Справа № 1.380.2019.001983
Суддя: Лунь Зоряна Іванівна
Дата ухвалення: 2019-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

з питань забезпечення адміністративного позову

справа №1.380.2019.001983

23 квітня 2019 року

Суддя Львівського окружного адміністративного суду Лунь З.І. розглянув заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Берінгім» про забезпечення позову у справі за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Берінгім» до Львівської митниці ДФС про визнання протиправними і скасування рішень.

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Берінгім» (місцезнаходження: 79040, м.Львів, вул.Городоцька, 280) звернулося до суду з позовом до Львівської митниці ДФС (місцезнаходження: 79000, м.Львів, вул.Костюшка, 1), в якому просить суд:

-визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості UA 209000/2019/200459/2 від 28.03.2019;

-визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості UА 209000/2019/200456/2 від 28.03.2019;

-визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості UA 209000/2019/200432/2 від 25.03.2019;

-визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості UА 209000/2019/200427/2 від 22.03.2019;

-визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості UA 209000/2019/200420/2 від 21.03.2019;

-визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості UA 209000/2019/200418/2 від 21.03.2019;

-визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості UA 209000/2019/200415/2 від 21.03.2019;

-визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості UA 209000/2019/200400/2 від 19.03.2019;

-визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості UA 209000/2019/200401/2 від 19.03.2019;

-визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості UА 209000/2019/200377/2 від 14.03.2019;

-визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості UA 209000/2019/200380/2 від 14.03.2019;

-визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості UA 209000/2019/200369/2 від 12.03.2019;

-визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості UA 209000/2019/200358/2 від 12.03.2019;

-визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості UA 209000/2019/200351/2 від 11.03.2019;

-визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості UA 209000/2019/200345/2 від 11.03.2019;

-визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості UA 209000/2019/200325/2 від 05.03.2019;

-визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості UA 209000/2019/200315/2 від 04.03.2019;

-визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості UA 209000/2019/200303/2 від 01.03.2019;

-визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості UA 209000/2019/200301/2 від 01.03.2019.

Одночасно із позовною заявою представник позивача подав заяву про забезпечення позову, в якій просить застосувати заходи забезпечення позову шляхом зупинення дії спірних рішень про коригування митної вартості.

Подана заява обґрунтована тим, що на виконання контракту №1-BERI-TELL від 18.04.2018 позивачем при ввезенні товарів на митну територію України було подано ряд вантажно-митних декларацій. Не погоджуючись із заявленою митною вартістю Львівська митниця ДФС прийняла ряд рішень про коригування митної вартості. Однак, декларантом здійснено випуск у вільний обіг товарів на підставі ч. 7 ст. 55 Митного кодексу України за вантажно-митними деклараціями та сплачено грошову заставу у відповідності до розрахованої митним органом митної вартості і додатково нараховано 505651,35грн. митних платежів (5,3% ввізне мито, 20 % ПДВ). Позивач зазначає, що оскільки на момент звернення до суду ним не надавалися органу доходів і зборів жодні додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються, тому існує ризик того, що сплачені в якості грошової застави кошти в сумі 505651,35грн. за вантажно-митними деклараціями будуть перераховані до державного бюджету із сум грошової застави до моменту набрання рішенням по даній справі законної сили. Крім цього, вказує, що враховуючи складність справи, у позивача наявні розумні очікування того, що розгляд справи буде довшим ніж 90 днів з урахуванням права на апеляційне оскарження. Також позивач вважає, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача за захистом яких він звернувся, оскільки у разі спливу строку дії гарантії буде здійснено перерахунок до державного бюджету із сум грошової застави сплачених позивачем коштів у якості грошової застави в сумі 505651,35грн. Стверджує, що такий перерахунок сум грошової застави може спричинити утруднення виконання судового рішення і унеможливить ефективне поновлення порушених прав позивача, оскільки подальше повернення таких коштів вимагатиме вжиття додаткових заходів, а їх безпідставне списання у випадку задоволення позовних вимог може призвести до неправомірного зупинення і перешкоджання господарській діяльності позивача, в т.ч. виникнення у позивача заборгованості по сплаті заробітної плати найманим працівникам. Із урахуванням наведеного просить заяву про забезпечення позову задовольнити.

