Справа № 592/16931/18
Суддя: Тацій Л.В.
Дата ухвалення: 2019-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2019 р.Справа № 592/16931/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Тацій Л.В.,

Суддів: Бартош Н.С. , Григорова А.М. ,

за участю секретаря судового засідання Ткаченка А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Сумської митниці ДФС на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 25.01.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Корольова Г.Ю., м. Суми, повний текст складено 25.01.19 року по справі № 592/16931/18

за позовом ОСОБА_1

до Сумської митниці ДФС

про скасування постанови, винесеної у справі про порушення митних правил,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Сумської митниці ДФС, в якому просив суд поновити процесуальний строк для звернення до суду з даним позовом та скасувати постанову від 17.10.2018 в справі про порушення митних правил №1170/80500/18, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення за статтею 485 Митного кодексу України і накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 77078 грн. 55 коп., та закрити справу у звязку з відсутністю складу правопорушення, передбаченого статтею 485 МК України, у його діях.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 25.01.2019 позов ОСОБА_1 - задоволено. Скасовано постанову № 1170/80500/18 від 17.10.2018 року в справі про порушення митних правил за ст. 485 МК України відносно ОСОБА_1.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове - про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач звертає увагу на те, що 12.06.2018 Одеською митницею ДФС здійснено пропуск товару «Тканини», вагою брутто 9616,16 по декларації типу ІМ40ЕЕ № UA805000/2018/902664, що була подана позивачем, і зазначений товар було задекларовано за кодом 5407 згідно з УКТЗЕД, ставка ввізного мита 5%. 18.06.2016 до митного оформлення на митному посту «Центральний» Сумиської митниці ДФС позивачем була подана митна декларація типу ІМ40ДЕ № UA805180/2018/011563 на товар «тканина виготовлена із синтетичних (поліефірних) штапельних волокон, підданих кардочесанню, змішаних з синтетичними нитками, невибивна, пофарбована, з пряжи одного кольору, не вибілена, не дубльована, без просочення та покриття», вагою брутто 9616,16 кг та митною вартістю 892112,70, код згідно УКТЗЕД, було нараховано мито за ставкою 0 % . У процесі митного контролю при прийомі митної декларації проведено митний огляд товару із здійсненням фотофіксації, вибірковим зважуванням та проведенням перевірки основних характеристик задекларованого товару, а також відібрано проби та зразки тканини з метою направлення для проведення лабораторних досліджень до підрозділу ДПМЕ ДФС.

Згідно з лабораторним висновком № 129 від 10.08.2018 товар не відповідає опису, наведеному у гр. 31 МД, та заявлені в митній декларації №UA805180/2018/011563 від 18.06.2018 опис та код товару згідно УКТ ЗЕД були змінені.

Вищевикладене вказує, що позивач заявив в митній декларації типу ІМ40ДЕ № UA805180/2018/011563 від 18.06.2018 неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД, з метою неправомірного зменшення розміру митних платежів на суму 25692,85 грн.

Представник відповідача апеляційну скаргу підтримав у судовому засіданні в повному обсязі, просив її задовольнити.

Позивач, повідомлений про дату і час розгляду справи, в судове засідання не прибув.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено при розгляді апеляційної скарги, що між ТОВ «Тексім Груп» та Командитним товариством «ГАЙРОК СЕЙЛС» (HAYROCK SALES L.P.) укладений контракт №НТ5-16 від 05.09.2016.

Відповідно до пункту 1.1. Контракту ТОВ «Тексім Груп» придбає товар в кількості та по цінам, зазначеним в рахунках-інвойсах, які є невідємною частиною Контракту.

08.06.2018 на адресу ТОВ «Тексім Груп» після проведення усних комерційних домовленостей відповідно до вищевказаного Контракту надійшов інвойс №1844609-2, який містив дані про товар, його кількість, склад, назву, узгоджену сторонами ціну.

Вказані відомості були внесені до митної декларації з метою перетину державного кордону та оформлення поставки товару до пункту призначення, де буде відбуватися його розмитнення.

Згідно з товаро-транспортними документами товар прибув до Одеської митниці 12.06.2018, а до пункту розмитнення (Сумська митниця ДФС) 13.06.2018.

Одеською митницею ДФС 12.06.2018 здійснено пропуск товару «Тканини», вагою брутто 9616,16 по декларації типу ІМ40ЕЕ № UA805000/2018/902664, що була подана позивачем, і зазначений товар було задекларовано за кодом 5407 згідно з УКТЗЕД, ставка ввізного мита 5%.

До митного оформлення 18.06.2018 на митному посту «Центральний» Сумиської митниці ДФС позивачем була подана митна декларація типу ІМ40ДЕ № UA805180/2018/011563 на товар «тканина виготовлена із синтетичних (поліефірних) штапельних волокон, підданих кардочесанню, змішаних з синтетичними нитками, невибивна, пофарбована, з пряжи одного кольору, не вибілена, не дубльована, без просочення та покриття», вагою брутто 9616,16 кг та митною вартістю 892112,70, код згідно УКТЗЕД, було нараховано мито за ставкою 0 % .

