Справа № 280/111/19
Суддя: Татаринов Дмитро Вікторович
Дата ухвалення: 2019-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

18 квітня 2019 року Справа № 280/111/19 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Татаринова Д.В., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1 (69096, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1)

до Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області (69107, місто Запоріжжя, пр. Соборний, б. 166, )

про скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області (далі - відповідач), в якому позивач просить суд скасувати рішення № про застосування штрафних фінансових санкцій або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 30 жовтня 2018 року Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 18 лютого 2019 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Справу призначено до розгляду на 12 березня 2019 року.

Ухвалою суду від 12 березня 2019 року справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного провадження з викликом сторін.

На підставі частини 4 статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України, разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно з частиною 4 статті 243 КАС судове рішення, постановлене у письмовому проваджені, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

За правилами частини 1 статті 258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Частиною 5 статті 250 КАС України встановлено, що датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Позовна заява обґрунтована тим, що рішення № про застосування штрафних фінансових санкцій або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 30 жовтня 2018 року складено необґрунтовано у незрозумілій для позивача формі. Вказує, що позивач необізнаний що є предметом порушення, що суперечить Закону України «Про збір та облік на загальнообовязкове державне соціальне страхування».

Просить суд задовольнити позовні вимогти у повному обсязі.

Представник Головного управління ДФС у Запорізькій області проти адміністративного позову заперечив з підстав, викладених у письмовому відзиві (вх.№ 9457 від 11 березня 2019 року), відповідно до якого зазначено, що ФОП ОСОБА_1 (код НОМЕР_1) перебуває на обліку як фізична особа-підприємець з 09 лютого 2006 року у Запорізькій ОДПІ (Відділення у Дніпровському районі м. Запоріжжя) 01 січня 2012 року і по теперішній час є платником єдиного податку III групи. Вказує, що ФОП ОСОБА_1 належним чином не виконувались норми статті 9 Закону України № 2464, а саме: єдиний внесок сплачено з порушенням законодавчо встановленого строку. Сума єдиного внеску своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені Законом України № 2464 є недоїмкою та стягується з нарахуванням пені та застосування штрафів. У відповідності з вимогами Закону України №2464-VI, за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.

Просить суд відмовити у задоволенні позовної заяви у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи суд встановив наступні обставини.

На підставі частини 10 та пункту 2 частини 11 статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08 липня 2010 року №2464VI, 30 жовтня 2018 року за несплату (не перехування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне) перерахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 21 липня 2015 року по 16 жовтня 2018 року ФОП ОСОБА_1 застосовану штрафну санкцію у розорі 3956,73 грн. (20% своєчасно не сплачених сум) та нараховану пеню в розмірі 3018,54 грн. (0,1 % суми недоплати за кожний день прострочення платежу) згідно рішення про застосування штрафних санкцій на нарахування пені за несплату (неперахування або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 30 жовтня 2018 року № НОМЕР_2.

Позивач вважаючи, що рішення № про застосування штрафних фінансових санкцій або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 30 жовтня 2018 року є протиправним та таким що не відповідає вимога чинного законодавства, звернувся до суду з позовною заявою.

Всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, дослідивши надані позивачем та відповідачем докази, суд приходить до наступних висновків.

Закон України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" від 08 липня 2010 року №2464-VІ (далі - Закон №2464-VІ) визначає правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 1 Закону № 2464-VI єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Згідно з положеннями частини 2 статті 8 та статті 12 Закону № 2464-VI, єдиний внесок не входить до системи оподаткування. Завданнями центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, є забезпечення адміністрування єдиного внеску шляхом його збору, ведення обліку надходжень від його сплати та здійснення контролю за сплатою єдиного внеску.

Платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування. Платник єдиного внеску зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок (пункт 4 частина 1 статті 4, пункт 1 частина 2 статті 6 Закону № 2464-VI).

Відповідно до частини 1 статті 8 Закону №2464-VІ розмір єдиного внеску для кожної категорії платників, визначених цим Законом, та пропорції його розподілу за видами загальнообов'язкового державного соціального страхування встановлюються з урахуванням того, що вони повинні забезпечувати застрахованим особам страхові виплати і соціальні послуги, передбачені законодавством про загальнообов'язкове державне соціальне страхування; фінансування заходів, спрямованих на профілактику страхових випадків; створення резерву коштів для забезпечення страхових виплат та надання соціальних послуг застрахованим особам; покриття адміністративних витрат із забезпечення функціонування системи загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Сплата єдиного внеску здійснюється у національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів для його зарахування. Єдиний внесок сплачується шляхом перерахування платником безготівкових коштів з його банківського рахунку (частини 5, 7 статті 9 Закону №2464-VІ).

