Справа № 1340/4294/18
Суддя: Москаль Ростислав Миколайович
Дата ухвалення: 2019-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 1340/4294/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2019 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Москаля Р.М., за участі секретаря судового засідання Михалюк М.Ю., представника позивача ОСОБА_1, розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Львові адміністративну справу за позовом Головного управління ДФС у Львівській області до ОСОБА_2 про стягнення податкового боргу та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправною та скасування вимоги, зобовязання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Головне управління ДФС у Львівській області (далі ГУ ДФС у Львівській області) 19.09.2018 звернулося до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до ОСОБА_2 (далі ОСОБА_2Й.) про стягнення податкового боргу в сумі 143250,11 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідачка не сплатила суму узгодженого грошового зобов'язання по податку на доходи фізичних осіб та військового збору, визначеного самостійно у поданій податковій декларації про майновий стан і доходи за 2015 рік, у зв'язку з чим, за нею утворилася податкова заборгованість.

На виконання вимог частини 3 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України 21.09.2018 суд перевірив вказані у позовній заяві відомості про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1, 18.10.1957 р.н.) та отримав підтвердження відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ДМС України у Львівській області про достовірність цієї інформації (АДРЕСА_1; а.с.19).

Ухвалою від 16.10.2018 суддя відкрив провадження в адміністративній справі за позовом ГУ ДФС у Львівській області та вирішив розглянути таку справу за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Копію ухвали про відкриття провадження у справі надіслано учасникам справи, відповідачу запропоновано у пятнадцятиденний строк з дня одержання цієї ухвали подати суду відзив на позовну заяву, в якому вказати про визнання/заперечення позовних вимог. Скеровані на зареєстроване місце проживання відповідачки судові виклики повернуто поштою з відміткою про неможливість вручення адресату.

09.01.2019 ОСОБА_2 прибула в суд та ознайомилася з матеріалами адміністративної справи № 1340/4294/18, а 17.01.2019 подала зустрічний позов до Головного управління ДФС у Львівській області, відповідно до змісту якого, просить:

- зобовязати ГУ ДФС у Львівській області визнати відсутність податкової заборгованості у ОСОБА_2 у звязку з відсутністю доходу як бази оподаткування (нульовою базою оподаткування), що викликано будівництвом нею її працею та за її власні кошти отриманого у подарунок житлового будинку, оціночна вартість якого є базою оподаткування;

- визнати протиправним та скасувати виставлену ГУ ДФС у Львівській області податкову вимогу № 4763-17 від 20.12.2017, якою ОСОБА_2 визначено податковий борг перед бюджетом.

ОСОБА_2 стверджує, що предявлення зустрічного позову має прямий і безпосередній вплив на вирішення заявленого Головним управлінням ДФС у Львівській області первісного позову про стягнення податкового боргу. Зазначає, що у неї відсутній обєкт оподаткування, оскільки податкове зобовязання задеклароване у звязку із даруванням їй майна (будинку), котрий фактично був збудований за кошти її сімї.

Ухвалою від 25.01.2019 суд прийняв до розгляду зустрічний позов ОСОБА_2 до ГУ ДФС у Львівській області про визнання протиправною та скасування податкової вимоги, зобовязання вчинити дії та об'єднав його в одне провадження з первісним позовом ГУ ДФС у Львівській області до ОСОБА_2 про стягнення податкового боргу. Суд цією ухвалою також визнав поважними причини пропуску ОСОБА_2 строку звернення до суду із зустрічним позовом (а.с. 203-205).

ГУ ДФС у Львівській області позовні вимоги за первісним позовом підтримує, а проти зустрічного позову заперечує. Представник подав відзив на зустрічний позов, просить суд відмовити в задоволенні позовної заяви ОСОБА_2 в повному обсязі. Представник вказує, що заборгованість в сумі 143250,11 грн. виникла у звязку із несплатою самостійно визначених зобовязань в податковій декларації про майновий стан і доходи фізичних осіб за 2015 рік на загальну суму 143250,11 грн. Посилається на вимоги пункту 54.1 статті 54 ПК України та зазначає, що станом на 20.10.2017, день формування податкової вимоги грошове зобовязання ОСОБА_2 є узгодженим та у встановлені законом строки не сплачено.

