громадянства» не передбачено законного перебування на території України у звязку із визнанням іноземця потерпілим у кримінальній справі, також немає будь якого обмеження, щодо заборони виїзду з території України такого іноземця та прийняття стосовно нього рішення про примусове повернення та рішення про примусове видворення, що спростовує доводи позивача про незаконність оскаржуваного рішення.

Щодо доводів апеляційної скарги про ненадання позивачу перекладача, що унеможливило йому надати пояснення колегія суддів зазначає, що в матеріалах даної справи міститься розписка позивача від 04.01.2019 про повідомлення ОСОБА_2 про залишення території України, позивач зазначив, що суть постанови зрозуміла, перекладача не потребує, позивач в судовому засіданні від 25.03.2019 не заперечував, що ним про це зазначалось в розписці.

Позивач також в протоколі про адміністративне правопорушення від 22.12.2018 № 00562 серія: ПР МВН, вказав, що українську мову розуміє, перекладача не потребує, що спростовує доводи позивача про те, що відсутність перекладача, унеможливила пояснення ним дійсних причин необхідності подальшого перебування на території України. (а.с. 32)

Отже, висновок суду першої інстанції, що підстав надавати перекладача у працівників територіального органу ДМС не було, є правомірним, оскільки, п. 2 розділу 2 Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, яка затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України 23.04.2012 № 353/271/150 встановлено що, перекладач надається іноземцю у разі його вимоги, а з розписки від 04.01.2019 року про отримання рішення про примусове повернення іноземцем встановлено, що позивач зазначив, що перекладача не потребує.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем - Управлінням ДМС України у Вінницькій області 04.01.2019 року правомірно, відповідно до вимог закону оголошено громадянину ОСОБА_4 ОСОБА_2 рішення № 1 від 04.01.2019 року про примусове повернення з України та вручено йому один примірник рішення про, що свідчить відповідна розписка позивача від 04.01.2019 у якій він власноручно підписався про отримання примірника рішення та від послуг перекладача відмовився.

Отже, суд першої інстанції зробив правомірний висновок, що позовні вимоги ОСОБА_2 є необґрунтованими, не підтвердженими матеріалами справи та не підлягали задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 26 березня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_5 ОСОБА_6