Справа № 120/1066/19-а
Суддя: Демитор Наталія Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

25 квітня 2019 р. Справа № 120/1066/19-а

ОСОБА_1 окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Демитор Наталії Володимирівни, розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Тульчинського обєднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області про визнання протиправним та скасування рішення

ВСТАНОВИВ:

28.03.2019 року ОСОБА_2 звернувся в суд з адміністративним позовом до Тульчинського обєднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області про визнання протиправним та скасування рішення.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 21.11.2018 року звернувся до відповідача із заявою про призначення йому пенсії за віком відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус та соціальних захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із зменшенням пенсійного віку, як особі, віднесеної до 4 категорії постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи, однак листом від 30.11.2018 року № 1201/13-1-13 відповідачем відмовлено в призначені пенсії зі зниженням пенсійного віку на 5 років у звязку із суперечливими відомостями в трудовій книжці позивача.

Ухвалою суду від 01.04.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі. Вирішено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження (без виклику осіб). Даною ухвалою також встановлено відповідачу строк на подання відзиву на позовну заяву.

У встановлений судом строк представником відповідача подано відзив на позовну заяву, у якому останній заперечує щодо задоволення даного адміністративного позову та зазначає, що ОСОБА_2 звернувся до них із заявою та доданими до неї документами, серед яких містяться підтверджуючі довідки про постійне місце проживання позивача на території віднесеної до населеного пункту 4 категорії, яке постраждало внаслідок аварії на ЧАЕС та копія трудової книжки позивача, для призначення йому пенсії за віком із зниженням пенсійного віку відповідно до п. 2 ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Підставами для відмови позивачу у призначенні пенсії за віком із зниженням пенсійного віку стало те, що записом №8-9 в трудовій книжці зазначено період роботи позивача з 30.01.1986 року по 28.04.1986 року в Ярвамааському лісхоззагі (Естонія РСР) та згідно записів №10-12 в період з 16.05.1986 року по 06.03.1989 року в Тюрінському лісокомбінаті Естонської РСР. Тому, на думку відповідача подані документи суперечать один одному, оскільки в період роботи в Естонській РСР позивач не міг одночасно постійно проживати с. Маньківка. Тому, як наслідок, Естонська РСР не відноситься до зон радіологічного контролю підстав для призначення пенсії ОСОБА_2 із зменшенням пенсійного віку відповідно до норм ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» немає. Відтак, управління діяло в межах своїх повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та Законам України.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд встановив наступне.

ОСОБА_2 є особою потерпілою від Чорнобильської катастрофи, що підтверджується посвідченням громадянина (громадянки), який постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю серії В-I № 666202 (категорія 4), видане ОСОБА_1 облдержадміністрацією 16.11.1993 року.

21.11.2018 року позивач звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії за віком із зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» як особі, віднесеної до 4 категорії постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи. До заяви додав пакет підтверджуючих документів, а саме:

- довідку Михайлівської сільської ради Тульчинського району № 195 від 27.08.2018 року, в якій зазначено, що ОСОБА_2 зареєстрований та постійно проживає в с. Маньківка з 22.11.1983 року по 07.06.1991 року, яке відносилось до населеного пункту 4 категорії, яке постраждало внаслідок аварії на ЧАЕС з 26.04.1986 року по 31.12.2014 року,

- довідку Тульчинської міської ради №02-34-2519 від 13.08.2018 року в якій зазначено, що ОСОБА_2 зареєстрований та проживає а м. Тульчин з 07.06.1991 року по даний час, яке відносилось до населеного пункту 4 категорії, яке постраждало внаслідок аварії на ЧАЕС з 26.04.1986 року по 31.12.2014 року,

- копію трудової книжки, де згідно записів №8-9 зазначено період роботи з 30.01.1986 року по 28.04.1986 року в Ярвамааському лісхоззагі (Естонія РСР), записів 10-12 зазначено період роботи з 16.05.1986 року по 06.03.1989 року в Тюрінському лісокомбінаті Естонської РСР.

За наслідком розгляду заяви позивача, Тульчинським ОУПФУ Вінницької області, прийнято рішення від 30.11.2018 року, оформлене протоколом № 31 про відмову у призначенні пенсії із зниженням пенсійного віку, оскільки подані документи мають суперечливий характер та не відповідають вимогам п.п 5, п. 2,1 розділу II «Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій» затвердженого постановою КМУ №13-1 від 07.04.2014 року «Про внесення змін до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», яким передбачено, що особа має надати документи, які засвідчують особливий статус особи, зокрема посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідки про період (періоди) проживання (роботи) на забруднених територіях видані органами місцевого самоврядування.