У процесі митного контролю при прийомі митної декларації було проведено митний огляд товару із здійсненням фотофіксації, вибірковим зважуванням та проведенням перевірки основних характеристик задекларованого товару, а також відібрано проби та зразки тканини з метою направлення для проведення лабораторних досліджень до підрозділу ДПМЕ ДФС.

Згідно з лабораторним висновком № 129 від 10.08.2018 товар не відповідає опису, наведеному у гр. 31 МД, та заявлені в митній декларації №UA805180/2018/011563 від 18.06.2018 опис та код товару згідно УКТ ЗЕД були змінені. Опис товару визначено як «Тканини атласного переплетення, пофарбовані. Тканини виготовлені з синтетичних комплексних текстурованих ниток поліефіру 100%. Без покриття та просочення», код товару (графа 33 МД) визначено 0 згідно УКТ ЗЕД, пільгова ставка ввізного мита 5 %.

На підставі класифікаційного рішення №КТ-UA-2018 від 15.08.2018 позивачем, як директором ТОВ «Тексім Груп», подана до митного оформлення додаткова декларація до тимчасової митної декларації на товар «Тканини атласного переплетення, пофарбовані. Тканини виготовлені з синтетичних комплексних текстурованих ниток поліефіру 100%. Без покриття та просочення» типу ІМ40ДТ №UA805180/2018/016346 та оформлена від 26.08.2018. По вказаній митній декларації було сплачено ПДВ в сумі 178 422,54 грн. Різниця митних платежів склала суму 25 692,85 грн.

Вищевикладене, на думку відповідача, вказує, що позивач заявив в митній декларації типу ІМ40ДЕ № UA805180/2018/011563 від 18.06.2018 неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД, з метою неправомірного зменшення розміру митних платежів на суму 25692,85 грн.

Посадовою особою митного поста «Ценральний» Сумської митниці ДФС 18.09.2018 складений протокол про порушення митних правил відносно ОСОБА_1 за фактом вчинення ним правопорушення, передбаченого ч. І ст. 485 Митного кодексу України, а 17.10.2018 Сумською митницею ДФС винесена постанова в справі про порушення митних правил № 1170/80500/18, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 77078,85 грн.

Не погодившись з вказаною постановою, позивач звернувся до суду з позовом, в якому в обґрунтування своєї позиції зазначив, що відповідачем протиправно, необґрунтовано, за відсутності жодних доказів провини, складено оскаржувану постанову № 1170/80500/18 від 17 жовтня 2018.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що вони є обґрунтованими та підтвердженими матеріалами справи.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред'явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Згідно з ст. 485 МК України заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв'язку з якими було надано такі пільги, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

Аналізуючи зміст наведених вище норм, колегія суддів зазначає, що склад правопорушення, визначеного ст. 485 МК України, передбачає, з-поміж іншого, те, що особа, яка його вчинила, діяла умисно, тобто усвідомлено, цілеспрямовано чинила так, щоб уникнути сплати митних платежів (у тому числі й сплати їх у меншому розмірі).

Обєктивна сторона правопорушення, відповідальність за яке встановлено ст. 485 МК України, полягає у поданні неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості.

Отже, зовнішній прояв (винного, протиправного) діяння (передбаченого ст. 485 МК України) обовязково повинен поєднуватися з умислом субєкта його вчинення на посягання на охоронювані законом суспільні відносин (встановлений законом порядок сплати податків та зборів).

Згідно з ч. 1 ст. 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації чи документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення.

Відповідно до ч. 1 ст. 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Положеннями ч. 2 ст. 264 МК встановлено, що митна декларація та інші документи подаються митному органу в електронному вигляді з дотриманням вимог цього Кодексу або на паперових носіях. Митна декларація на паперовому носії супроводжується її електронною копією. Разом із митною декларацією митному органу подаються рахунок або інший документ, що визначає вартість товару, та, у випадках, установлених цим Кодексом, декларація митної вартості. Відомості про документи, визначені частиною третьою статті 335 цього Кодексу, зазначаються декларантом або уповноваженою ним особою у встановленому порядку в митній декларації. На вимогу митного органу декларант або уповноважена ним особа зобов'язані надати митному органу оригінали таких документів або засвідчені в установленому порядку їхні копії, якщо законодавством не передбачено подання оригіналів.

Перелік документів, що подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості, визначений ст. 53 МК України.

В ході розгляду справи встановлено, що для митного оформлення імпортованого товару декларант надав митному органу належні товаросупровідні документи, необхідні як для ідентифікації самого товару, так для підтвердження заявленої митної вартості.

Задекларовані позивачем відомості щодо ввезеного товару узгоджувалися з відомостями про цей товар, які зазначено у товаросупровідних документах.

