Справа № 804/2015/16
Суддя: Неклеса Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2019-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 квітня 2019 року Справа № 804/2015/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Неклеса О.М., розглянувши в порядку письмового провадження у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «АКТАБАНК» Приходько Ю.В. (Відповідач 1 ), Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (Відповідач 2) про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії,-
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «АКТАБАНК» Приходько Ю.В. (Відповідач 1 ), Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (Відповідач 2), в якому позивач просить (з врахуванням уточнених 25.05.2016 р. позовних вимог):
Фонд гарантування вкладів фізичних осіб проти позову заперечував та зазначав, що у Фонду не виник обов'язок перед позивачем щодо включення останнього в загальний реєстр вкладників, та що вимоги до Фонду є передчасними, оскільки загальний реєстр вкладників формується та затверджується Фондом на підставі інформації (переліку вкладників), наданої Фонду Уповноваженою особою (відповідачем-1).
Справа неодноразово переглядалася судами різних інстанцій.
Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 07 лютого 2018 року постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.03.2017 було скасовано, у задоволенні позовних вимог - відмовлено.
Постановою Верховного суду від 27.11.2018 р. Постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 01 лютого 2018 року по цій справі скасовано та направлено справу на новий розгляд до суду першої інстанції., із зазначенням наступного:
- згідно з положеннями статей 37, 38 Закону № 4452-VI Фонд або його уповноважена особа наділені повноваженнями щодо виявлення факту нікчемності правочинів шляхом здійснення перевірки вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою статті 38 цього Закону. Правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, зокрема, з підстав укладення банком правочинів (у тому числі договорів), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку (пункт 7 частини третьої статті 38 Закону № 4452-VI). Зі змісту даної норми вбачається, що вона поширюють свою дію на випадки, коли саме банк уклав з одним із кредиторів договір; на підставі такого договору у останнього виникають переваги (пільги) стосовно інших кредиторів банку; умови цього договору передбачають перерахування банком коштів або передачу майна банком такому кредитору.
- на позивача у цій справі поширюється конституційний принцип «для особи приватного права дозволено все, що не заборонено законом», який закріплений в частині першій статті 19 Конституції України та сформульований наступним чином: правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Тоді, як застосовуючи частину третю статті 38 Закону №4452-VI Фонд або його уповноважена особа, зобов'язані дотримуватися положень частини другої статті 19 Конституції України відповідно до якої, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
- право громадянина на власність як важливий атрибут правової держави і демократичного суспільства закріплено в Конституції України, у якій установлено основні положення щодо власності (статті 13, 41, 142 та 143 Конституції України), закріплено рівність усіх суб'єктів права власності (статті 1 та 13 Конституції України), гарантії права власності та обов'язки власників (статті 13 і 41 Конституції України). Крім того, стаття 41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися, розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним. Поширення на грошові кошти, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника), режиму права власності підтверджується положеннями статей 1058, 1066 ЦК України та статей 8, 22 Закону України «Про платіжні системи та переказ грошей в Україні», відповідно до яких, зокрема, власник рахунку має право у будь-який час розпоряджатися коштами, які перебувають на такому рахунку на умовах та у порядку, встановленому Законом та договором. Враховуючи вищенаведене, зміст статті 41 Конституції України поширюється на право вкладника - фізичної особи вимагати отримання відшкодування коштів, розміщених на поточному рахунку в Банку, за рахунок Фонду.
- 01 грудня 2014 року протоколом засідання виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 250/4 Фонд вирішив погодити пропозицію Уповноваженої особи Фонду щодо тимчасового блокування коштів на рахунках фізичних осіб-вкладників ПАТ «АКТАБАНК» згідно переліку, наведеному у листах, та зобов'язав відділ організації виплат Фонду відобразити блокування у файлах «D» та «Z» узагальненої бази даних ФГВФО. Разом з тим, під час розгляду справи суди попередніх інстанцій не перевірили наявність/відсутність повноважень Уповноваженої особи Фонду щодо блокування рахунку позивача, не встановили наявність підстав не включення позивача до переліку осіб, які мають право на відшкодування суми вкладу у ПАТ «АКТАБАНК» за рахунок коштів ФГВФО.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.01.2019 р. справу було прийнято до провадження суддею Неклесою О.М. та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. У вказаній ухвалі сторони було зобов'язано надати до суду пояснення з врахуванням Постанови Верховного суду від 27.11.2018 р.