Матеріалами справи встановлено, що відповідно до Постанови Кабінету Міністрів Української PCP від 23.07.1991 № 106, м. Тульчин та села Маньківка, Михайлівка перебувають у переліку населених пунктів, віднесених до зони радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Позивач з 22.11.1983 року 07.06.1991 року зареєстрований та постійно проживав в ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується довідкою виданої виконкомом Михайлівської сільської ради № 195 від 27.08.2018 року. А з 07.06.1991 року по теперішній час зареєстрований та постійно проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується довідкою виданою виконкомом Тульчинської міської ради Вінницької області № 02-34-2519 від 13.08.2018 року.

Як вбачається з трудової книжки позивач в період з 22.07.1980 року по 15.120.1981 року працював на Тульчинський меблевій фабриці, з 22.02.1984 року прийнятий підземним учнем горнорабочого з повним робочим днем в шахті і направлений на курси ГПТУ-41 з відривом від виробництва за спеціальністю підземного проходчика, а 13.08.1984 року звільнений з роботи. В період з 21.11.1984 року по 21.01.1986 року працював в Тульчинській райсільгосптехніці.

Крім того, в трудовій книжці містяться записи за періоди роботи з 30.01.1986 року по 28.04.1986 року працював в Ярвамааському лісхозагі (Естонська РСР), та з 16.05.1986 року по 06.03.1989 року в Тюрінському лісокомбінаті (Естонська РСР).

При вирішенні даного спору суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» - особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років, мають право на зменшення віку на 2 роки та додатково 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років.

Відповідно ст. 15 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» підставою для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях, є довідка про період проживання, роботи на цих територіях.

Так, відповідно до пп. 5 п. 2.1. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", що затверджений постановою Правління ПФ України №22-1 від 25.11.2005р., (далі Порядок) до заяви про призначення пенсії за віком із використанням норм ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» додаються посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями).

Судом встановлено, що позивачем, на виконання вимог зазначеного Порядку, було подано відповідачу заяву, посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи, трудову книжку з відомостями про період його роботи. Також, позивач подав ряд документів в підтвердження свого проживання на території с. Маньківка. Однак позивач не довів наданими документами підстави проживання на території зони посиленого радіоекологічного контролю з 30.01.1986р. по 06.03.1989 р., що, як зазначає відповідач стало підставою для відмови позивачу у призначенні пенсії.

Суд вважає дані заперечення представника відповідача необґрунтованими та безпідставними, так як позивач подав до Тульчинського ОУПФУ підтверджуючу інформацію про періоди роботи та проживання в с. Маньківка. Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" не передбачено, що довідка, яку подає особа для призначення пенсії за віком із використанням норм ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» має підтверджувати статус особи, як потерпілої від Чорнобильської катастрофи.

Згідно п.4 ст.11 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років.

Так, судом встановлено, що позивач має посвідчення, видане 16.11.1993 року ОСОБА_1 облдержадміністрацією, згідно якого йому присвоєно статус громадянина, який постійно працював чи працює, або проживав чи проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю ( категорія 4), що стверджується копією цього посвідчення серії В-I №666202.

Порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, врегульований постановою КМУ № 51 від 20 січня 1997 року.

Відповідно до п.п.1,2, 10 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, посвідчення є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користуватися пільгами й компенсаціями, встановленими Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Видача посвідчень потерпілим від Чорнобильської катастрофи, провадиться обласними державними адміністраціями за поданням місцевих органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування за місцем проживання.

Таким чином, посвідчення потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи 4 категорії було видане позивачу ОСОБА_1 обласною адміністрацією ще в 1993 році, і дане посвідчення уповноваженим органом не вилучалось, не визнавалось недійсним, і на даний час залишається чинним. А тому, відповідач безпідставно ставить під сумнів статус позивача, як потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи 4 категорії та заперечує його право на призначення пенсії за віком із використанням норм ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Отже, враховуючи, що доводи позивача і надані ним докази підтверджують ті обставини, на які він посилається в обґрунтування свого позову, і не були спростовані відповідачем, який не довів правомірності оскаржуваної відмови, суд дійшов висновку про наявність підстав для його задоволення.

У відповідності до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно частини першої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні (стаття 90 КАС України).

За сукупністю наведених обставин, враховуючи, що позовні вимоги обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи, відповідачем не спростовані, а відтак, підлягають задоволенню.

У відповідності до положень статті 139 КАС України судові витрати стягненню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Тульчинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області оформлене протоколом від 30.11.2018 року № 31 про відмову у призначені ОСОБА_2 пенсії за віком на пільгових умовах, визначених ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із зменшенням пенсійного віку, як особі, яка віднесена до 4 категорії постраждалої особи внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Зобов'язати відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_2 про призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку, згідно ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та доданих до неї документів з урахуванням мотивів наведених у рішенні суду.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_2 (АДРЕСА_1. м. Тульчин, Вінницька область, 23600, ідентифікаційний код НОМЕР_1).

Відповідач: Тульчинське об'єднане управління Пенсійного фонду України Вінницької області (вул. М. Леонтовича, 51, м. Тульчин, Вінницька область, 23600, )

Повний текст рішення виготовлено : 25.04.19 р.

Суддя Демитор Наталія Володимирівна