Справа № 520/228/19
Суддя: Волошин Д.А.
Дата ухвалення: 2019-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2019 р. № 520/228/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Волошина Д.А.,

за участю секретаря судового засідання - Суховарової О.А.,

представника позивача - Межирицького А.О.,

представників відповідача - Баклушиної В.Б., Науменка А.М., Юношева С. А., Насібулліної Н.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Автопартс-ВМ" до Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю "Автопартс-ВМ" звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- скасувати повністю податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області від 28.09.2018 р. №, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем: мито на товари, що ввозяться суб'єктами підприємницької діяльності у розмірі 14806,89 грн. (в т.ч. основний платіж 11845,51 грн., штрафна санкція 2961,38 грн.);

- скасувати повністю податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області від 28.09.2018 р. №, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем: податок на додану вартість з ввезених на територію України товарів суб'єктами підприємницької діяльності у розмірі 2961,38 грн. (в т.ч. основний платіж 2369,10 грн., штрафна санкція 592,28 грн.).

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідачем проведено перевірку правомірності формування ТОВ "Автопартс-ВМ" показників митної вартості товарів з комерційною назвою «радіатори для автомобілів: радіатори кондиціонера» та «компресори: компресори кондиціонера», за результатами якої складено акт від 14.09.2018 №3816/20-40-14-15-07/40708715, на підставі якого відповідач прийняв податкові повідомлення-рішення від 28.09.2018 р. № та №. Прийняті відповідачем податкові повідомлення - рішення позивач вважає протиправними та такими, що підлягають скасуванню, оскільки при здійсненні митного оформлення товарів за митними деклараціями, зазначеними в акті перевірки, перевірка правильності класифікації товару згідно УКТЗЕД, нарахування податків і зборів (обов'язкових платежів) проводилась митним органом на підставі заявлених позивачем відомостей на товар. Будь-які зауваження щодо правильності заповнення митних декларацій стосовно класифікації та кодування товару під час митного оформлення у митного органу не виникло.

Крім того, позов мотивовано протиправністю оспорюваних податкових повідомлень-рішень, з посиланням на усталену судову практику, відповідно до якої, якщо митні органи, приймаючи митну декларацію, віднесли товар до певного коду товарної номенклатури та пропустили його на митну територію України (після сплати імпортером передбачених законом податків і зборів), то в подальшому вони не мають правових підстав для прийняття податкових повідомлень-рішень про донарахування податкових зобов'язань.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 14.01.2019 року відкрито провадження у даній справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Протокольною ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 19.03.2019 року закрито підготовче провадження та справа призначена до судового розгляду по суті на 02.04.2019 об 11:00 год.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити.

Представники Головного управління ДФС у Харківській області в судовому засіданні проти позову заперечували та просили відмовити у його задоволенні, згідно наданого до суду відзиву зазначили про обґрунтованість висновків щодо порушення позивачем вимог законодавства з питань державної митної справи у зв'язку з неправильною класифікацією товарів за відповідними митними деклараціями, а, відтак, про правомірність оспорюваних податкових повідомлень-рішень Головного управління ДФС у Харківській області про донарахування позивачу грошових зобов'язань.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Автопартс-ВМ" пройшло передбачену законом процедуру державної реєстрації та набуло статусу юридичної особи з ідентифікаційним кодом 40708715.

З матеріалів справи встановлено, що Головним управлінням ДФС у Харківській області проведено документальну невиїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю "Автопартс-ВМ" дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи при правильності класифікації згідно з УКТ ЗЕД товарів з комерційною назвою «радіатори для автомобілів: радіатори кондиціонера» та «компресори: компресори кондиціонера», за митними деклараціями від 22.12.2016 р. №807100000/2016/051999, від 10.05.2017 №UA807170/2017/310996, від 30.10.2017 №UA807170/2017/339188 за кодом згідно УКТ ЗЕД та від 04.07.2018 №UA807170/2018/032125 за кодом згідно УКТ ЗЕД відповідно, за результатами якої складено акт від 14.09.2018 №3816/20-40-14-15-07/40708715.