26.02.2019 р. до суду надійшов відзив на адміністративний позов Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Атабанк» Куліш Віктора Михайловича, в якому зазначено, що відповідно до протоколу № 2 від 10.05.2018 р. було виявлено групу осіб, в т.ч. Позивача, який формально має підстави на відшкодування вкладів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб була виявлена група договорів банківського вкладу та банківського рахунку, укладених за обставин, що можуть вказувати на приготування та заволодіння державними котами, коштами Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, шляхом штучного створення умов для отримання компенсації вкладів, у зв'язку із здійсненням ряду операцій щодо так званого «дроблення» вкладів, розмір яких значно перевищував гарантовану Фондом суму відшкодування. Станом на 06.08.2014 р. на поточному рахунку ОСОБА_4 обліковувалася сума в розмірі 253 750 грн., яка перевищувала гарантовану державою суму відшкодування по вкладах. І з цього рахунку 126 491,01 грн. були перераховані 07.08.2014 р. на поточний рахунок позивача, в період обмежень, встановлених Постановою Правління НБУ № 468 від 07.08.2014 р., які позивач залучили на депозитний рахунок, згідно договору № В21-055/Т/630991. Відтак Комісією було встановлено, що банківські операції з перерахування коштів та укладення «нового» депозитного договору з позивачем містять ознаки нікчемності. Також у відзиві зазначено, що враховуючи, що депозитний договір № В21-055/Т/630991 від 07.08.2014 р. був укладений без фактичного розміщення грошових коштів вкладника ОСОБА_1, а шляхом коригування банківських проводок - договір банківського вкладу від 07.08.2014 р. надав окремому вкладнику можливість неправомірно збільшити суму відшкодування від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб по своєму вкладу. Результатами перевірки, встановлені Протоколом комісії з перевірки право чинів на ознаки нікчемності № 2 від 10.05.2018 р. були затверджені Наказом уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію ПАТ «Акта банк» № 26 від 10.05.2018 р. за результатом якого позивач була належним чином повідомлена листом про нікчемність правочину.
14.03.2019 р. до суду надійшла відповідь позивача на відзив, згідно якої позивача вважає доводи відповідача такими, що суперечать висновкам Верховного Суду у цій справі та що банківські операції за участю із позивачем не відбувалися в період обмежень, встановлених Правлінням НБУ, встановлених постановою № 468 від 07.08.2014 р.
Ухвалою суду від 18.03.2019 р. здійснено перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження та витребувано у відповідача -1 документи на підтвердження обставин перевірки інформації позивача.
08.04.2019 р. до матеріалів справи Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осібна ліквідацію ПАТ «АКТАБАНК» Кулішем Віктором Михайловичем надані документи та додаткові пояснення, в яких значиться, що 07.08.2014 р. Постановою Правління НБУ № 648/БТ, ПАТ «АКТАБАНК» було віднесено до категорії проблемних, відповідно до чого строком на 180 днів були введені обмеження у його діяльності, якими заборонено: відкриття поточних рахунків (у т.ч. карткових) фізичним особам; зарахування на рахунки фізичних осіб коштів що переказуються із рахунків відкритих у ПАТ «АКТАБАНК»; залучення у вклади (депозити) коштів фізичних осіб, тощо. 26.11.2014 р. Уповноважена особа ФГВФО на ліквідацію ПАТ «Атабанк» звернулася до Виконавчої дирекції ФГВФО з клопотанням про тимчасове блокування коштів по рахункам вкладників фізичних осіб, оскільки проводилася перевірка трансакцій, проведених в липні-вересні 2014 року, яке було погоджено рішенням Виконавчої дирекції Фонду в протоколі № 1 від 01.12.2014 р., в т.ч. щодо позивача по цій справі. Також Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Куліш Віктор Михайлович повідомив суд, що відповідно до рішення Виконавчої дирекції Фонду № 2217 від 31.05.2017 р. Приходько Ю.В. було відсторонено від посади та призначено Куліша В.М. Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осібна ліквідацію ПАТ «АКТАБАНК».
