Справа № 608/2117/18
Суддя: Мандзій Олексій Петрович
Дата ухвалення: 2019-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 608/2117/18

17 квітня 2019 рокум.Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючого судді Мандзія О.П.

за участю:

секретаря судового засідання Канюка Н.В.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача Фесюк Л.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби України у Тернопільській області про скасування рішень, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Чортківського районного суду Тернопільської області з позовом до Головного управління ДФС у Тернопільської області, в якому просив:

скасувати рішення № від 09.08.2018 року, яким до ОСОБА_1 застосовано штраф у розмірі 680,00 грн.;

скасувати податкове повідомленн-рішення № від 27.08.2018 року, яким до ОСОБА_1 застосовано штраф у розмірі 510,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідачем за неподання ОСОБА_1 звітів про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2014-2017 роки до позивача як суб'єкта підприємницької діяльності, що є платником єдиного внеску, рішенням № від 09.08.2018 року «Про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності, передбаченої Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальгообов"язкове державне соціальне страхування" застосовано штрафні санкції у сумі 680,00 грн та винесено податкове повідомлення-рішення № від 27.08.2018 року на суму 510,00 грн.

Позивач не погоджується із вказаними рішеннями, оскільки вважає, що він не є суб'єктом підприємницької діяльності, так як у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відсутні записи про ОСОБА_1, а тому він не є платником єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а відповідно і не зобов'язаний подавати звітність. Просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Ухвалою Чортківського районного суду Тернопільської області від 01.11.2018 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Тернопільської області про скасування податкового повідомлення-рішення № від 27.08.2018 року та рішення № від 09.08.2018 року.

Ухвалою Чортківського районного суду Тернопільської області від 22.11.2018 року адміністративну справу №608/2117/18 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Тернопільської області про скасування податкового повідомлення-рішення № від 27.08.2018 року та рішення № від 09.08.2018 року передано за підсудністю до Тернопільського окружного адміністративного суду.

Ухвалою судді Тернопільського окружного адміністративного суду від 13.12.2018 року позовну заяву було залишено без руху та надано строк, достатній для усунення недоліків позовної заяви, із зазначенням способу їх усунення. Недоліки позовної заяви усунуто позивачем у строк, встановлений судом.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 14.01.2019 року прийнято до провадження адміністративну справу №608/2117/18 за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Тернопільської області про скасування рішень. Постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження та призначити підготовче засідання у справі на 06.02.2019 року.

У строк, встановлений судом, представником відповідача подано відзив на адміністративний позов від 29.01.2019 року (а.с.43-45), у якому представник відповідача позову не визнала, зазначила, що ОСОБА_1 перебуває на податковому обліку з 28.05.1996 року по даний час як фізична особа-підприємець, а тому, відповідно до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» є платником єдиного внеску та зобов'язаний подавати звітність до органу доходів і зборів. Перевірками встановлено неподання фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 до органу доходів і зборів звіту про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та нарахованого єдиного внеску за 2014-2017 роки, що стало підставою для винесення щодо позивача оскаржуваних рішень. Представник відповідача у відзиві на позов вказує, що ГУ ДФС у Тернопільській області при винесенні оскаржуваних рішень діяло відповідно до чинного законодавства та в межах повноважень, а тому просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Ухвалою суду від 06.02.2019 року розгляд справи було відкладено на 07.03.2019 року.

Ухвалою суду від 07.03.2019 року, постановленою в судовому засіданні без виходу до нарадчої кімнати, підготовче засідання було відкладено до 03.04.2019 року.

В подальшому 03.04.2019 року суд ухвалив закінчити підготовче провадження у справі та призначити справу до розгляду по суті на 17.04.2019 року.

У судовому засіданні 17.04.2019 року позивач та його представник підтримали позов з мотивів, наведених у позовній заяві (а. с. 1-3), просили позов задовольнити в повному обсязі, оскільки вважають, що у позивача відсутній статус фізичної особи-підприємця, а відповідно і оскаржувані рішення винесені щодо нього безпідставно. Позивач додатково повідомив, що ним орієнтовно 20 років назад подано заяву до органу реєстрації про припинення підприємницької діяльності і вважав свою діяльність, як підприємця, припиненою.