За наслідками перевірки контролюючим органом встановлено порушення ТОВ "Автопартс-ВМ":

- Закону України «Про митний тариф України» від 19.09.2013 №584-VІІ (застосування правила 1, 3(а) та 6 Основних правил інтерпретації УКТ ЗЕД) при класифікації товарів, частини 1, пункту 5 частини 8 статті 257 Митного кодексу України, в частині порушення правил класифікації товарів згідно з УКТ ЗЕД при їх декларуванні (митне оформлення здійснено у товарній підкатегоріях): (пільгова ставка ввізного мита 0,0%) та (пільгова ставка ввізного мита 2,0%), а необхідно було товар класифікувати у товарних підкатегоріях (пільгова ставка ввізного мита 6,0%) та (пільгова ставка ввізного мита 5,0%), в результаті чого занижено податкове зобов'язання по сплаті мита на загальну суму 11845,51 грн., в тому числі за митними деклараціями:

МД від 22.12.2016 №807100000/2016/051999 на суму 5653,55 грн., яка підлягає перерахуванню до державного бюджету України;

МД від 10.05.2017 №UA807170/2017/310996 на суму 1094,38 грн., яка підлягає перерахуванню до державного бюджету України;

МД від 30.10.2017 №UA807170/2017/339188 на суму 3213,37 грн., яка підлягає перерахуванню до державного бюджету України;

МД від 04.07.2018 №UA807170/2018/032125 на суму 1884,20 грн., яка підлягає перерахуванню до державного бюджету України.

- пункту 187.8 статті 187 та пункту 190.1 статті 190 Податкового кодексу України щодо заниження бази оподаткування податком на додану вартість на суму мита, в результаті чого занижено податкове зобов'язання по сплаті податку на додану вартість на загальну суму 2369,10 грн., в тому числі за митними деклараціями:

МД від 22.12.2016 №807100000/2016/051999 на суму 1130,71 грн., яка підлягає перерахуванню до державного бюджету України;

МД від 10.05.2017 №UA807170/2017/310996 на суму 218,88 грн., яка підлягає перерахуванню до державного бюджету України;

МД від 30.10.2017 №UA807170/2017/339188 на суму 642,67 грн., яка підлягає перерахуванню до державного бюджету України;

МД від 04.07.2018 №UA807170/2018/032125 на суму 376,84 грн., яка підлягає перерахуванню до державного бюджету України.

Встановлені порушення призвели до заниження податкових зобов'язань по сплаті митних платежів на загальну суму 14214,61 грн., в тому числі: по ввізному миту на суму 11845,51 грн., по податку на додану вартість на суму 2369,10 грн.

На підставі зазначених висновків контролюючим органом прийнято податкові повідомлення - рішення:

№ від 28.09.2018 р., яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем: мито на товари, що ввозяться суб'єктами підприємницької діяльності у розмірі 14806,89 грн. (в т.ч. основний платіж 11845,51 грн., штрафна санкція 2961,38 грн.);

№ від 28.09.2018 р., яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем: податок на додану вартість з ввезених на територію України товарів суб'єктами підприємницької діяльності у розмірі 2961,38 грн. (в т.ч. основний платіж 2369,10 грн., штрафна санкція 592,28 грн.).

Як встановлено судом з матеріалів справи, в тому числі із вищезазначеного акта перевірки, Товариством з обмеженою відповідальністю "Автопартс-ВМ" за митними деклараціями від 22.12.2016р. №807100000/2016/051999, від 10.05.2017 р. №UA807170/2017/310996, від 30.10.2017 № UA807170/ та від 04.07.2018 №UA807170/2018/032125 ввезено на митну територію України товар «радіатор кондиціонера», митна вартість 166021,82 грн. та «компресор кондиціонера», митна вартість 62806,75 грн.

Ввезення вищевказаних товарів на митну територію України здійснювалось на підставі зовнішньоекономічних договорів (контрактів) від 06.02.2018 №UA-18RU-AVP, від 01.10.2017 №UA-RU-2017/10-01, від 20.01.2017 № UA17RU-AVP та від 05.09.2016 № UA0916RU, що стосуються предмета перевірки, укладених з ООО «Меридиан АНК» (Росія), ИП ОСОБА_10 (Росія) та ИП ОСОБА_11 (Росія).

За митними деклараціями від 22.12.2016р. №807100000/2016/051999, від 10.05.2017 р. №UA807170/2017/310996 та від 30.10.2017 № UA807170/ позивачем здійснено митне оформлення товару та імпортовані товари, зокрема, «радіатори для автомобілів: радіатор кондиціонера», які були заявлені до митного оформлення за кодом товару відповідно до Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності, пільгова ставка ввізного мита 0,0%.

Також, за митною декларацією від 04.07.2018 №UA807170/2018/032125 Товариство з обмеженою відповідальністю "Автопартс-ВМ" здійснено митне оформлення товару та імпортовані товари, зокрема, «компресори: компресори кондиціонера», які були заявлені до митного оформлення за кодом товару відповідно до УКТ ЗЕД, пільгова ставка ввізного мита 2,0%.