В судовому засіданні 08 квітня 2019 року оголошено перерву до 24.04.2019 року.
24 квітня 2019 року від представника позивача надійшла заява про закриття підготовчого провадження по справі та клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.
Відповідно до п.9 ст. 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з'явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
За таких обставин та керуючись приписами ч.9 ст.205 КАС України суд вважає за можливе розглянути справу по суті в порядку письмового провадження та на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказах. На підставі приписів ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін у порядку письмового провадження.
Вивчивши та дослідивши всі матеріали справи та надані докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, з'ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд прийшов до наступних висновків.
Факт укладання договору та перерахування коштів (внесення вкладу) підтверджується вищевказаним Договором банківського вкладу "Банківська класика" та меморіальним ордером від 07.08.2014 року № 209050.
На підставі постанови Правління Національного банку України від 16.09.2014 року № 576 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "АКТАБАНК" до категорії неплатоспроможних" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 16 вересня 2014 року прийнято рішення № 90 про запровадження з 17.09.2014 року тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію та ліквідацію в Публічне акціонерне товариство "АКТАБАНК" Приходько Ю.В.
Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 15.01.2015 року № 19 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію публічного акціонерного товариства «"АКТАБАНК», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 16.01.2015 року за № 6 «Про початок процедури ліквідації публічного акціонерного товариства "АКТАБАНК" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким розпочато процедуру ліквідації ПАТ "АКТАБАНК" з відшкодуванням з боку Фонду гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами фізичних осіб та призначено уповноваженою особою на ліквідацію публічного акціонерного товариства "АКТАБАНК" Приходько Ю.В. строком на 1 рік з 16.01.2015 року по 15.01.2016 року включно. Згідно з рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 30.12.2015 року № 253 серед іншого, було призначено уповноважену особу Фонду та делеговано повноваження ліквідатора ПАТ "АКТАБАНК" визначених Законом на строк з 01.01.2016 року по 15.01.2018 р. включно.
Позивача не було включено до переліку осіб, які мають право на відшкодування суми вкладу у ПАТ «АКТАБАНК» за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб без повідомлення причин та підстав такого не включення.
Під час розгляду справи відповідно до рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 2217 від 31.05.2017 р. Приходько Ю.В. було відсторонено від посади Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осібна ліквідацію Публічного акціонерного товариства «АКТАБАНК» та призначено Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осібна ліквідацію Публічного акціонерного товариства «АКТАБАНК» Куліша Віктора Миколайовича.
В матеріалах справи також містяться Накази № 34 від 18.07.2017 р., № 25 від 30.06.2017 р., № 216 від 20.10.2017 р. комісії відповдача з перевірки договорів на виконання частини 2 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладників фізичних осіб» щодо перевірки договорів (правочинів), укладених ПАТ «АКТАБАНК» за період з 16.09.2013 року по 16.09.2014 року на ознаки нікчемності. Під час перевірки правочину з перерахування коштів на рахунок позивача, комісією виявлено ознаки нікчемності (накази № 26 від 10.05.2018 р. та № 51 від 19.10.2018 р., передбачені ч. 2 ст. 38 Закону № 4452 у зв'язку з чим позивача не включено до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, про що відповідач-1 листом вих.. № 366/1 від 16.05.2018 р. повідомив позивача.
У своїх запереченнях на адміністративний позов, які наявні в матеріалах справи, представник Фонду гарантування вкладів фізичних осіб зазначив, що оскільки позивача не було включено Уповноваженою особою до переліку вкладників, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб не мав правових підстав здійснюватися відповідні процедури по включенню його до Загального реєстру.
Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також відносини між Фондом, банками, Національним банком України, повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків регулюються та визначаються Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" від 23.02.2012 № 4452-VI (далі Закон № 4452-VI).
Згідно із положеннями п. 3 ч. 1 ст. 2 цього Закону № 4452-VI, вклад - це кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти.