ОСОБА_2 подала відповідь на відзив. Вимоги ГУ ДФС у Львівській області заперечує. Зазначає, що за суттю оподаткування до оподаткованого доходу платника податку включається (оподатковується) саме дохід особи, отриманий нею як платником податків. ОСОБА_2 зазначає, що у неї відсутній обєкт оподаткування, оскільки податкове зобовязання задеклароване у звязку із даруванням їй майна (будинку), котрий фактично був збудований її коштами та її сімї. Вважає таке оподаткування побудованого за власні кошти її сімєю будинку несправедливим повторним оподаткуванням.

12.02.2019 ОСОБА_2 подала заяву про збільшення розміру позовних вимог, окрім раніше заявлених позовних вимог також просила суд визнати протиправною та скасувати податкову декларацію ОСОБА_2 від 17.07.2017, на підставі якої ГУ ДФС у Львівській області виставило податкову вимогу № 4763-17 від 20.12.2017. Ухвалою від 12.02.2019, зафіксованою в протоколі судового засідання, суд на підставі пункту третього частини другої статті 45 КАС України не прийняв заяву про збільшення позовних вимог та повернув таку заявниці. Суд розцінив подання позивачкою за зустрічним позовом цієї заяви як зловживання своїми процесуальними правами. Суд констатував, що податкова декларація про майновий стан і доходи за 2015 рік від 17.07.2017 не є рішенням субєкта владних повноважень, а документом, що самостійно формується та подається платником податків до контролюючого органу. Тому суд розцінює такі вимоги ОСОБА_2 як подання очевидно безпідставного адміністративного позову.

За клопотанням позивачки суд розглянув справу № 1340/4294/18 за її відсутності (а.с. 243).

Суд заслухав пояснення учасників справи, дослідив долучені до матеріалів справи письмові докази, та встановив такі фактичні обставини справи і відповідні їм правовідносини:

18.07.2015 ОСОБА_3, ОСОБА_4 (дарувальники) уклали договір дарування житлового будинку, відповідно до якого ОСОБА_2 (обдаровувана) отримала в дар належний дарувальникам на праві приватної власності житловий будинок (літ. «А-2»), що знаходиться за адресою: місто Львів, вул. Зелена, буд. 359-А. Згідно з пунктом 4 цього Договору оціночна вартість будинку станом на 22.06.2015 становила 2204771 грн. (а.с. 225-226). Відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за ОСОБА_2 на праві приватної власності числиться обєкт житлової нерухомості загальною площею 226,2 кв.м. за адресою: Львівська область, місто Львів, вул. Зелена, буд. 359-А (а.с. 227).

Галицька ОДПІ (Сихівське відділення) 17.07.2017 отримала податкову декларацію ОСОБА_2 про майновий стан і доходи за 2015 рік, в рядку 10.5 котрої вказано вартість отриманого в дарунок майна в сумі 2204771 грн. та визначено розмір грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб в сумі 110238,55 грн. та військового збору в сумі 33011,56 грн., всього - 143250,11 грн. (а.с. 13-14).

Оскільки ОСОБА_2 не сплатила узгоджену суму податкового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб та військового збору у встановлені Податковим кодексом України строки, ГУ ДФС у Львівській області надіслало на її податкову адресу () податкову вимогу від 20.12.2017 № 47637-17 (а.с. 16). Це поштове відправлення повернуто до контролюючого органу з відміткою органу поштового звязку «повернення по закінченню терміну зберігання» (а.с. 17).

Відповідно до довідки ГУ ДФС у Львівській області про податкову заборгованість ОСОБА_2, станом на 03.08.2018 року за платником податків рахується податковий борг по військовому збору в сумі 33011,56 грн., по податку на доходи фізичних осіб в сумі 110238,55 грн., всього 143250,11 грн. (а.с. 12). Заборгованість ОСОБА_2 підтверджується також даними облікової картки платників податків (а.с.15).

Вирішуючи спір, суд застосовує такі норми права:

Відповідно до пункту 15.1. статті 15 Податкового кодексу України (далі ПК України) платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об'єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об'єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов'язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

За визначенням, наведеним в підпункті 14.1.54. пункту 14.1 статті 14 ПК України дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні, у тому числі, але не виключно, доходи у вигляді спадщини, подарунків, виграшів, призів.

