Справа № 606/2784/18
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2019-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2019 року№ 857/2080/19
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Качмара В.Я.,

суддів Курильця А.Р., Мікули О.І.,

при секретарі судового засідання Пильо І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Теребовлянського районного споживчого товариства на рішення Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 30 січня 2019 року у справі №606/2784/18 (суддя Малярчук В.В., м.Теребовля) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області (далі Держгеокадастр) у якому просив: визнати поважними причини пропуску строку звернення до суду та поновити строк звернення до суду; визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення від 18.10.2018 №765-ДК/0280ПО/08/01/-18 (далі Постанова) і закрити справу.

Рішенням Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 30 січня 2019 року позов задоволено частково. Визнано протиправною та скасовано Постанову. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із ухваленим рішенням, його оскаржило Теребовлянське районне споживче товариство (далі РСТ), яке із покликанням на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

В доводах апеляційної скарги наводячи норми матеріального права та посилаючись на окремі обставини справи вказує, що ним до початку судового розгляду справи по суті в суді першої інстанції у відповідності до частини другої статті 49 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС) подавалось клопотання про залучення РСТ до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору, оскільки спірні правовідносини стосуються земельної ділянки (кадастровий номер:612501011:03:003:1063) (далі Земельна ділянка), яка є в постійному користуванні апелянта, а тому товариство вважало, що прийняте судом рішення може вплинути на його права, інтереси, чи обовязки. Проте ухвалою Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 30 січня 2019 року клопотання представника РСТ про залучення їх третьою особою залишено без задоволення (а.с.41-42). Зазначає, що висновки суду про протиправність Постанови за самовільне заняття частини Земельної ділянки, яка є в постійному користуванні апелянта, та її скасування грунтуються лише на доводах позивача про те, що спірну Земельну ділянку та розміщений на ній торгівельний кіоск використовує не він, а його дружина фізична особа-підприємець ОСОБА_2 (далі ФОП), що не відповідає фактичним обставинам справи, так як рішенням Господарського суду Тернопільської області від 12 квітня 2018 року у справі №921/1061/15-г/6 (далі Рішення) встановлено що фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (далі ФОП-1) здійснюється підприємницька діяльність в торгівельному кіоску, що знаходиться на частині Земельної ділянки площею 12 кв.м, яка надана у постійне користування РСТ по вул.Паращука,7 м.Теребовля (далі ОСОБА_3) без правовстановлюючих на те документів (а.с.60-67).

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу заперечує вимоги такої, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу погоджується із наведеними у ній доводами, просить апеляційну скаргу задовольнити, скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Учасники справи, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином у порядку визначеному статтею 268 КАС.

Разом з тим, представником апелянта подано клопотання про відкладення розгляду справи у звязку із його зайнятістю в іншому суді про що надано відповідне підтвердження. Проте, апеляційний суд не вбачає підстав для його задоволення, оскільки апелянт був завчасно (08.04.2019) повідомлений про розгляд справи та мав можливість протягом цього часу забезпечити явку іншого представника. Більше того, у відповідності до частини другої статті 313 КАС, а також враховуючи скорочені строки розгляду вказаної категорії справ неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та його представника, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що посадовою особою відповідача при складанні протоколу та винесенні Постанови не встановлено склад адміністративного правопорушення в частині субєкта, оскільки торгівельний кіоск, що розміщений за Адресою належить ФОП. Також суд вказує, що відповідач не повідомляв позивача про дату, час та місце розгляду справи.

В іншій частині щодо відмови у задоволенні решти позовних вимог суд жодних обґрунтувань не навів.

Такі висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з порушенням норм матеріального і процесуального права, з таких міркувань.

Апеляційним судом, з урахуванням встановленого судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що на підставі наказу Держгеокадастру «Про здійснення контролю за дотриманням земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності» від 26.09.2018 №765-ДК (далі Наказ) державним інспектором Держгеокадастру Підперигорою І.М. (далі ОСОБА_4 інспектор) у термін з 26.09. по 15.10.2018 проведено перевірку дотримання вимог законодавства при використанні Земельної ділянки, як обєкта перевірки за Адресою (а.с.21).

Підставою для видання наказу стала, зокрема заява РСТ в якій останнє просило перевірити законність використання Земельної ділянки за Адресою, яка є в постійному користуванні апелянта на законність встановлення на земельній ділянці торгівельних кіосків фізичними особами-підприємцями, серед яких був і позивач (а.с.23).

За наслідками проведеної ОСОБА_4 інспектором перевірки ним складено акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства за обєктом земельної ділянки від 09.10.2018 №165-ДК/1001АП/09/01/-18 (далі ОСОБА_3). У ньому зафіксовано, що ФОП-1 самовільно зайняв частину Земельної ділянки площею 0,0012 га для введення підприємницької діяльності із земель громадської забудови за цільовим призначенням для будівництва та обслуговування будівель торгівлі по ОСОБА_3, чим порушив вимоги статей 125-126 Земельного кодексу України (далі ЗК; а.с.18-19).

На підставі наведеного 09.10.2018 у присутності позивача ОСОБА_4 інспектором складено протокол про адміністративне правопорушення №765-ДК/0267П/07/01/-18 (далі Протокол. У Протоколі наведені обставини, які зазначені у ОСОБА_3. Також зазначено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться 18.10.2018 о 12/00 год. ОСОБА_1 від підпису та отримання копії Протоколу відмовився, що підтверджується його власноручним підписом у цьому документі (а.с.20-21).

18.10.2018 ОСОБА_4 інспектором винесена Постанова, якою позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення відповідальність за яке передбачена статтею 53-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн (а.с.14-15).

