Справа № 653/1167/19
Суддя: Берлімова Ю. Г.
Дата ухвалення: 2019-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 653/1167/19
Провадження № 2-а/653/56/19
РІШЕННЯ

іменем України

23 квітня 2019 року м. Генічеськ

Генічеський районний суд Херсонської області в складі:

головуючого судді Берлімової Ю.Г.

за участю секретаря Волвенко А.О.

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Генічеськ справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до заступника начальника відділу патрульної поліції АРК та м. Севастополі ДПП старшого лейтенанта поліції Борзенка Олександра В`ячеславовича, третя особа Відділ патрульної поліції АРК та м. Севастополі ДПП про оскарження постанови щодо притягнення до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до заступника начальника відділу патрульної поліції АРК та м. Севастополі ДПП старшого лейтенанта поліції Борзенка Олександра В`ячеславовича, третя особа Відділ патрульної поліції АРК та м. Севастополі ДПП про оскарження постанови щодо притягнення до адміністративної відповідальності. Позовні вимоги мотивує тим, що 01 квітня 2019 року поліцейським Борзенко О.В. було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії НК № 384614, згідно якої позивача притягнуто до відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у розмірі 425 грн. за порушення п. 2.9 (д) ПДР, а саме за те, що позивач нібито під час керування транспортним засобом користувався засобами зв`язку, тримаючи його у руці. Вважає винесену постанову незаконною, оскільки інспектор поліції не роз`яснив позивачу права та обов`язки, відмовив у клопотанні щодо відкладення розгляду справи у зв`язку із необхідністю скористуватися юридичною допомогою. Вказує, що постанова була винесена без належного розгляду справи, без наявності доказів порушення ОСОБА_1 . ПДР, без з`ясування всіх обставин справи. Наголошує, що постанова містить посилання на наявність відео в архіві, проте у ознайомлені водія із цим доказом було відмовлено. У зв`язку із цим, вважає, що постанова є незаконною та підлягає скасуванню.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримав і просив задовольнити з підстав, викладених у ньому. Зазначив, що чітко дотримувався правил дорожнього руху та рухаючись на своєму автомобілі не розмовляв по мобільному телефону і не тримав його в руках.

Відповідач заступник начальника відділу патрульної поліції АРК та м. Севастополі ДПП старший лейтенант поліції Борзенко О.В. в судовому засіданні був відсутнім. Про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причина неявки суду не відома.

Представник третьої особи відділу патрульної поліції АРК та м. Севастополі ДПП в судовому засіданні був відсутнім. Про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причина неявки суду не відома.

У відповідності до положень ч. 1 ст. 205 КАС України неявка до судового засідання належно повідомлених осіб не перешкоджає розгляду справи по суті.

Вивчивши наявні матеріали справи у їх сукупності, прийнявши до уваги пояснення позивача, дослідивши представлені суду письмові докази, надавши правовідносинам, що виникли між сторонами по справі належну правову оцінку, суд доходить висновку про задоволення заявленого позову з наступних підстав.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» безпосередньо встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені Постановою КМУ від 10 жовтня 2001 року № 1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Частиною другою ст. 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за, зокрема, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

У силу приписів ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення можуть бути будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото-і кінозйомки, відеозапису, які використовуються під час нагляду за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На пропозицію суду, яку було викладено в ухвалі про відкриття провадження по справі, подати письмові заперечення проти позову, та посилання на докази, якими вони обґрунтовуються, і які можуть бути використані як доказ у справі, відповідачем не було надано відповідних доказів, тому суд вирішує справу на основі наявних доказів відповідно до вимог ч. 5 ст. 77 КАС України.

Згідно копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК № 384614 від 01 квітня 2019 року, складеної заступником начальника відділу патрульної поліції АРК та м. Севастополі ДПП старшим лейтенантом поліції Борзенком О.В.- ОСОБА_1 ., керуючи автомобілем Subaru Tribeca, реєстраційнийномер НОМЕР_1 01 квітня 2019 року о 19:15 годині у м. Генічеськ по вул. Відродження, буд. 20 користувався засобами зв`язку, тримаючи їх в руці, а саме розмовляв по мобільному телефону, чим порушив вимоги п. 2.9 (д) Правил дорожнього руху, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП. На ОСОБА_1 цією постановою накладене адміністративне стягнення - штраф 425 грн.

Пункт 2.9 (д) ПДР передбачає заборону водієві під час руху транспортного засобу користуватися засобами зв`язку, тримаючи їх у руці (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання).

Згідно з положенням п. (а) ч. 3 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Верховною Радою України 17 липня 1997 р., кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, має право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причину обвинувачення проти нього.