Як встановлено судовим розглядом справи, підставою для проведення документальної невиїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю "Автопартс-ВМ" слугували листи Державної фіскальної служби України від 10.04.2018 № 10730/7/99-99-19-03-01-17, від 21.06.2018 №18876/7/99-99-14-04-01-17 та від 20.06.2018 р. №1187/99-99-19-03-01-18, в яких ДФС України роз'яснено про обов'язок митних органів провести перевірки для забезпечення надходжень митних платежів до Державного бюджету.

Так, в акті перевірки посадові особи відповідача процитували лист ДФС України від 10.04.2018 № 10730/7/99-99-19-03-01-17 на адресу підпорядкованих митниць і зазначили, що "радіатор (конденсатор) кондиціонера є частиною автомобільної системи кондиціонування повітря. Схема роботи кондиціонера в автомобілі принципово не відрізняється від роботи побутового холодильника". Таким чином, вчинена ДФС України маніпуляція з характеристиками товару створила підстави для проведення перевірок необмеженого кола суб'єктів, що здійснювали ввезення таких товарів, та зміни класифікації цих товарів за УКТЗЕД у такий, спосіб, що призводить до збільшення податкових платежів.

Також, відповідачем було отримано листи від ДФС України № 1187/99-99-19-03-01-18 від 20.06.2018 та № 18876/7/99-99-14-04-01-17 від 21.06.2018, у яких було надано роз'яснення щодо правильності класифікації товару згідно УКТ ЗЕД «компресор кондиціонера».

З цього приводу, суд зазначає наступне.

В силу приписів частини другої статті 69 Митного кодексу України органи доходів і зборів здійснюють контроль правильності класифікації товарів, поданих до митного оформлення, згідно з УКТ ЗЕД.

Судом з акту перевірки встановлено, що документальна невиїзна перевірка позивача проведена, зокрема, згідно з п.1 ч.2 ст.351 Митного кодексу України.

Відповідно до ч.1, 2 ст.351 Митного кодексу України, предметом документальних невиїзних перевірок є дані про своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати митних платежів при переміщенні товарів через митний кордон України підприємствами, а також при переміщенні товарів через митний кордон України громадянами з поданням митної декларації, передбаченої законодавством України для підприємств.

Документальна невиїзна перевірка проводиться у разі: 1) виявлення ознак, що свідчать про можливе порушення законодавства України з питань державної митної справи, за результатами аналізу електронних копій митних декларацій, інформації, що стосується товарів, митне оформлення яких завершено, отриманої від суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності та виробників таких товарів, з висновків акредитованих відповідно до законодавства експертів; 2) надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтвердженої інформації про непідтвердження автентичності поданих органові доходів і зборів документів щодо товарів, митне оформлення яких завершено, недостовірність відомостей, що в них містяться, а також запитів стосовно надання інформації про зовнішньоекономічні операції, які здійснювалися за участю суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності - резидентів України.

У справі, що розглядалась, орган доходів і зборів здійснював перевірку правильності класифікації позивачем товарів після завершення митного контролю на підставі листів ДФС України, тобто вдруге.

Жодних відомостей про неподання позивачем документів, що необхідні для визначення коду товару під час його митного оформлення, доказів виявлення ознак, що свідчать про можливе порушення законодавства України з питань державної митної справи, надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтвердженої інформації про непідтвердження автентичності поданих органові доходів і зборів документів, подання недостовірних документів або про факти протиправних дій чи бездіяльності з боку посадових осіб митниць, що здійснювали митний контроль, відповідач суду не надав.

Вказане свідчить, що при призначенні документальної невиїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю "Автопартс-ВМ" відповідач вийшов за межі визначених законом повноважень, діяв не у спосіб, що передбачений законом, оскільки надходження листів Державної фіскальної служби України від 10.04.2018 № 10730/7/99-99-19-03-01-17, від 21.06.2018 №18876/7/99-99-14-04-01-17 та від 20.06.2018 р. №1187/99-99-19-03-01-18 не є законодавчо встановленою та передбаченою ст.351 Митного кодексу України підставою для призначення перевірки позивача, що в свою чергу свідчить про протиправність рішень, прийнятих за наслідком проведеної перевірки.

Суд зазначає, що спірні правовідносини виникли між сторонами з приводу правильності визначення коду товару, що ввозився позивачем, згідно з УКТЗЕД, а також розміру митних платежів, що підлягають сплаті до Державного бюджету у зв'язку з розмитненням даного товару.

Статтею 69 Митного кодексу України передбачено, що товари при їх декларуванні підлягають класифікації, тобто у відношенні товарів визначаються коди відповідно до класифікаційних групувань, зазначених в УКТ ЗЕД. Органи доходів і зборів здійснюють контроль правильності класифікації товарів, поданих до митного оформлення, згідно з УКТ ЗЕД.

