Справа № 583/1608/19
Суддя: Ковальова О. О.
Дата ухвалення: 2019-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа№ 583/1608/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2019 року м. Охтирка Сумської області

Охтирський міськрайонний суд Сумської області в особі:

головуючого - судді КОВАЛЬОВОЇ О.О.

при секретарі АРТЕМЕНКО О.С.

без участі учасників справи, без фіксації розгляду справи технічним комплексом «Акорд», розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Охтирка Сумської області адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до поліцейського роти № 1 батальйону № 1 УПП в Сумській області КРАСУЛІ Лілії Вікторівни (місцезнаходження вул. Білопільський Шлях, 18/1 м. Суми)

про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення

встановив:

12.04.2019 року до суду звернувся позивач з позовом. Вимоги мотивував тим, що 26.03.2019 року відповідачем винесено постанову про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності позивача за ч.1 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Позивач вважав, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення, так як про виявлені пошкодження шин автомобіля виникли внаслідок незадовільного стану доріг і саме під час руху автомобіля проміжок часу з 08-00 годин, коли він оглядав транспортний засіб на предмет виявлених можливих несправностей, та 15-30 год. - час зупинки працівниками поліції. Крім того, в постанові про адміністративне правопорушення невірно зазначена марка транспортного засобу - «КАМАЗ» замість моделі автомобіля «МАЗ». Посилаючись на викладене, просив визнати дії поліцейської роти № 1 БУПП в Сумській області КРАСУЛІ Л.В. щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності протиправними, скасувати постанову серії ДП18 № 042307 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та закрити справу через відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення; стягнути з відповідачки судові витрати в сумі 1200 грн.

Позивач та його представник, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибули, подали заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити.

Відповідач КРАСУЛЯ Л.В. будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибула, подала відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити в задоволенні позовних вимог.

Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши доводи і заперечення учасників справи, дійшов наступного висновку:

Судом встановлено, що постановою від 05.04.2019 року серії ДП28 № 042307 ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення, в зв`язку з чим на нього накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340.00 грн. за те, що він 05.04.2019 року о 15:40 год. керував транспортним засобом КАМАЗ реєстраційний номер НОМЕР_2 , з пошкодженими шинами автомобіля, чим порушив п.п. 31.4.5 б Правил дорожнього руху України. /а.с.4/

Згідно протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу № 00044-01223-18 від 09.11.2018 року ТОВ «СОДЦ БДР», транспортний засіб N3, МАЗ 533605 після технічного контролю визнано технічно справним. /а.с.2/

Згідно свідоцтва про реєстрацію серія НОМЕР_4 транспортний засіб МАЗ 533605 вантажний-загальний бортовий НОМЕР_5 , білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 , належить ОСОБА_5 . /а.с. 5/

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 213, ст. ст. 222, 258 Кодексу України про адміністративні правопорушення органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, правил забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі передбачених ч. 1 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення, в порядку скороченого провадження, тобто без складання протоколу про адміністративне правопорушення з винесенням постанови по справі про адміністративне правопорушення за результатами її розгляду на місці вчинення правопорушення.

Оцінюючи доводи позивача про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення суд зазначає наступне:

Відповідно до ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно із ч. 5 ст. 14 Закону «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Диспозицією ч.1 ст.121 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено адміністративну відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

Відповідно до п. 31.4.53 б Правил дорожнього руху України, забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: шини мають місцеві пошкодження (порізи, розриви тощо), що оголюють корд, а також розшарування каркаса, відшарування протектора і боковини.

Суд зазначає, що відповідно до положень статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Пленум Верховного суду України у пункті 24 постанови від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснив, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення. У ній зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

За висновком суду відповідачем не надано належних доказів на твердження того, що позивач в порушення п. 31.4.5 б Правил дорожнього руху України керував транспортним засобом за наявності місцевих пошкоджень шин (порізи, розриви тощо).

Відповідно до розділу І Інструкції № 1395, яка є спеціальним підзаконним нормативно-правовим актом, що визначає процедуру оформлення поліцейськими патрульної поліції матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Згідно зі ст. 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Пунктом 9 розділу ІІІ Інструкції № 1395 встановлено, що розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається Кодексу України про адміністративні правопорушення), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка.

Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Поліцейський, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, залежно від установлених обставин зазначає у рішенні про наявність або відсутність вини конкретної особи у його вчиненні та за результатами розгляду справи по суті на підставі статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення приймає рішення щодо закриття справи про адміністративне правопорушення у зв`язку із закінченням строків, передбачених статтею 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Таким чином, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена чинним законодавством.