Згідно з ст. 26 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами. Виконання зобов'язань Фонду перед вкладниками здійснюється Фондом з дотриманням вимог щодо найменших витрат Фонду та збитків для вкладників у спосіб, визначений цим Законом, у тому числі шляхом передачі активів і зобов'язань банку приймаючому банку, продажу банку, створення перехідного банку протягом дії тимчасової адміністрації або виплати відшкодування вкладникам у строк, встановлений цим Законом. Вкладник має право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами. Під час тимчасової адміністрації вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами за договорами, строк дії яких закінчився станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, та за договорами банківського рахунку з урахуванням вимог, визначених частиною четвертою цієї статті.
Частиною четвертою статті 26 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" визначено перелік випадків за наявності яких Фонд не здійснює відшкодування коштів за вкладами.
Отже, Закон України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" гарантує повернення кожному вкладнику банку суми відшкодування коштів за вкладом, у межах гарантованої суми відшкодування; відмовлено у відшкодуванні коштів за вкладом може бути лише за наявності підстав, передбачених частиною четвертою статті 26 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".
Відповідно до наведених норм вказана процедура включає наступні етапи: формування с протягом 15 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку переліку 1 рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню переліку рахунків вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4-6 частини четвертої статті 26 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", переліку рахунків, за якими вкладники на індивідуальній основі отримують від банку відсотки за договорами, укладеними на умовах, що не є поточними ринковими умовами відповідно до статті 52 Закону України "Про банки і банківську діяльність", або мають інші фінансові привілеї від банку та осіб, які використовують вклад як засіб забезпечення виконання іншого зобов'язання перед цим банком, що не виконане, переліку рахунків вкладників, що перебувають ( під арештом за рішенням суду; перелік рахунків вкладників, вклади яких мають ознаки, визначені статтею 38 цього Закону (кошти за такими вкладами виплачуються Фондом після проведення аналізу ознак, визначених статтею 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", у тому числі шляхом надіслання запитів клієнтам банку, у порядку та строки, встановлені Фондом, а також підтвердження відсутності таких ознак); передача вказаних переліків рахунків уповноваженою особою Фонду до Фонду; складення Фондом на підставі отриманого переліку вкладників Загального Реєстру; затвердження виконавчою дирекцією Фонду Загального реєстру. Гарантії Фонду не поширюються на відшкодування коштів за вкладами у випадках, передбачених цим Законом.
Обов'язок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо забезпечення перевірки правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними відповідно до положень Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб": підстави для визначення правочинів (договорів) нікчемними: право Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та уповноваженої особи Фонду повідомляти сторони за договорами про нікчемність договорів та вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів встановлено частинами другою та третьою, четвертою статті 38 та пунктом 4 частини другої статті 37 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".
Відповідно до ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність"; банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України; здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.
Отже, законодавчо визначене право відповідача на визнання правочинів неплатоспроможного банку такими, що порушують публічний порядок, у випадках, визначених у статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". Зі змісту даної норми вбачається, що пункт 7 частини третьої статті 38 Закону № 4452-VI не може бути застосованим до договору, укладеного між позивачем та ПАТ «АКТАБАНК», оскільки на підставі цього договору у позивача не виникло переваг (пільг) стосовно інших кредиторів банку, а також умови цього договору не передбачають обов'язків банку перерахувати кошти або передати майно позивачу.
Відповідач не довів належними та допустимими доказами того, що у момент укладення договору банківського вкладу та здійснення транзакції ПАТ «АКТАБАНК» щодо зарахування суми коштів на депозитний рахунок, позивач отримав перевагу стосовно інших вкладників банку та не обґрунтував, у чому така перевага полягала.
Також суд вважає необґрунтованими посилання відповідача на відсутність підстав для відшкодування позивачу гарантованої суми за рахунок Фонду через те, що кошти на рахунок позивача надійшли внаслідок так званого "дроблення" (розподілу) депозитних рахунків інших клієнтів, на яких була розміщена значна сума коштів, оскільки спеціальна підстава для визнання нікчемними договорів, які відповідають, умовній категорії "договори дроблення", з'явилася 12 серпня 2015 року одночасно з набранням чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку" від 16 липня 2015 року № 629-VIII.