Представник відповідача в судовому засіданні позову не визнала, проти його задоволення заперечила із мотивів, наведених у відзиві на адміністративний позов від 29.01.2019 року (а.с.43-45).

Заслухавши в судовому засіданні пояснення позивача та представників сторін, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши обставини справи у сукупності, суд при постановленні рішення виходить з наступних підстав і мотивів.

Судом встановлено, що 01.08.2018 року ГУ ДФС у Тернопільській області проведена камеральна перевірка ОСОБА_1 як фізичної особи-підприємця щодо фактів несвоєчасної подачі, не подачі звіту про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2014 р., 2015 р., 2016 р., 2017 р., результати якої зафіксовані в акті від 01.08.2018 року № 3492/19-00-13-04/НОМЕР_1 (а. с. 50). У вказаному Акті зазначено, що камеральною перевіркою встановлено неподання фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 до органу доходів і зборів звіту про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2014 р., 2015 р., 2016 р., 2017 р., чим порушено вимоги п.4 ч.2 ст.6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» та п.2 розділу ІІІ Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 14.04.2015 року №435 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23.04.2015 року за № 460/26905.

Вказаний Акт перевірки від 01.08.2018 року надісланий позивачу листом із рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення та отримана ОСОБА_1 07.08.2018 року (а. с. 52).

За результатами розгляду матеріалів вказаної перевірки відповідачем прийнято рішення від 09.08.2018 року № «Про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності, передбаченої Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», яким до ОСОБА_1 застосовано штрафні санкції у розмірі 680,00 грн. (а.с. 4).

Крім того, 01.08.2018 року ГУ ДФС у Тернопільській області проведено камеральну перевірку ОСОБА_1 як фізичної особи-підприємця, з питань неподання податкової декларації про майновий стан і доходи за 2015 р., 2016 р., 2017 р., результати якої зафіксовані у Акті камеральної перевірки податкової декларації про майновий стан і доходи від 01.08.2018 року № 3501/19-00-13-04/НОМЕР_1 (а.с. 51). Вказаною перевіркою встановлено неподання фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 до контролюючого органу податкової декларації про майновий стан і доходи за 2015р., 2016р., 2017 р., чим порушено норми п.п.49.18.5, п.49.18 ст.49 Податкового кодексу України.

Вказаний Акт перевірки від 01.08.2018 року надісланий позивачу листом із рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення та отримана ОСОБА_1 07.08.2018 року (а. с. 52).

На підставі Акта перевірки від 01.08.2018 року № 3501/19-00-13-04/НОМЕР_1 відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 27.08.2018 року №, яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування у розмірі 510,00 грн. (а. с. 5).

Не погодившись із прийнятими ГУ ДФС у Тернопільській області щодо позивача рішеннями, ОСОБА_1 звернувся із скаргою до ДФС України. За результатами розгляду вказаної скарги ДФС України прийнято рішення від 17.10.2018 року № 15990/п/94-99-11-02-02-25, яким рішення ГУ ДФС у Тернопільській області від 27.08.2018 року № залишено без змін, а скаргу позивача без задоволення (а. с. 6-7).

Із рішення № від 09.08.2018 року та податковим повідомленням-рішенням № від 27.08.2018 року позивач не погоджується, у зв'язку з чим звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що виникли між учасниками справи, суд виходив з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 8 липня 2010 року № 2464-VI.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, зокрема ті, які використовують працю інших осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством про працю, чи за цивільно-правовим договором (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців).

Пунктами 1 та 4 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» передбачено, що платник єдиного внеску зобов'язаний: своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; подавати звітність та сплачувати до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування. У разі надсилання звітності поштою вона вважається поданою в день отримання відділенням поштового зв'язку від платника єдиного внеску поштового відправлення із звітністю.

Суд зазначає, що визначальною умовою для наявності обов'язку своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок, подавати звітність є наявність у особи статусу фізичної особи-підприємця.