Класифікація товарів для цілей митного оформлення здійснюється згідно з вимогами УКТ ЗЕД, що є товарною номенклатурою Митного тарифу України, затвердженого Законом № 584-VII, з урахуванням Основних правил інтерпретації УКТ ЗЕД (далі - ОПІ) та визначальних для класифікації характеристик товару. З метою забезпечення єдиного тлумачення і застосування УКТ ЗЕД в Україні запроваджено пояснення до УКТ ЗЕД, побудовані на основі Пояснень до Гармонізованої системи опису та кодування товарів 2012 року (далі - ГС) і Пояснень до Комбінованої номенклатури Європейського Союзу та затверджені наказом Державної фіскальної служби України від 09.06.2015 № 401.

Класифікація товарів в УКТ ЗЕД здійснюється згідно з Основними правилами інтерпретації УКТ ЗЕД, які відповідають Основним правилам класифікації, наведеним у ГС.

Відповідно до 1 Правила інтерпретації класифікації товарів, назви розділів, груп та підгруп наводяться лише для зручності користування. Для юридичних цілей класифікація товарів проводиться виходячи з найменувань товарних позицій і відповідних приміток до розділів чи груп і, якщо такі тексти назв та примітки не вимагають іншого, відповідно до таких положень.

Як слідує з матеріалів справи та не заперечується сторонами у справі, ввезені товари «радіатор кондиціонера» позивач класифікував у товарній підкатегорії 8708 91 35 00 (ставка мита 0%) згідно з УКТЗЕД.

Відповідно до Пояснень до товарної підкатегорії 8708 91 35 00 частини і пристрої до моторних транспортних засобів товарних позицій 8701 8705 за умови, що такі частини і пристрої відповідають двом таким вимогам: 1) вони повинні бути ідентифіковані як придатні для використання винятково чи переважно з вищезгаданими і транспортними засобами: і 2) вони не повинні виключатися положеннями Приміток до Розділу XVII. Частини та пристрої цієї товарної позиції, зокрема, містять М) Радіатори, глушники та вихлопні груби, паливні баки і т.д.

Радіатор кондиціонера (так само називають Конденсер або конденсатор) дає можливість холодоагенту перейти в рідкий стан, тим самим роблячи теплообмін гарячого холодоагенту з навколишнім повітрям. Такий радіатор є необхідною частиною в кліматичній установці (кондиціонері) будь-якого автомобіля.

Принцип роботи кондиціонера: холодильний агент забирає тепло з навколишнього повітря всередині автомобіля, а потім витрачає його на своє випаровування. Після того, як вийшов пар. він стискається, і завдяки радіатора кондиціонера, відправляє всі тепло на вулицю в повітря. Коли холодоагент остигає, він назад стає рідиною і весь процес починається заново, охолоджуючи салон автомобіля.

Фази холодильного циклу в автомобільному кондиціонері:

Стиснення. Пропарений пароподібний холодоагент подається в компресор через трубопровід всмоктування, потім проходить процес стиснення в компресорі, перетворюючись на пару з дуже високою температурою і тиском, який може перейти в рідкий стан при кімнатній температурі.

Скраплення. Стиснутий пар, що має високий тиск і температуру, проходить процес охолодження повітрям в конденсаторі (радіаторі кондиціонера) і переходить в рідкий стан (цей процес називається скраплення).

Розширення.

Потім холодильний агент високого тиску, який був знижений в радіаторі кондиціонера, подається в ресивер-осушувач і там переходить в стан низького тиску, завдяки чому з легкістю може випаровуватися. Далі йде процес випаровування. Холодоагент низького тиску в рідкому стані надходить у випарник, споживає тепло з салону автомобіля і перетворюється на пару.

Конструкція радіаторів кондиціонера LUZAR (інформація з сайту https: luzar.ru)

Радіатори виробляються з такого матеріалу, як алюміній. Такі радіатори виглядають як трубчасто-стрічковий несборний (паяний) алюмінієвий багатоходової теплообмінник.

Складаються з невеликих, алюмінієвих, в формі плоских і овальних, трубок, усередині яких знаходяться перегородки. Це дає можливість холодоагенту при заповненні трубок розподілятися рівномірно, завдяки чому грубки здатні втримати високий тиск всередині кондиціонера.

Між трубок знаходяться гофровані алюмінієві стрічки, складені і нагадують вид «гармошки», які розширюють площу відводу тепла. Трубки прикріплюються до алюмінієвих колекторам з перегородками, які забезпечують пошарове (багато-ходове) заповнення охолоджуючої серцевини. До колекторів приєднуються впускна і випускна грубки з необхідними штуцерами. Ресивер-осушувач жорстко закріплений на колекторах радіатора кондиціонера (на деяких автомобілях - ресивер розташовується в підкапотному просторі окремо від радіатора кондиціонера).