Так, цим Законом частину третю статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" було доповнено спеціальним пунктом 9, який передбачає, таку підставу для нікчемності як "здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства". Спрямованість цих законодавчих змін на віднесення до категорії нікчемних, так званих, "договорів дроблення" підтверджується Пояснювальною запискою до проекту закону "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку" (реєстраційний № 2045а від 08 червня 2015 року), який був внесений Кабінетом Міністрів України. У цій Пояснювальній записці зазначено, що проект закону спрямований на, зокрема, розширення переліку підстав, за яких Фонд не відшкодовує кошти за вкладами, які мають ознаки "дроблення". Крім того, саме рішення Верховного Ради України про прийняття Закону № 629 було спрямоване на віднесення до категорії нікчемних, так званих, "договорів дроблення" і це підтверджується стенограмою засідання парламенту від 16 липня 2015 року.
Фактично під "дробленням" розуміється переказ депозитних коштів із одного рахунку, сума на якому перевищує гарантовану для відшкодування, на інші депозитні рахунки, як правило, новоутворені, в частинах, які підпадають під виплату Фондом гарантування вкладів.
Разом з тим, спірні правовідносини виникли до внесення пункту 9 до частини третьої статті 38 Закону № 4452-VI, з огляду на що, зазначення відповідачем посилань на наявність факту "дроблення вкладу" з боку позивача, є безпідставним.
Така правова позиція була викладена у постанові Верховного суду від 06 березня 2019 року по справі №826/5657/15.
При цьому, Верховний суд у своїй постанові від 06 березня 2019 року по справі № 825/863/16 зазначив, що така обставина як наявність руху коштів по рахункам інших клієнтів банку, які мали на той час великі вклади, та відповідно до яких в цей час проводились операції по рахункам вкладників, не може бути підставою для відмови позивачу у включенні його до переліку вкладників.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року по справі 826/1476/15, зазначено, якщо внаслідок проведених операцій Фонду, а не банку, завдані збитки (штучно збільшена сума гарантованих державною виплат), то стаття 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" не може бути застосована. В такому випадку Фонд має звертатися до суду з вимогою про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину на підставі статті 228 ЦК України. Лише за наявності рішення суду можна застосовувати до позивачів будь-які наслідки недійсності нікчемного правочину за цією статтею..
Відповідно до положень Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", право перевірки правочинів на предмет виявлення серед них нікчемних не є абсолютним, а кореспондується з обов'язком встановити перед прийняттям рішення обставини, з якими Закон пов'язує нікчемність правочину, тобто самого твердження про нікчемність правочину недостатньо для визнання його таким, оскільки воно у даному випадку нівелюється протилежним твердженням вкладника про дійсність договору. При цьому обов'язковою умовою перевірки правочину (договору) на відповідність ознакам, визначеним частині третій статті Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", є їх укладення або вчинення саме банком.
Відповідно до ч.1 ст. 202 Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.
Як вбачається з матеріалів справи, було здійснено перерахування коштів на загальну суму 126 491,01 грн. з рахунку фізичної особи ОСОБА_4 на поточний рахунок позивача.
Згідно з ч. 1 ст. 1066 Цивільного кодексу України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.
Відповідно до п. 24.3 ст. 24 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" при використанні документа на переказ готівки ініціювання переказу вважається завершеним з моменту прийняття до виконання банком або іншою установою учасником платіжної системи документа на переказ готівки разом із сумою коштів у готівковій формі. Прийняття документа на переказ готівки до виконання засвідчується підписом уповноваженої особи банку або іншої установи учасника платіжної системи чи відповідним чином оформленою квитанцією. Таким чином, Публічне акціонерне товариство "АКТАБАНК" виконувало свої зобов'язання за договорами банківського рахунку перед клієнтом, тобто виконувало виключно технічну функцію з перерахування коштів з рахунку фізичної особи ОСОБА_4 на рахунок позивача. Та така операція з перерахування коштів не належить до правочинів, передбачених частиною другою статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", обов'язок та право щодо перевірки яких на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті покладено на/надано Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, а отже у відповідача були відсутні правові підстави для перевірки та визнання нікчемним вказаного правочину.