За правилами частини 8 статті 9 Закону України N 2464-VI визначено, що платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

Відповідно до частин 2, 3 статті 25 Закону №2464-VІ у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов'язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею. Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

Так, відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрована як фізична особа підприємець 09 лютого 2006 року розділ витягу № від 18 квітня 2019 року: «Дані про реєстраційні дії», що спростовує твердження позивача, що до ОСОБА_1 протиправно застосовано норми Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування».

Згідно з частиною 10 статті 25 Закону № 2464-VI, на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу.

Пунктом 2 частини 11 статті 25 Закону № 2464-VI передбачено, що орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску штрафні санкції за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.

Відповідно до частини 13 статті 25 Закону № 2464-VІ нарахування пені, передбаченої цим Законом, починається з першого календарного дня, що настає за днем закінчення строку внесення відповідного платежу, до дня його фактичної сплати (перерахування) включно. У разі оскарження платником єдиного внеску вимоги про сплату недоїмки нарахування пені зупиняється з дня подання скарги до органу доходів і зборів або позову до суду.

Частиною 14 статті 25 Закону № 2464-VІ встановлено, що про нарахування пені та застосування штрафів, передбачених цим Законом, посадова особа органу доходів і зборів у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом, приймає рішення, яке протягом трьох робочих днів надсилається платнику єдиного внеску.

Суми пені та штрафів, передбачених цим Законом, підлягають сплаті платником єдиного внеску протягом десяти календарних днів після надходження відповідного рішення.

З аналізу викладених правових норм вбачається, що умовою для застосування до платника штрафних санкцій та нарахування пені є несвоєчасна сплата останнім єдиного внеску.

Відповідно до пункту 2 частини 2 розділу VII Інструкції «Про внесення змін до Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» затвердженого в Міністерстві юстиції України 30 травня 2018 року за №645/32097, на підставі даних інформаційної системи органів доходів і зборів, при застосуванні штрафів, зазначених у цьому підпункті, приймається одне рішення на всю суму сплаченої (погашеної) недоїмки, незалежно від періодів та кількості випадків сплати за вказані періоди.

Відповідно до інтегрованої картки ОСОБА_1 (як фізичних осіб-підприємців у тому числі які обраділи спрощену систему оподаткування та осіб, які проводять незалежну професійну діяльність) по коду платежу 7104000 у позивача станом на 21 липня 2015 року існує заборгованість зі сплати єдиного соціального внеску в сумі 3010,94 грн. У період з 21 липня 2015 року по 16 жовтня 2018 року ОСОБА_1 несвоєчасно сплачено ЄСВ на суму 19783,65 грн. на яку нарахована штрафну санкцію в сумі 3956,73 грн. (19783,65 грн. х 20%), відповідний розрахунок штрафних санкцій наведено у додатку до рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені щ несплату (неперахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску № від 30 жовтня 2018 року наявного в матеріалах справи.

Разом з тим, на суму недоїмки нарахована пеня за несвоєчасну сплату з розрахунку 01 % суми недоплати за кожний день прострочення платежу. За період з 21 липня 2015 року по 16 жовтня 2018 року у сумі 3018,54 грн.

Відповідно до частини 16 статті 25 Закону № 2464-VІ строк давності щодо нарахування, застосування та стягнення сум недоїмки, штрафів та нарахованої пені не застосовується, а тому контролюючі органи мають право нараховувати суми зобов'язання з єдиного внеску, що виникло, починаючи з моменту реєстрації платника єдиного внеску і до моменту виявлення контролюючим органом суми недоїмки.

Таким чином, суд зазначає, що вимога № про застосування штрафних фінансових санкцій або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 30 жовтня 2018 року визначена контролюючим органом на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів, що відповідає положенням Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування".

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу; в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, з'ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи вимоги законодавства України, суд висновує, що відповідач, приймаючи рішення № про застосування штрафних фінансових санкцій або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 30 жовтня 2018 року діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, а тому відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог.

З огляду на те, що позивачу відмовлено у задоволенні позову до органу владних повноважень, відсутні підстави для вирішення питання розподілу судових витрат згідно з статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 5, 9, 72, 77, 243-246, 255, 262 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 (69096, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) до Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області (69107, місто Запоріжжя, пр. Соборний, б. 166, ) про скасування рішення відмовити.

Відповідно до статті 255 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини 1 статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Перехідних положень КАС України рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 18 квітня 2019 року.

Суддя Д.В. Татаринов