На підставі вище наданої інформації, позивачем було проведено кодування товару за наступним принципом: радіатори по своїм технологічним характеристикам, по способу та методу виробництва абсолютно тотожні автомобільним радіаторам охолоджування алюмінієвим трубчасто-стрічковий несбірній (паяний) конструкції, у зв'язку з чим вони були віднесені до УКТ ЗЕД 8708 91 35 000.

Однак, відповідач під час перевірки провів аналіз зазначених товарів, внаслідок чого в ході перевірки технічних властивостей, функцій та зовнішнього вигляду товарів з комерційною назвою «радіатори для автомобілів: радіатор кондиціонера» прийшов до висновку, що класифікацію вказаного товару слід проводити у межах товарної підкатегорії згідно УКТ ЗЕД, як інші частини холодильного обладнання: випаровувачі та конденсатори, крім тих, що використовуються у побутових холодильниках (пільгова ставка ввізного мита 6,0%).

Крім того, ТОВ «Автопартс-ВМ» за митною декларацією № UA807170/2018/032125 від 04.07.2018 ввезено на митну територію України товар з комерційною назвою «Компресори; Компресор кондиціонера», при цьому, підприємством, дана група товарів була задекларована за кодом УКТ ЗЕД 8414 80 80 00. (пільгова ставка ввізного мата 2,0%).

Згідно опису товарної групи УКТ ЗЕД 8414 80 80 00 компресори кондиціонера LUZAR Фірмова назва - LCAC - LUZAR Compressor Air Conditioner, компресор кондиціонера призначений для стискання хладагента системи кондиціонування та підтримки його руху по робочому контуру.

Стиснення хладагенту необхідно для подальшого його переходу в рідкий стан; після якого відбувається «випаровування» ( «кипіння») - перехід хладагенту в газоподібний етан - з поглинанням тепла.

Автомобільні компресори кондиціонера відносяться до розряду поршневих компресорів; являють собою кривошипна-шатунний механізм, що включає до себе металеві поршні з шатунами, вал з підшипниками, похилий диск, шо обертається (який грає роль кривошипа), блок циліндрів, розміщений в корпусі з алюмінієвого сплаву, з'єднаного болтами: на осі колінчастого валу розміщена електромагнітна муфта, шо забезпечує передачу крутного моменту віл приводного ременя. Мастило механізмів компресора кондиціонера закладається на весь термін служби компресора.

Види конструкцій автомобільних компресорів кондиціонера:

«Шиберні» компресори, у яких стиснення хладагенту відбувається шляхом обертання ексцентрично розташованого статора з пластинками-шиберами. Даний вид компресорів має малу продуктивність і вважається малонадійним.

Поршневі «односторонні». Поршні розташовуються з одного боку від похилої шайби.

Поршневі «двосторонні» - поршні знаходяться з двох сторін від похилої шайби, таким чином, корисна робота збільшується практично в два рази. Завдяки високомуККД с найбільш сучасною і перспективною конструкцією автомобільних компресорів кондиціонера.

Інші конструкції компресорів - спіральні, гвинтові, «Рутс», осьові, мембранні, вихрові - в автомобільній системі кондиціонування не використовуються.

Інші важливі характеристики компресорів кондиціонера:

А. Тип використовуваного хладагента. В системі кондиціонування автомобілів використовується різні марки хладагента - R134a (найбільш поширений сьогодні, тетрафторетан, неагресивний до озоновому шару) і R22 (хлордіфторметану або «фреон»).

Б. Тип використовуваного масла (мастила). Стандартне масло для автомобільних компресорів кондиціонера - PAG46 - застосовується для систем з хладагентом R134a. Існують різні модифікації цього масла в якості торговельних марок різних виробників.

В. Кількість поршнів (або Фібер). Характеризує ефективність роботи (ККД) компресора. Компресори кондиціонера для деяких автомобілів випускаються двох видів «продуктивності» - наприклад, компресори для автомобілів Renault Logan «старого» зразка 5-ти поршневі і «нового зразка» 6-ти поршневі (виготовляється LUZAR під артикулом LСАС 0998).

На підставі вищезазначеної інформації позивачем було проведено кодування товару за наступним принципом: відповідно до класифікації УКТЗЕД товарна позиція 8414 «Насоси повітряні або вакуумні, повітряні або інші газові компресори та вентилятори; вентиляційні або рециркуляційні витяжні ковпаки або шафи з вентилятором, з фільтром або без нього підрозділяється на товарні під позиції, і, оскільки, компресор кондиціонера но функціям це потужний герметичний насос, який, як і інше навісне обладнання, кріпиться до двигуна машини і бере участь в системі кондиціонування повітря і дозволяє як охолоджувані повітря в салоні, так і нагрівати його до заявленої температури, а також очищати його від вологи і сторонніх запахів.