Статтею 1062 Цивільного кодексу України встановлено, що на рахунок за банківським вкладом зараховуються грошові кошти, які надійшли до банку на ім'я вкладника від іншої особи, якщо договором банківського вкладу не передбачено інше. При цьому вважається, що вкладник погодився на одержання грошових коштів від іншої особи, надавши їй необхідні дані про рахунок за вкладом. Кошти, помилково зараховані на рахунок вкладника, підлягають поверненню відповідно до статті 388 цього Кодексу. Отже, ПАТ "АКТАБАНК", виконуючи розрахунковий документ ОСОБА_4 на переказ коштів на користь позивача, не набув прав на кошти, які переказувались, а тому ПАТ "АКТАБАНК" не є стороною переказу коштів, а є лише виконувачем своїх зобов'язань за договорами банківського рахунку перед клієнтом, в даному випадку перед фізичною особою ОСОБА_4, забезпечуючи рух коштів від ініціатора до отримувача переказу, тобто позивача.
Договір про обслуговування банком банківського рахунку передбачає право банка відмовити у проведенні розрахункових та касових операцій при наявності фактів, що свідчать про порушення клієнтом норм чинного законодавства України, умов цього договору та банківських правил оформлення розрахункових, касових документів, заяв, доручень і строків їх подання до банку. В той же час, ПАТ "АКТАБАНК" при проведенні вказаних розрахункових операцій зазначених фактів не було встановлено, а отже операції по перерахунку коштів є правомірними та відповідали діючому законодавству України.
З приводу посилання відповідача-1, в обґрунтування правомірності не включення ним інформації про позивача до Переліку вкладників, також на рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, викладене в протоколі № 250/4 від 01.12.2014 р. про блокування коштів позивача у файлах «D» та «Z» узагальненої бази даних, суд зазначає, що відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами встановлені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».
Частиною першою статті 3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. Відповідно до частини першої статті 1 та частини 3 статті 12 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», виконавча дирекція Фонду здійснює управління поточною діяльністю Фонду; виконавча дирекція Фонду має такі повноваження у сфері забезпечення відшкодування коштів за вкладами:
1) визначає порядок ведення реєстру учасників Фонду;
2) визначає порядок відшкодування Фондом коштів за вкладами відповідно до розділу V цього Закону;
3) визначає порядок ведення банками бази даних про вкладників та ведення Фондом відповідної узагальненої бази даних;
4) приймає рішення про відшкодування коштів за вкладами у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку;
5) затверджує порядок визначення банків-агентів та визначає на підставі цього порядку банків-агентів;
6) приймає рішення про оплату Фондом витрат, пов'язаних із процедурою виведення неплатоспроможного банку з ринку, у межах кошторису витрат Фонду, затвердженого адміністративною радою Фонду;
7) встановлює вимоги до змісту договорів банківського вкладу, договорів банківського рахунка з питань, що стосуються функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб.
Як вбачається із вищевказаного, стаття 12 даного Закону, яка визначає повноваження виконавчої дирекції Фонду, не містить жодного положення щодо права Фонду блокувати виплати вкладникам чи певним категоріям вкладників, як самостійно, так і за зверненням уповноваженої особи Фонду.
Відповідно до частини 1 статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з дня призначення уповноваженої особи Фонду призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Уповноважена особа Фонду від імені Фонду набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення.
За приписами частини 4 статті 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Уповноважена особа Фонду в семиденний строк з дати прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку розміщує оголошення, що містить відомості про ліквідацію банку відповідно до частини третьої цієї статті, в усіх приміщеннях банку, в яких здійснюється обслуговування клієнтів.
Відповідно до частини 1 статті 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Уповноважена особа Фонду від імені Фонду виконує функції з ліквідації банку відповідно до цього Закону та приступає до виконання своїх обов'язків негайно після прийняття Фондом рішення про призначення уповноваженої особи Фонду. Стаття 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачає, що Уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню. Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Інформація про вкладника в переліку вкладників має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства. Протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах «Урядовий кур'єр» або «Голос України» та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію формує перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до частини четвертої статті 26 цього Закону.