Згідно з ст. 150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Ухвалу про забезпечення позову постановляє суд першої інстанції, а якщо розпочато апеляційне провадження, то таку ухвалу може постановити суд апеляційної інстанції.

Подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб'єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.

Згідно з ст. 151 КАС України, позов може бути забезпечено:

1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

3) встановленням обов'язку відповідача вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

За правилами ч.1 ст.154 Кодексу адміністративного судочинства України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Аналіз наведених норм вказує, що забезпечення адміністративного позову — це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи визначених законом заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Тобто, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача чи інших осіб, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Суд зазначає, що вирішуючи питання про забезпечення позову, суд надає оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення адміністративного суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Відповідно до ч.7 ст.55 Митного кодексу України у випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів орган доходів і зборів за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною органом доходів і зборів, шляхом надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу. Строк дії таких гарантій не може перевищувати 90 календарних днів з дня випуску товарів.

Відповідно до ч.8 ст.55 цього ж Кодексу протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може надати органу доходів і зборів додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються.

Частиною 9 ст.55 цього ж Кодексу передбачено, що у разі надання декларантом або уповноваженою ним особою додаткових документів орган доходів і зборів розглядає подані додаткові документи і протягом 5 робочих днів з дати їх подання виносить письмове рішення щодо визнання заявленої митної вартості та скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості або надає обґрунтовану відмову у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів. У такому випадку надана фінансова гарантія відповідно повертається (вивільняється) або реалізується в порядку та у строки, визначені цим Кодексом.

Відповідно до ч.8 ст.313 цього ж Кодексу, при невиконанні зобов’язання, забезпеченого грошовою заставою, сума митних платежів, що підлягає сплаті, перераховується до державного бюджету із сум грошової застави.

Крім цього, відповідно до п. 43.1 ст. 43 Податкового кодексу України, помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов'язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та ст.301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

Разом з цим, наказом Міністерства фінансів України від 18.07.2017 № 643, зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 09.08.2017 за № 976/30844 затверджений Порядок повернення авансових платежів (передоплати) і помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів.

В пункті 1 цього Порядку зазначено, що цей Порядок визначає послідовність та порядок виконання дій посадовими особами митниць Державної фіскальної служби (далі - ДФС) при поверненні суб’єктам господарювання та/або фізичним особам (далі - платники податків) коштів авансових платежів (передоплати) та помилково та/або надміру сплачених сум митних, інших платежів, контроль за справлянням яких здійснюється митницями ДФС, та пені, у тому числі у випадках, зазначених у ч.9, ч.10 ст.55, ч.5 ст.299, ч.3,ч.5 ст.301 Митного кодексу України, ст.43 Податкового кодексу України, ч.1 ст. 9 глави V Додатка А до Конвенції про тимчасове ввезення (м. Стамбул, 1990), ч.3 ст.11 глави ІІ Митної конвенції про міжнародне перевезення вантажів із застосуванням книжки МДП 1975.

Отже, законодавством визначено механізм повернення з бюджету надміру або помилково сплачених коштів, зокрема, сум митних платежів, що свідчить про можливість захисту прав позивача після набрання законної сили рішенням в адміністративній справі без вжиття заходів забезпечення позову.

Водночас, позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів того, що невжиття заходів забезпечення позову в подальшому може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Крім цього, посилання позивача на існуючий ризик того, що сплачені в якості грошової застави кошти в сумі 505651,35грн. за вантажно-митними деклараціями будуть перераховані до державного бюджету із сум грошової застави до моменту набрання рішенням по даній справі законної сили, оскільки, враховуючи складність справи, наявні розумні очікування того, що розгляд справи буде довшим ніж 90 днів з урахуванням права на апеляційне оскарження є передчасними і не позбавляють права позивача звернутися до суду із заявою про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову в будь-який час розгляду даної справи.

Враховуючи вищенаведене, у суду відсутні підстави для задоволення заяви представника позивача про вжиття заходів забезпечення позову, передбачені ст.150 КАС України.

Керуючись ст.ст. 150, 151, 154, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ,-

У Х В А Л И В:

у задоволенні заяви представника позивача про забезпечення адміністративного позову – відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після її підписання.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги у п’ятнадцятиденний строк з дати складання ухвали.

Суддя Лунь З.І.