У сучасних автомобілях є складовою частиною системи вентиляції та опалення салону. Такі види компресорів, приводяться в дію відпрацьованими газами, використовуваними в поршневих двигунах внутрішнього згоряння для підвищення потужності.

Особливість такого компресора кондиціонера з технічної точки зору полягає в тому, що для його роботи використовується не електрика, а частина потужності двигуна внутрішнього згоряння, що відбирається з його колінчастого вала за допомогою приводного ременя, іноді спільного з ременем генератора або окремим.

Основним завданням автокондиціонера залишається створення мікроклімату, оптимального для комфортного перебування в салоні водія і пасажирів. Таким чином автомобільний кондиціонер не є холодильним обладнанням і, відповідно, частини автомобільного кондиціонера не можна класифікувати, як частини холодильного обладнання.

Виходячи з зазначеного, товар з назвою «Компресор кондиціонера» позивачем класифіковано в товарній позиції 8414 УКТ ЗЕД, товарна позиція якого має наступний опис: «Насоси повітряні або вакуумні, повітряні або інші газові компресори та вентилятори; вентиляційні або рециркулянійні витяжні ковпаки або шафи з вентилятором, з фільтром або без нього».

Однак, відповідач в акті перевірки прийшов до висновку, що товари з комерційною назвою «Компресори: Компресор кондиціонера» є герметичним компресором автокондиціонерів, що працюють за принципом, що і звичайний холодильник повинні класифікуватися у товарній підкатегорії згідно УКТ ЗЕД (пільгова ставка ввізного мита 5,0%).

Таким чином, за результатами перевірки, відповідач дійшов висновку, що митне оформлення здійснено у товарній підкатегоріях (пільгова ставка ввізного мита 0,0%) та (пільгова ставка ввізного мита 2,0%), а необхідно було товар класифікувати у товарних підкатегоріях (пільгова ставка ввізного мита 6,0%) та (пільгова ставка ввізного мита 5,0%), в результаті чого занижено податкове зобов'язання по сплаті мита на загальну суму 11845,51 грн.

Однак, суд не погоджується із такими висновками, з огляду на наступне.

Класифікація товарів для цілей митного оформлення здійснюється відповідно до Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТЗЕД), що є товарною номенклатурою Митного тарифу України, затвердженого Законом України від 19.09.2013 № 584-VII "Про Митний тариф України".

Митний тариф України містить перелік ставок загальнодержавного податку - ввізного мита на товари, що ввозяться на митну територію України і систематизовані згідно з Українською класифікацією товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТЗЕД), складеною на основі Гармонізованої системи опису та кодування товарів.

Класифікація товарів для цілей митного оформлення здійснюється відповідно до УКТЗЕД, Основних правил інтерпретації УКТЗЕД, з урахуванням Пояснень до Основних правил інтерпретації УКТЗЕД, приміток до розділів і груп та визначальних для класифікації характеристик товару.

Згідно з Основними правилами інтерпретації УКТЗЕД класифікація товарів в УКТЗЕД здійснюється за такими правилами.

1. Назви розділів, груп і підгруп наводяться лише для зручності користування УКТЗЕД; для юридичних цілей класифікація товарів в УКТЗЕД здійснюється виходячи з назв товарних позицій і відповідних приміток до розділів чи груп і, якщо цими назвами не передбачено іншого, відповідно до таких правил:

2. (a) будь-яке посилання в назві товарної позиції на будь-який виріб стосується також некомплектного чи незавершеного виробу за умови, що він має основну властивість комплектного чи завершеного виробу. Це правило стосується також комплектного чи завершеного виробу (або такого, що класифікується як комплектний чи завершений згідно з цим правилом), незібраного чи розібраного;

(b) будь-яке посилання в назві товарної позиції на будь-який матеріал чи речовину стосується також сумішей або сполук цього матеріалу чи речовини з іншими матеріалами чи речовинами. Будь-яке посилання на товар з певного матеріалу чи речовини розглядається як посилання на товар, що повністю або частково складається з цього матеріалу чи речовини. Класифікація товару, що складається більше ніж з одного матеріалу чи речовини, здійснюється відповідно до вимог правила 3.