- протягом тижня з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку - аналіз стану бази даних (установити записи про вкладників, у яких відсутні або некоректно введені реквізити) та порівняння інформації, що зазначена у базі даних, на повну відповідність даним з копій документів вкладників із справ з оформлення рахунків та усунення всіх виявлених помилок (за наявності);
- формування файлів та архівування бази даних про вкладників відповідно до вимог розділу II Правил;
- направлення до Фонду файлів бази даних разом із супровідним листом;
- направлення до Фонду файлів, зокрема, із переліком вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4 - 6 частини четвертої статті 26 Закону.
Відповідно до пункту 5 розділу II Положення, Фонд здійснює аналіз та перевірку файлів D та Z на предмет відсутності помилкових записів та правильності розрахунку гарантованих сум у файлі Z.
Результати перевірки файлів разом із супровідним листом передаються уповноваженій особі Фонду. У супровідному листі вказується статус прийняття файлу (прийнято без помилок/прийнято з помилками), а також зазначаються сума і кількість безпомилкових записів та сума і кількість записів з помилками. Файл з помилками передається уповноваженій особі Фонду для перевірки та доопрацювання, зокрема засобами електронної пошти Національного банку України.
У відповідності до пункту 6 розділу II Положення, Банк має право надати до Фонду відповідні зміни до бази даних про вкладників. Зміни надаються до Фонду на паперових та електронних носіях разом із супровідним листом. Зміни реквізитів вкладника (поля 2 - 10) надаються за структурою файлу Z з обов'язковим зазначенням номера інформаційного рядка у файлі Z (ідентифікатора вкладника). Усі інші зміни, що стосуються певного конкретного запису з файлу D (сум, номерів рахунків та договорів, дат укладення та закінчення договорів тощо), надаються за структурою файлу D з обов'язковим зазначенням номера інформаційного рядка у файлі D (ідентифікатора рахунку вкладника) та номера інформаційного рядка у файлі Z (ідентифікатора вкладника).
При виплаті за рахунок цільової позики Фонду коштів за вкладами за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, інформаційний рядок з полем «N рядка у файлі» цього вкладника зберігається в базі даних, у тому числі якщо залишок коштів після виплати буде нульовим.
Відповідно до розділу VI Правил, банк розробляє внутрішній документ про порядок формування бази даних про вкладників, збереження інформації, що введена в базу даних, а також наказом визначає осіб, відповідальних за формування та збереження інформації. Відповідальні особи призначаються щодо кожного відокремленого підрозділу і банку - юридичної особи.
Після отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних керівник банку забезпечує передачу бази даних у повному обсязі уповноваженій особі Фонду.
Пунктом 3 розділу III Положення встановлено, що уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує та подає до Фонду повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду (додаток 8), із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню, перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4 - 6 частини четвертої статті 26 Закону, а також перелік осіб, які на індивідуальній основі отримують від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, або мають інші фінансові привілеї від банку.
Згідно з приписами пункту 12 розділу II Положення протягом процедури здійснення тимчасової адміністрації в банку уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників, яким необхідно здійснити виплати за рахунок цільової позики.
Крім того, протягом процедури ліквідації уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників стосовно: зменшення (збільшення) кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування; зміни розміру належних їм сум; зміни особи вкладника; змін реквізитів вкладників; змін розміру сум разом із змінами реквізитів вкладників. Додаткова інформація залежно від її типу надається окремими файлами, що формуються згідно з додатками 9 та 10 до цього Положення.
Наведене в сукупності свідчить, що після складення та затвердження Переліку вкладників та передачі уповноваженою особою Фонду сформованого переліку вкладників до Фонду, уповноважена особа Фонду не має права вносити зміни до Переліку вкладників, а має право лише надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників.
На підставі чого, суд дійшов до висновку про обґрунтованість вимог позивача про протиправність дій Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в частині.
Відповідно до частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.