Державна реєстрація фізичних осіб-підприємців полягає у засвідчення факту набуття статусу підприємця фізичною особою. Фізична особа здійснює своє право на підприємницьку діяльність за умови її державної реєстрації.

Документом, який підтверджує статус фізичної особи - підприємця відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" від 15 травня 2003 року № 755-IV (у редакції чинній на час прийняття оскаржуваних рішень), як суб'єкта підприємницької діяльності, є витяг з Єдиного державного реєстру, в якому зазначаються основні види діяльності.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.1 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань - документ у паперовій або електронній формі, що сформований програмним забезпеченням Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань за зазначеним заявником критерієм пошуку та містить відомості з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, які є актуальними на дату та час формування витягу або на дату та час, визначені у запиті, або інформацію про відсутність таких відомостей у цьому реєстрі.

У данному випадку, у матеріалах справи наявні відомості про набуття статусу суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 24.05.1996 року та взяття на облік Чортківською ОДПІ 28.05.1996 року (а. с. 9). Дані факти підтверджуються обома сторонами.

Разом з тим, суд зазначає, що відповідно до п.65.1. ст. 65 Податкового кодексу України (у редакції чинній на час прийняття оскаржуваних рішень) взяття на облік фізичних осіб - підприємців у контролюючих органах здійснюється за податковою адресою на підставі відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, наданих державним реєстратором згідно із Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань".

Наявними у матеріалах справи та безпосередньо дослідженими у судовому засіданні доказами встановлено, що в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань записів щодо ОСОБА_1 не знайдено, що підтверджується копією витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 04.09.2018 року № 23866255 (а. с. 10).

Враховуючи зазначене вище, суд приходить до висновку, що у відповідача при прийнятті оскаржених рішень була відсутня належна інформація про наявність у ОСОБА_1 статусу фізичної особи - підприємця. Таким чином віднесення позивача до платників єдиного внеску перелічених в ст. 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" вчинено без належних підстав, а тому відповідачем було необґрунтовано прийнято оскарженні рішень.

З досліджених листів сектору державної реєстрації Чортківської РДА (а.с. 59, 76), суд відмічає, що відсутність належної інформації про припинення підприємницької діяльності ОСОБА_1 не може нести для нього негативних наслідків, оскільки саме на суб'єктів владних повноважень покладено обов'язок по підтвердженню, а бо спростуванню факту реєстрації особи як суб'єкта підприємницької діяльності.

Як зазначено судом, документом, який підтверджує статус фізичної особи - підприємця відповідно до Закону України № 755-IV, є витяг з Єдиного державного реєстру, який у даній справі, свідчить про відсутність реєстрації позивача підприємцем на час прийняття оскаржених рішень.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому в силу положень частини 2 статті 77 вказаного Кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оскільки, в ході розгляду справи доводи позивача знайшли своє підтвердження, а відповідач як суб'єкт владних повноважень не спростував доводи адміністративного позову, не надав доказів на підтвердження правомірності прийняття ним оскаржуваного рішення № від 09.08.2018 року та податкового повідомленн-рішення № від 27.08.2018 року, суд, враховуючи встановлені обставини справи та положення чинного законодавства, об'єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно з ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби України у Тернопільській області на користь ОСОБА_1 судовий збір, сплачений за подання позову, в розмірі 704,80 грн, сплачений згідно квитанції від 09.01.2019 року.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби України у Тернопільській області про скасування рішень задовольнити повністю. Скасувати рішення №012781304 від 09.08.2018 року заступника начальника ГУ ДФС у Тернопільській області Якимчук П.М. "Про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності, передбаченої Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальгообов"язкове державне соціальне страхування", яким на ОСОБА_1 накладено штраф в розмірі 680,00грн.

Скасувати податкове повідомлення-рішення від 27.08.2018 року № на суму 510,00 грн. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби України у Тернопільській області (місцезнаходження: 46000, м.Тернопіль, вул. Білецька, 1, ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1., РНОКПП: НОМЕР_1) судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 (вісімдесят) коп., сплачений згідно квитанції від 09.01.2019 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 26 квітня 2019 року.

Головуючий суддя Мандзій О.П.

копія вірна

Суддя Мандзій О.П.