3. У разі коли згідно з правилом 2 (b) або з будь-яких інших причин товар на перший погляд (prima facie) можна віднести до двох чи більше товарних позицій, його класифікація здійснюється таким чином:

(a) перевага надається тій товарній позиції, в якій товар описується конкретніше порівняно з товарними позиціями, де дається більш загальний його опис. Проте в разі коли кожна з двох або більше товарних позицій стосується лише частини матеріалів чи речовин, що входять до складу суміші чи багатокомпонентного товару, або лише частини товарів, що надходять у продаж у наборі для роздрібної торгівлі, такі товарні позиції вважаються рівнозначними щодо цього товару, навіть якщо в одній з них подається повніший або точніший опис цього товару;

(b) суміші, багатокомпонентні товари, які складаються з різних матеріалів або вироблені з різних компонентів, товари, що надходять у продаж у наборах для роздрібної торгівлі, класифікація яких не може здійснюватися згідно з правилом 3 (a), повинні класифікуватися за тим матеріалом чи компонентом, який визначає основні властивості цих товарів, за умови, що цей критерій можна застосувати;

(c) товар, класифікацію якого не можна здійснити відповідно до правила 3 (a) або 3 (b), повинен класифікуватися в товарній позиції з найбільшим порядковим номером серед номерів товарних позицій, що розглядаються.

4. Товар, який не може бути класифікований згідно з вищезазначеними правилами, класифікується в товарній позиції, яка відповідає товарам, що найбільше подібні до тих, що розглядаються.

5. На додаток до наведеного до зазначених нижче товарів застосовуються такі правила:

(a) футляри для фотоапаратів, музичних інструментів, зброї, креслярського приладдя, прикрас та подібні вироби, які мають спеціальну форму і призначені для зберігання відповідних виробів або набору виробів, придатні для тривалого використання разом з виробами, для яких вони призначені, класифікуються разом з упакованими в них виробами. Це правило не поширюється на тару (упаковку), що становить разом з виробом одне ціле і надає останньому істотно іншої властивості;

(b) відповідно до правила 5 (a) тару (упаковку) разом з товарами, які в ній містяться, слід класифікувати разом з цими товарами, якщо вона належить до такого типу тари (упаковки), яка зазвичай використовується для упакування цих товарів. Це положення є необов'язковим, якщо ця тара (упаковка) придатна для повторного використання.

6. Для юридичних цілей класифікація товарів у товарних підпозиціях, товарних категоріях і товарних підкатегоріях здійснюється відповідно до назви останніх, а також приміток, які їх стосуються, з урахуванням певних застережень (mutatis mutandis), положень вищезазначених правил за умови, що порівнювати можна лише назви одного рівня деталізації. Для цілей цього правила також можуть застосовуватися відповідні примітки до розділів і груп, якщо в контексті не зазначено інше.

У справі, що розглядалась, суд встановив, що позивач здійснював ввезення товарних виробів, що мають назву від виробника - «радіатори для автомобілів: радіатори кондиціонера» та «компресори: компресори кондиціонера», які згідно Основних правила інтерпретації УКТЗЕД класифікуються при їх декларуванні (митному оформленні) з у товарній підкатегорії (пільгова ставка ввізного мита 0,0%) та (пільгова ставка ввізного мита 2,0%).

Жодних експертиз чи досліджень товару органи доходів і зборів ані під час митного оформлення товару, ані під час перевірки поза межами митного оформлення не проводили, висновки посадових осіб відповідача базуються виключно на інформації, що наведена у листі ДФС України від 10.04.2018 № 10730/7/99-99-19-03-01-17.

Таким чином, враховуючи опис та характеристику ввезених позивачем товарів, відсутність експертиз чи досліджень товару органами доходів і зборів, суд дійшов висновку, що відповідач безпідставно визначив, що ввезені товари необхідно було класифікувати у товарних підкатегоріях (пільгова ставка ввізного мита 6,0%) та (пільгова ставка ввізного мита 5,0%), як наслідок протиправно прийняв оскаржувані податкові повідомлення - рішення.

Крім того, суд зазначає, відповідно до частини 1 статті 345 Митного кодексу України, документальна перевірка - це сукупність заходів, за допомогою яких органи доходів і зборів переконуються у правильності заповнення митних декларацій, декларацій митної вартості та в достовірності зазначених у них даних, законності ввезення (пересилання) товарів на митну територію України або на територію вільної митної зони, вивезення (пересилання) товарів за межі митної території України або за межі території вільної митної зони, а також своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів.

Як вже зазначалось вище, частиною 2 статті 351 Митного кодексу передбачено, що документальна невиїзна перевірка проводиться у разі: 1) виявлення ознак, що свідчать про можливе порушення законодавства України з питань державної митної справи, за результатами аналізу електронних копій митних декларацій, інформації, що стосується товарів, митне оформлення яких завершено, отриманої від суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності та виробників таких товарів, з висновків акредитованих відповідно до законодавства експертів; 2) надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтвердженої інформації про непідтвердження автентичності поданих органові доходів і зборів документів щодо товарів, митне оформлення яких завершено, недостовірність відомостей, що в них містяться, а також запитів стосовно надання інформації про зовнішньоекономічні операції, які здійснювалися за участю суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності - резидентів України. Аналіз наведених норм свідчить про можливість митного контролю після завершення митного оформлення за умови обґрунтованої підозри, що під час пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України було допущено порушення законодавства України.