Згідно з ч. 5, 6 ст. 69 Митного кодексу України під складним випадком класифікації товару розуміється випадок, коли у процесі контролю правильності заявленого декларантом або уповноваженою ним особою коду товару виникають суперечності щодо тлумачення положень УКТ ЗЕД, вирішення яких потребує додаткової інформації, спеціальних знань, проведення досліджень тощо.

Штрафи та інші санкції за несплату митних платежів та за інші порушення, виявлені у зв'язку з неправильною класифікацією товарів, застосовуються органами доходів і зборів виключно у разі, якщо прийняте органом доходів і зборів рішення про класифікацію цих товарів у складному випадку було прийнято на підставі поданих заявником недостовірних документів, наданої ним недостовірної інформації та/або внаслідок ненадання заявником всієї наявної у нього інформації, необхідної для прийняття зазначеного рішення, що суттєво вплинуло на характер цього рішення.

Так, підставою для винесення оскаржуваної постанови від 17.10.2018 слугувало те, що позивач заявив в митній декларації типу ІМ40ДЕ № UA805180/2018/011563 від 18.06.2018 неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД.

Таким чином, позивач здійснив декларування товару на основі даних, зазначених в товаросупровідних документах.

Після отримання лабораторного висновку опис товару визначено як «Тканини атласного переплетення, пофарбовані. Тканини виготовлені з синтетичних комплексних текстурованих ниток поліефіру 100%. Без покриття та просочення», код товару (графа 33 МД) визначено 0 згідно УКТ ЗЕД, пільгова ставка ввізного мита 5 %.

Судовим розглядом та матеріалами справи не підтверджено подання позивачем неправдивих відомостей, неправдивих чи неповних документів, приховування необхідних для правильного визначення коду товару даних. Зміна коду товару відбулась лише після експертного встановлення типу тканини, що органолептичним способом не міг встановити ані позивач, ані митний орган.

Зазначення ОСОБА_1 невірного коду товару в декларації не може бути доказом того, що його дії були направлені на умисну несплату митних платежів у формі прямого умислу.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач здійснив декларування товару за кодом УКТ ЗЕД НОМЕР_1, як вказано у супровідних документах.

В процесі митного контролю та прийому митної декларації системою ризиків митниці ДФС була згенерована форма контролю, а саме взяття проб (зразків) товарів для проведення експертного дослідження.

Після отримання лабораторного висновку № 129 від 10.08.2018 митним органом встановлено, що товар не відповідає опису, наведеному у гр. 31 МД, та заявлені в митній декларації №UA805180/2018/011563 від 18.06.2018 опис та код товару згідно УКТ ЗЕД були змінені.

Таким чином, зміна коду товару УКТЗЕД відбулася тільки після спрацювання автоматичної системи управління ризиками митниці ДФС та експертного встановлення типу тканини, що органолептичним способом не міг встановити ані позивач, ані відповідач.

Враховуючи викладене та приймаючи до уваги те, що декларування ввезеного на митну територію України товару було здійснено у відповідності до вимог митного законодавства, зокрема ст. ст. 257, 264 МК України, оскільки всі обов'язкові ознаки товару були вказані декларантом у тимчасовій митній декларації, а після лабораторного дослідження подана додаткова дікларація і сплачені відповідні податкові платежі в повному обсязі та згідно із товаросупровідними документами, що не суперечить вимогам закону, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про те, що в діях ОСОБА_1 відсутня ознака об'єктивної сторони складу порушення митних правил, передбачених саме ст. 485 МК України.

Крім того, аналізуючи вищевикладені обставини декларування ОСОБА_1 ввезеного на митну територію України товару в контексті змісту вищезазначених норм МК України та КУпАП, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 суб'єктивної ознаки складу правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України, оскільки обставини та характер вчинених ОСОБА_1 дій з митного оформлення товару не дозволяють говорити про наявність у нього умислу на заявлення в митній декларації неправдивих відомостей.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що за відсутності обґрунтованих доказів, які б свідчили саме про умисел декларанта на заниження митних платежів (шляхом повідомлення недостовірної інформації про товар), сам факт неправильного визначення митної вартості товару (який декларант вказав на основі наявних в нього товаросупровідних документів, не маючи можливості при декларуванні перевірити достовірність цих відомостей), не є достатньою підставою для кваліфікації дій позивача, як порушення митних правил відповідно до ст. 485 МК.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги з приводу правомірності винесеної постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності є помилковими, не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на викладене, оскаржувана постанова від 17.10.2018 в справі про порушення митних правил №1170/80500/18, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення за статтею 485 Митного кодексу України і накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 77078 грн. 55 коп., прийнята з порушеннями вимог КпАП України та МК України, є безпідставною та необґрунтованою.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про її скасування, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують з підстав, наведених вище.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції підтверджує, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв'язку з чим підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Сумської митниці ДФС залишити без задоволення.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 25.01.2019 року по справі № 592/16931/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та відповідно до ст. 272 КАС України оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_2
Судді ОСОБА_3 ОСОБА_4