Крім того, відповідно до глави IV частини 9 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, бланк постанови по справі про адміністративне правопорушення заповнюється розбірливим почерком. Не допускаються закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до постанови, а також внесення додаткових записів після того, як постанова підписана особою, щодо якої вона винесена. У разі допущення порушень при оформленні такої постанови її заповнений бланк вважається зіпсованим.

Зі змісту оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення вбачається, що посадова особа поліції допустила невірну назву транспортного засобу, яким керував позивач, що вказує на відсутність об`єктивних ознак, за наявності яких вказане діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення, а тому відсутній склад правопорушення.

Згідно з частиною 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відеозапис, на який посилається відповідач у відзиві, як на підтвердження факту порушення позивачем правил дорожнього руху, не може вважатися належним доказом у зв`язку з тим, що оскаржувана постанова серії ДП18 № 042307 від 05.04.2019 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не містить посилання в якості додатку на відеозапис правопорушення та відомості про технічний засіб, яким проведена відео -, фото зйомка.

Отже, відеозапис на який посилається відповідач, не є належним і допустимим доказом. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у справі №524/5536/17 від 15 листопада 2018 року.

Таким чином, належних та допустимих доказів, які б спростовували доводи позивача викладені у позові, відповідачем до суду не надано.

Відповідно до ст. 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 статті 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржувати постанову у справі.

Відповідачем не надано доказів, які б вказували що відповідачем при притягненні позивача до адміністративної відповідальності були досліджені докази, роз`яснено його права та обов`язки, забезпечено його право скористатися юридичною допомогою адвоката.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про те, що відповідачем порушено право особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, а, відтак, порушено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення постанову в справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено до суду, у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Згідно із ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Суд вважає, що при розгляді справи не були з`ясовані і доведені обставини, які б свідчили, що діями ОСОБА_1 порушено вимоги п. 31.4.5 б Правил дорожнього руху України, за що встановлена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Судом враховано правову позицію, викладену в рішеннях Європейського суду з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 року, заява № 36673/04), «Карелін проти Росії» (рішення від 20.09.2016 року, заява № 926/08), що суд має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинуваченні у вчинення адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено перед судом. Суд також не має права самостійно вишукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином перебиратиме на себе функції обвинувача, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до пункту 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

У відповідності до ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Статтею 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає зокрема, рішення про скасування постанови і закриття справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення, підлягає задоволенню також вимога позивача про закриття провадження у справі на підставі пункту 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

За висновком суду позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими і підлягають задоволенню, постанова серії ДП18 № 042307 від 05.04.2019 року підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення - закриттю.

Стосовно вимог позивача щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч.1 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.1 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до ч.2 ст. 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Відповідно до ч.3 ст.134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч.4 ст. 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При цьому, в силу вимог ч.5 ст. 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Суд зазначає, що розмір витрат на оплату правничої допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу.

Таким чином, витрати на правничу допомогу, мають бути документально підтверджені та доведені.

Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги саме у цій справі, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Зазначена позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року по справі № 826/1216/16.

Доказів на підтвердження понесення витрат на правову допомогу позивачем надано не було.

Таким чином, визначені позивачем понесені витрати на правничу допомогу не підтверджені відповідними доказами, а тому вимога щодо їх відшкодування не підлягає задоволенню.

Доказів, які спростовують встановлені судом фактичні дані та висновки суду, сторони не надали.

На підставі ст. ст. 1, 7, 245, 247, 251, 280, 283, 286 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. ст. 9, 72-77, 94, 139, 241-246, 250, 251, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до поліцейського роти № 1 батальйону № 1 УПП в Сумській області КРАСУЛІ Лілії Вікторівни (місцезнаходження вул. Білопільський Шлях, 18/1 м. Суми) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Визнати дії поліцейської роти № 1 БУПП в Сумській області КРАСУЛІ Лілії Вікторівни протиправними.

Скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення від 05.04.2019 року серії ДП18 № 042307 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 340,00 (триста сорок) грн. за порушення п. 31.4.5 б Правил дорожнього руху України, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення, складену поліцейським роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в Сумській області КРАСУЛЕЮ Лілією Вікторівною, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду (майдан Театральний,1 м. Харків) протягом десяти днів з дня його проголошення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Охтирський міськрайонний суд Сумської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Охтирського міськрайонного суду

Сумської області О.О. КОВАЛЬОВА