Аналіз наведених норм свідчить про можливість митного контролю після завершення митного оформлення за умови обґрунтованої підозри, що під час пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України було допущено порушення законодавства України.

Водночас, згідно із підпунктом 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України, контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо результати митного контролю, отримані після закінчення процедури митного оформлення та випуску товарів, свідчать про заниження або завищення податкових зобов'язань, визначених платником податків у митних деклараціях.

Відповідно до пункту 54.5 статті 54 Податкового кодексу України, якщо згідно з нормами цієї статті сума грошового зобов'язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність і повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов'язання і має право оскаржити зазначену суму в порядку, встановленому цим Кодексом.

Отже, обов'язок визначення у відношенні товару коду класифікації покладається на декларанта товару, що поставляється на митну територію України, а орган доходів і зборів має перевірити правильність класифікації товару, поданого до митного оформлення.

У разі виявлення під час митного оформлення товару порушення правил класифікації орган доходів і зборів має самостійно класифікувати такий товар.

Про зміну класифікації заявленого до митного оформлення товару орган приймає відповідне рішення, яке може бути предметом оскарження до органу вищого рівня або до суду. Повноваженнями щодо прийняття рішення про класифікацію товару орган доходів і зборів наділений і після проведення митного оформлення товару.

Якщо орган ДФС, приймаючи митну декларацію, самостійно визначає митну вартість товару та пропускає товар на митну територію України (після сплати імпортером передбачених законом податків і зборів), то в подальшому він не має правових підстав для прийняття податкових повідомлень про донарахування податкових зобов'язань, за винятком, коли за наслідками службової перевірки або розгляду кримінальної справи встановлено змову між декларантом і митним органом, спрямовану на заниження обов'язкових платежів.

Такий висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду, зазначеній в постанові від 08.05.2018 в справі №808/1341/14, провадження №К/9901/7237/18.

Верховний Суд у постанові від 20.03.2018, справа №814/978/17, адміністративне провадження №К/9901/5649/17, зазначив, що класифікацію товарів за УКТЗЕД здійснює особа, яка подає декларацію. Орган доходів і зборів здійснює контроль за такою класифікацією, може самостійно визначити код задекларованого товару лише у тому разі, коли виявить порушення правил класифікації з боку декларанта. Повноваження податкового органу щодо самостійного визначення коду товару не є дискреційними та обумовлені виключно наявністю порушення правил класифікації з боку декларанта.

У даному випадку, підставою для проведення позапланової перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю "Автопартс-ВМ" відповідач зазначає частину 2 статті 351 Митного кодексу України. Однак, всупереч положень частини другої статті 77 Кодекс адміністративного судочинства України, Головне управління ДФС у Харківській області не надало доказів на підтвердження наявності наведених у наведеній нормі підстав. Тоді, як імпортований позивачем товар, щодо правильності декларування кодів якого стосувалась документальна перевірка, пройшов митне оформлення. Митні декларації, в яких позивач задекларував до ввезення на митну територію України вище вказаний товар за кодом УКТ ЗЕД та , були прийняті митним органом, а імпортований товар випущений у вільний обіг.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що документальна невиїзна перевірка була проведена митним органом безпідставно, а податкові повідомлення-рішення від 28.09.2018 р. № та № підлягають скасуванню.

Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого вирішує справи відповідно до Конституції України та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, розглянувши усі подані документи і матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Автопартс-ВМ" є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295, 296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Автопартс-ВМ" (пл. Юрія Кононенка, буд. 7, 3 пов., к. 38, смт. Пісочин, Харківський район, Харківська область, 62416, код 40708715) до Головного управління ДФС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46,м. Харків, 61057, код 39599198) про скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити.

Скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області від 28.09.2018 р. №.

Скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області від 28.09.2018 р. №.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Автопартс-ВМ" (пл. Юрія Кононенка, буд. 7, 3 пов., к. 38, смт. Пісочин, Харківський район, Харківська область, 62416, код 40708715) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46,м. Харків, 61057, код 39599198) суму сплаченого судового збору у розмірі 1921,00 грн. (одна тисяча дев'ятсот двадцять одна гривня 00 копійок).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 26 квітня 2019 року.

Суддя Д.А. Волошин