Також судом встановлено, що договір банківського вкладу між позивачем та ПАТ "АКТАБАНК", укладений до початку віднесення ПАТ "АКТАБАНК" до категорії неплатоспроможних, розміщення вкладів відбулось також до початку процедури виведення банку з ринку. За таких обставин позивач є вкладником ПАТ "АКТАБАНК", на рахунках якого на момент віднесення банку до категорії неплатоспроможних знаходився вклад, відповідно на нього поширюються гарантії, встановлені статтею 26 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". Аналогічна позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 31.10.2018 справа 802/351/16-а, постанові Верховного Суду від 27.11.2018 справа №826/2322/16.
Також, відповідачем не надано доказів наявності інших підстав, визначених ч. 3 ст. 38 Закону № 4452-VI, внаслідок яких правочин позивача з ПАТ "АКТАБАНК" є нікчемним.
Отже, суд доходить висновку про наявність підстав для визнання протиправною бездіяльності уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "АКТАБАНК", щодо не включення даних ОСОБА_1 до Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, незалежно від наявності погодження 01.12.2014 р. виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб пропозиція Уповноваженої особи тимчасового блокування коштів на рахунку в тому числі позивача, яке прийняте Фондом з перевищенням повноважень.
Тобто, в даному випадку, уповноважена особа Фонду наділена повноваженнями на подання додаткової (уточнюючої) інформації про вкладників, які мають право на відшкодування.
Суд зазначає, що задоволення позовної вимоги щодо зобов'язання уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "АКТАБАНК" внести данні позивача до Переліку (реєстру) як вкладника ПАТ "АКТАБАНК" та подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо позивача, є дотриманням судом гарантій на те, що спір між сторонами буде остаточно вирішений.
Таким чином, для відновлення порушених прав позивача, суд вважає за необхідне зобов'язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "АКТАБАНК" внести дані ОСОБА_1 до Переліку (реєстру) як вкладника ПАТ "АКТАБАНК" та подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_1, яка має право на відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, для внесення даних про неї до Загального реєстру вкладників ПАТ "АКТАБАНК", які отримують кошти в межах гарантованої суми відшкодування за рахунок коштів Фонду.
Крім того, у справі «ZOLOTAS ПРОТИ ГРЕЦІЇ» Європейський суд з прав людини зазначив наступне: «особа, яка кладе суму грошей у банк, передає йому право користування нею, то банк має її зберігати і, якщо він використовує її на власну користь, повернути вкладнику еквівалентну суму за умовами угоди. Отже, власник рахунку може добросовісно очікувати, аби вклад до банку перебував у безпеці, особливо якщо він помічає, що на його рахунок нараховуються відсотки. Закономірно, він очікуватиме, що йому повідомлять про ситуацію, яка загрожуватиме стабільності угоди, яку він уклав з банком, і його фінансовим інтересам, аби він міг заздалегідь вжити заходів з метою дотримання законів і збереження свого права власності. Подібні довірчі стосунки невід'ємні для банківських операцій і пов'язаним з ними правом».
Водночас, щодо позовних вимог про зобов'язання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб включити позивача до Загального реєстру вкладників Публічного акціонерного товариства "АКТАБАНК", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб суд зазначає, що зазначена позовна вимога, заявлена до Фонду, є необґрунтованою та передчасною.
Так, судом встановлено, що позивача не було включено Уповноваженою особою Фонду до переліку вкладників, не надано до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб інформацію щодо ОСОБА_1, як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом у Публічному акціонерному товаристві "АКТАБАНК" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Отже, на час звернення до суду з позовом по цій справі у Фонду не було підстав для включення позивача до загального реєстру вкладників. Що узгоджується із правовою позицією викладену у Постанові Верховного суду від 06.03.2019 р. по справі № №826/900/15.
Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;
2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;
3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);
4) безсторонньо (неупереджено);
6) розсудливо;
7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;
8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);
9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;
10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Таким чином, із заявлених позовних вимог, на підставі системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є такими, що підлягають задоволенню частково.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволені позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті, відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова особа чи службова особа.
Керуючись ст.ст. 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «АКТАБАНК» на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) судовий збір в розмірі 1102,39 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи ухвала суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено та підписано 26 квітня 2019 року.

Суддя О.М. Неклеса