Вказана Постанова 19.10.2018 була направлена ОСОБА_1 рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення та отримана ним 30.11.2018, що підтверджується штрих-кодовим ідентифікатором поштового відправлення №55 (а.с.24).

Не погодившись з оскаржуваною Постановою позивач звернувся до суду з цим позовом. Вказує, що він не використовує Земельну ділянку чи її частину, зокрема для здійснення підприємницької діяльності. Ним не розміщено жодних торгівельних кіосків по ОСОБА_3, що підтверджується ОСОБА_3 про результати перевірки належності тимчасової споруди від 13.11.2018 (далі Акт-1) складеним депутатами Теребовлянської міської ради (далі Міська рада), яким встановлено, зо тимчасова споруда (торгівельний кіоск) розміщено за Адресою саме ФОП, який належить їй на праві власності. Комісією спростовано факт розміщення тимчасової споруди ФОП-1 на Земельній ділянці площею 0,6956 (а.с.33).

Правові, економічні та соціальні основи організації здійснення державного контролю за використанням та охороною земель і спрямований на забезпечення раціонального використання і відтворення природних ресурсів та охорону довкілля визначено Законом України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» (в редакції, чинні на час виникнення спірних відносин; далі Закон №963-IV).

Відповідно до статті 4 Закону №963-IV об'єктом державного контролю за використанням та охороною земель є всі землі в межах території України.

Як передбачено підпунктом 25-1 пункту 4 «Положення про ОСОБА_4 службу України з питань геодезії, картографії та кадастру» (далі Держгеокадастр-1) затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 №15 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі Положення) Держгеокадастр-1 відповідно до покладених на нього завдань: організовує та здійснює державний нагляд (контроль):

за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності, у тому числі за:

виконанням умов зняття, збереження і використання родючого шару ґрунту під час проведення гірничодобувних, геологорозвідувальних, будівельних та інших робіт, повязаних із порушенням ґрунтового покриву, своєчасним проведенням рекультивації порушених земель в обсягах, передбачених відповідним робочим проектом землеустрою;

дотриманням органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю.

Таким чином до повноважень Держгеокадастру-1 входить здійснення державного нагляду (контролю) за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій та форм власності.

На реалізацію покладених завдань і функцій наказом Держгеокадастру-1 від 17.11.2016 №308 затверджено «Положення про Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області» (далі Положення-1).

Згідно статті 9 Закону №963-IV державний контроль за використанням та охороною земель, дотриманням вимог законодавства України про охорону земель і моніторинг ґрунтів здійснюються шляхом:

проведення перевірок;

розгляду звернень юридичних і фізичних осіб.

Як встановлено статтею 10 Закону №963-IV державні інспектори у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель мають право:

безперешкодно обстежувати в установленому законодавством порядку земельні ділянки, що перебувають у власності та користуванні юридичних і фізичних осіб, перевіряти документи щодо використання та охорони земель;

давати обов'язкові для виконання вказівки (приписи) з питань використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель відповідно до їх повноважень, а також про зобов'язання приведення земельної ділянки у попередній стан у випадках, установлених законом, за рахунок особи, яка вчинила відповідне правопорушення, з відшкодуванням завданих власнику земельної ділянки збитків;

складати акти перевірок чи протоколи про адміністративні правопорушення у сфері використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства про охорону земель та розглядати відповідно до законодавства справи про адміністративні правопорушення, а також подавати в установленому законодавством України порядку до відповідних органів матеріали перевірок щодо притягнення винних осіб до відповідальності.

За змістом статті 53-1 КУпАП (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) самовільне зайняття земельної ділянки тягне за собою накладення штрафу на громадян від десяти до п'ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від двадцяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З матеріалів справи видно, що ОСОБА_3, Протоколом та оскаржуваною Постановою встановлено факт самовільного зайняття частини Земельної ділянки площею 0,012 га для введення підприємницької діяльності.

Посилаючись на Акт-1 позивач та ці доводи підтримані судом першої інстанції, вказував, що він не використовує вказану Земельну ділянку чи її частину для здійснення підприємницької діяльності, оскільки торгівельний кіоск, що розміщений на Земельній ділянці належить на праві власності його дружині.

Водночас, апелянт посилаючись на Рішення залишеним без змін постановою Західного апеляційного адміністративного суду від 15 січня 2019 року у справі, що розглядалася за позовом РСТ до ФОП-1 про усунення перешкод в користуванні Земельною ділянкою по ОСОБА_3 шляхом знесення демонтажу самочинно встановленого торговельного кіоску 12 кв.м., вказує, що цими судовими рішеннями підтверджено, що Земельна ділянка є в постійному користуванні РСТ. При цьому, щодо Акта-1 у цих судових рішеннях зазначено, що він не спростовує розміщення спірного торгівельного кіоску за Адресою і самим позивачем (а.с.60-73).

Згідно з частиною четвертою статті 78 КАС обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Враховуючи вищезазначене, апеляційний суд приймає до уваги доводи апелянта відповідно до яких відповідачем обґрунтовано та з урахуванням усіх обставин справи винесено Постанову, оскільки позивач використовує Земельну ділянку без відповідних правових підстав.

При цьому, слід вказати і на те, що Протоколом підтверджено факт належного повідомлення порушника про дату, час і місце розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до пунктів 1, 4 статті 317 КАС підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Підсумовуючи, враховуючи вимоги наведених вище норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції неповно зясував всі обставини справи та дійшов помилкових висновків щодо безпідставності оскаржуваної Постанови, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Керуючись статями 271, 272, 286 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Теребовлянського районного споживчого товариства задовольнити.

Рішення Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 30 січня 2019 року скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_5
судді ОСОБА_3
ОСОБА_6