Обвинувачення повинно бути конкретним, обвинувачена особа, реалізує своє право на захист від пред`явленого їй конкретного обвинувачення (відомості про час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення).

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено те, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст.283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Застосування адміністративного стягнення до особи за відсутності будь-яких доказів її протиправної дії чи бездіяльності не відповідатиме принципу верховенства права і міститиме ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень. Така позиція суду ґрунтується на правових висновках, які зроблені Конституційним Судом України у своєму Рішенні у справі № 23-рп/2010 від 22 грудня 2010 року.

Разом з тим, відповідачем, на якого законом покладено обов`язок щодо збирання доказів правопорушення та на якого покладений обов`язок доказування правомірності свого рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, не надав суду докази, які свідчать про наявність події правопорушення, що були підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Так, спірна постанова містить посилання про наявність відео в архіві, однак, суду вказаний доказ не наданий.

Одночасно, сама по собі постанова про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть "випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту".

Крім того, як вбачається з матеріалів справи та послідовних пояснень позивача, при розгляді справи на місці зупинки транспортного засобу та винесенні оскаржуваної постанови відповідач проігнорував клопотання позивача про відкладення розгляду справи для надання можливості звернутись за правовою допомогою, а також про ознайомлення із доказами.

Пункт 4 Розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена Наказом МВС України № 1395 від 7 листопада 2015 року передбачає винесення інспектором адмінпостанови без складання протоколу у разі виявлення адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбаченого, зокрема, ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Пункт 9 Розділу ІІІ вказаної Інструкції встановлює порядок розгляду справи поліцейським, під час якого, зокрема, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Таким чином, працівник патрульної поліції може винести постанову на місці вчинення правопорушення, тобто на місці зупинки транспортного засобу, проте постанова не може бути винесена без розгляду адміністративної справи. Дані норми вказують на те, що працівник патрульної поліції повинен дотримуватися вимог ст. 283 КУпАП.

Таким чином, суд наголошує, що винесення постанови із порушенням порядку розгляду справи призвело до порушення прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року N 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що в наведених положеннях кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Водночас вказані положення є законодавчими гарантіями об`єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише в разі, якщо між стадією складення протоколу про адміністративне правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності.

Так, частиною 1 статті 59 та частині 2 статті 64 Конституції України, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка передбачає право кожного обвинуваченого захищати себе особисто або використовувати правову допомогу захисника, вибраного ним на власний розсуд; статті 2, пункту З статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, де зазначено, що держава повинна гарантувати кожному, чиї права і свободи порушено, ефективний засіб правового захисту та можливість вільного вибору захисника; принципу 1 «Основних принципів, що стосуються ролі юристів», прийнятих восьмим Конгресом ООН з питань попередження злочинності і поводження з правопорушниками, який передбачає, що кожна людина має право звернутися до будь-якого юриста за допомогою для захисту й відстоювання своїх прав та захисту їх на всіх стадіях судочинства.

Право особи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи закріплено ч. 1 ст. 268 КУпАП та не може обмежуватися або ігноруватися.

Відмова заступника начальника відділу патрульної поліції АРК та м. Севастополі ДПП старшого лейтенанта поліції БорзенкаО.В. у розгляді клопотань позивача щодо ознайомлення із доказами та у користуванні юридичною допомогою є порушенням вищевказаних норм.

Враховуючи викладене, відсутність доказів на підтвердження факту скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, з огляду на те, що відповідачем, на якого покладено обов`язок доказування, не надано до суду жодних доказів, які б беззаперечно підтвердили факт порушення позивачем вимог ПДР, скоєння ним оскаржуваного адміністративного правопорушення є недоведеним, а тому притягнення позивача до адміністративної відповідальності шляхом винесення спірної постанови не може вважатися законною і обґрунтованою.

Внаслідок цього, оскаржувана постанова, як така, що винесена з грубим порушенням норм матеріального і процесуального права підлягає скасуванню як незаконна, а провадження по справі про адміністративне правопорушення закриттю.

Керуючись ст. ст. ст. 5, 6, 77, 241-250,286 КАС України, суд-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до заступника начальника відділу патрульної поліції АРК та м. Севастополі ДПП старшого лейтенанта поліції Борзенка Олександра В`ячеславовича, третя особа Відділ патрульної поліції АРК та м. Севастополі ДПП про оскарження постанови щодо притягнення до адміністративної відповідальності - задовольнити.

Визнати незаконною постанову серії НК № 384614 від 01 квітня 2019 року, винесену в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, у відношенні ОСОБА_1 та скасувати її.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення закрити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Генічеський районний суд Херсонської області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення суду виготовлено 26 квітня 2019 року.

Суддя Генічеського районного суду Ю. Г. Берлімова