Згідно з статтею 163 ПК України об'єктом оподаткування є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Базою оподаткування, згідно з пунктом 164.1. статті 164 ПК України є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду. Згідно з підпункту 164.2.10. пункту 164.2. статті 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід у вигляді вартості успадкованого чи отриманого у дарунок майна у межах, що оподатковується згідно з цим розділом.

Платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи (п. 16.1.4. статті 16 ПК України).

Відповідно до пункту 14.1.175 статті 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до пункту 54.1 статті 54 ПК України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Строки сплати податкового зобов'язання встановлені статтею 57 ПК України, відповідно до пункту пункт 57.1 якої визначено, що платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим. Не підлягає оскарженню грошове зобов'язання, самостійно визначене платником податків (пункт 56.11 ст.56 ПК України).

Згідно з пунктами 59.1, 59.5 статті 59 ПК України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Приписами статті 42 ПК України визначено таке:

- податкові повідомлення - рішення, податкові вимоги або інші документи, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу (пункт 41.2).

- документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику) (пункт 42.2.).

Відповідно до пункту 45.1 статті 45 ПК України платник податків - фізична особа зобов'язаний визначити свою податкову адресу. Податковою адресою платника податків - фізичної особи визнається місце її проживання, за яким вона береться на облік як платник податків у контролюючому органі. Платник податків - фізична особа може мати одночасно не більше однієї податкової адреси.

Згідно з пунктом 42.3 статті 42 ПК України якщо платник податків у порядку та у строки, визначені статтею 66 цього Кодексу, повідомив контролюючий орган про зміну податкової адреси, він на період з дня державної реєстрації зміни податкової адреси до дня внесення змін до облікових даних такого платника податків звільняється від виконання вимог документів, надісланих йому контролюючим органом за попередньою податковою адресою та в подальшому повернених як таких, що не знайшли адресата.

Відповідно до положень статті 66 ПК України у разі виникнення змін у даних або внесення змін до документів, що подаються для взяття на облік згідно з цією главою (крім змін, які вносяться до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, та змін, про які платник податків повідомив за основним місцем обліку), платник податків зобовязаний подати контролюючому органу, в якому він обліковується, уточнені документи протягом 10 календарних днів з дня внесення змін до зазначених документів.

У разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їх відмову прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення (абзац 6 пункту 42.4 статті 42 ПК України).

Аналогічні норми містить пункт 58.3 статті 58 ПК України - у разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

Відповідно до підпункту 14.1.137 п. 14.1 статті 14 ПК України орган стягнення - державний орган, уповноважений здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу в межах повноважень, встановлених цим Кодексом та іншими законами України. Згідно з пункту 41.2 статті 41 ПК України органами стягнення є виключно контролюючі органи, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці у межах своїх повноважень. Стягнення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску за виконавчими написами нотаріусів не дозволяється. Орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження (пункт 87.11. статті 87 ПК України).

Згідно з підпунктами 95.1-95.2 статті 95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

При прийнятті рішення суд керується такими мотивами:

ОСОБА_2 є громадянкою України (РНОКПП НОМЕР_1), проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1 (ця адреса є зареєстрованим місцезнаходженням позивачки та її податковою адресою).

18.07.2015 ОСОБА_5 як обдарована за договором дарування житлового будинку, отримала в дар житловий будинок (літ. «А-2»), що знаходиться за адресою: місто Львів, вул. Зелена, буд. 359-А. Відповідно до пункту 4 згаданого договору оціночна вартість будинку станом на 22.06.2015 становила 2204771 грн. 17.07.2017 ОСОБА_2 подала до контролюючого органу податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2015 рік, відповідно до котрої вказала вартість отриманого в дарунок майна в сумі 2204771 грн. та визначила розмір грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб в сумі 110238,55 грн. та військового збору в сумі 33011,56 грн., а всього - 143250,11 грн. (а.с. 13-14). Оскільки у визначений ПК України строк ОСОБА_2 не сплатила суму самостійно узгодженого грошового зобов'язання, ця сума набула статусу податкового боргу. З метою спонукати ОСОБА_2 сплатити податковий борг, орган стягнення надіслав платнику податку податкову вимогу № 47636-17 від 20.12.2017. Ця вимога була скерована на податкову адресу платника податків та повернута поштою за закінченням строку зберігання поштових відправлень. Отже, в силу приписів пункту 58.3 статті 58 ПК України ця податкова вимога вважається вручена ОСОБА_2 належним чином. Суд зауважує, що позов про стягнення податкового боргу подано до суду після спливу 60 днів з дати надіслання платнику податків податкової вимоги.

Оцінюючи посилання ОСОБА_2 на те, що у неї відсутній обєкт оподаткування, оскільки податкове зобовязання задеклароване у звязку із даруванням їй майна (будинку), що фактично був збудований її коштами та її сімї суд зазначає, що ці обставини не входять в предмет доказування у цій судовій справі. При прийнятті рішення суд памятає про суперечливі твердження ОСОБА_2 про те, що вона задекларувала будинок як складову свого майнового стану, маючи намір юридично задекларувати право власності на цей будинок, водночас стверджує про відсутність волевиявлення декларувати вартість цього майна в якості бази для оподаткування (а.с. 209-217). Суд зауважує, що ОСОБА_2 як фізична особа - резидент отримала дохід (подарунок) з джерела походження в Україні, а отже зобовязана сплатити податок на доходи фізичних осіб та військовий збір. Факт отримання цього майна як подарунку підтверджується належними та допустимими доказами договором дарування та відповідним записом в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. ОСОБА_6 подала до контролюючого органу податкову декларацію та відобразила відповідні суми як власні повноваження, про факт декларування цих сум неодноразово зазначала у поданих суду заявах по суті спору. Суд памятає приписи пункту 56.11 ст.56 ПК України про те, що грошове зобов'язання, самостійно визначене платником податків не підлягає оскарженню. Водночас суд розцінює хронологічно пізніші твердження ОСОБА_2 про те, що насправді вона не подавала декларації такими, що суперечать її ж письмовим заявам, спрямованими на ухилення від виконання конституційного обовязку сплати податків. При цьому ОСОБА_2 не надала доказів того, що договір дарування житлового будинку визнано недійсним, вона як платник податків зверталася до контролюючого органу про коригування власних зобовязань шляхом подання уточнюючого розрахунку тощо.

За цих обставин суд дійшов висновку, що контролюючий діяв законно та добросовісно, правомірно виставив платнику податків податкову вимогу № 47637-17 від 20.12.2017, така вимога відповідає критеріям правомірного рішення субєкта владних повноважень (частина друга статті 2 КАС України). З огляду на це суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 за зустрічним позовом до ГУ ДФС у Львівській області про визнання протиправною та скасування податкової вимоги, визнання відсутності податкового боргу є безпідставними та такими, що не підлягають до задоволенню. Водночас позовні вимоги ГУ ДФС у Львівській області до ОСОБА_2 за первісним позовом про стягнення податкового боргу є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Відповідно до приписів статті 139 КАС України при задоволенні позову субєкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати субєкта владних повноважень, повязані із залученням свідків та проведенням експертиз. Суд не вирішує питання про розподіл судових витрат, оскільки позивач не надав доказів понесення таких судових витрат, а ОСОБА_2 згідно з пунктом 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору .

Керуючись ст.ст. 19-20, 22, 25-26, 90, 139, 229, 241-246, 250, 251, 255, 258, 262, 295, пп. 15.5 п.15 розділу VII Перехідні положення КАС України, суд

ВИРІШИВ:

первісний адміністративний позов Головного управління ДФС у Львівській області до ОСОБА_2 про стягнення податкового боргу задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 (79049, АДРЕСА_2; РНОКПП НОМЕР_1) до бюджету податковий борг у сумі 143250 (сто сорок три тисячі двісті пятдесят) гривень 11 коп.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправною та скасування податкової вимоги, визнання відсутності податкового боргу - відмовити повністю.

Судові витрати не розподіляються.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня складення його повного тексту. Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який постановив рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 26.04.2019.

Суддя Москаль Р.М.