Справа № 804/7835/15
Суддя: Сліпець Надія Євгенівна
Дата ухвалення: 2019-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2019 року Справа № 804/7835/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
розглянувши в порядку письмового провадження у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «АктаБанк» ОСОБА_3, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання вчинити дії, -
25.06.2015 року ОСОБА_2 (далі позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «АктаБанк» ОСОБА_3 (далі відповідач 1), Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі відповідач 2), в якому просить:
- визнати протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «АктаБанк» ОСОБА_3 та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо не включення позивача в Загальний реєстр вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладом в ПАТ «АктаБанк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.
- зобовязати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «АктаБанк» ОСОБА_3 та Фонд гарантування вкладів фізичних осіб включити позивача до Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладом а ПАТ «АктаБанк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що є вкладником банку ПАТ «АктаБанк», що підтверджується договором банківського вкладу. Зазначає, що всупереч приписам Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» відповідачами не було докладено усіх зусиль задля здійснення дій по включенню позивача до переліку вкладників. При цьому звертає увагу, що у Положенні про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09 серпня 2012 року № 14, відсутні будь-які підстави для не включення позивача до переліку вкладників ПАТ «АктаБанк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.
Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.07.2015 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено (т. 1 а.с. 74-77).
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ОСОБА_2 звернувся до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.07.2015 року (т. 1 а.с. 83-91).
Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 15.10.2015 року апеляційна скарга ОСОБА_2 залишена без задоволення, а постанова Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.07.2015 року залишена без змін (т. 1 а.с. 129-131).
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що за результатом судового розгляду не встановлено пасивної поведінки відповідачів відносно позивача при складанні переліку вкладників та формуванні і затвердженні реєстру вкладників, що свідчить про необґрунтованість тверджень про допущення відносно нього протиправної бездіяльності. При цьому уповноваженою особою Фонду вчинялись дії щодо перевірки правочинів, укладених банком, та здійснено висновок, що наявні підстави для визнання їх нікчемними. Також мало місце направлення до прокуратури повідомлення до правоохоронних органів про виявлені факти протиправних дій відносно банку.
Не погоджуючись з такими рішеннями судів попередніх інстанцій ОСОБА_2 звернувся з касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду, у якій просив скасувати рішення судів попередніх інстанцій та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції (т. 1 а.с. 137-144).
Пунктом 6 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» встановлено, що Вищий адміністративний суд України діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду.
У відповідності з положенням пункту 11 частини другої статті 46, пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Пленум Верховного Суду постановою від 30 листопада 2017 року № 2 визначив, що днем початку роботи Верховного Суду є 15 грудня 2017 року. З цієї дати набрав чинності також Закон України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, яким, зокрема, КАС України від 06 липня 2005 року № 2747-IV викладено у новій редакції.
На підставі викладеного ухвалою Верховного Суду від 20.03.2018 року прийнято до свого провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 (т. 2 а.с. 10-15).
Постановою Верховного Суду від 20.11.2018 року касаційну скаргу ОСОБА_2 задоволено, постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.07.2015 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 15.10.2015 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції (т. 2 а.с. 55-71).
Причиною скасування рішень стало те, що під час розгляду справи суди попередніх інстанцій не встановили, який саме правочин є нікчемним (відкриття позивачем рахунку у банку, тобто договір банківського рахунку, чи операції з перерахування коштів на цей рахунок з рахунків інших осіб тощо), як і не встановили, які умови договору банківського рахунку чи інших договорів передбачали платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених законодавством чи внутрішніми документами банку.
Також, не було аргументовано, чому платіжні операції з перерахування коштів з рахунку іншої особи чи осіб на рахунок позивача, є правочинами між банком та позивачем згідно зі статтею 202 ЦК України. Здійснюючи операції з перерахування коштів, банк не вчиняє окремі правочини, а виконує свої зобов'язання з обслуговування клієнтів банку, передбачені ЦК, Законом України «Про банки і банківську діяльність», Інструкцією про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженою постановою Правління НБУ від 12.11.2003 року № 492, та договорами з відповідними клієнтами банку.
23.01.2019 року адміністративна справа № №804/7835/15 повернулась на новий розгляд до Дніпропетровського окружного адміністративного суду та згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, передана судді Сліпець Н.Є. (т. 2 а.с. 72, 73).
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.01.2019 року адміністративну справу №804/7835/15 суддею Сліпець Н.Є. прийнято до свого провадження, та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 15.02.2019 року о 11:40 год. (т. 2 а.с. 74).
Цією ж ухвалою відповідачам було надано строк для подання письмових відзивів на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про прийняття справи до провадження.
15.02.2019 року на адресу суду надійшов письмовий відзив на позов від відповідача 1, у якому представник в задоволенні позовних вимог просив відмовити в повному обсязі, посилаючись на те, що на банківський рахунок позивача були перераховані кошти з рахунку юридичної особи та іншої фізичної особи, яка отримала кошти від юридичної особи, чим штучно створено умови для незаконного отримання відшкодування за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, у звязку з чим відповідач 1 діяв правомірно, в межах повноважень та на підставі законодавства України.
Усною ухвалою суду від 15.02.2019 року, із занесенням до протоколу судового засідання, підготовче засідання відкладено на 05.03.2019 року о 13:30 год., у звязку з неявкою сторін, належним чином повідомлених про дату, час і місце проведення підготовчого засідання (т. 2 а.с. 78, 203).
18.02.2019 року на адресу суду надійшов письмовий відзив на позов від відповідача 2, у якому представник в задоволенні позовних вимог просила відмовити в повному обсязі, посилаючись на те, що Фондом гарантування вкладів фізичних осіб прав та охоронюваних законом інтересів позивача у межах спірних правовідносин не порушено, оскільки позивача не було включено саме уповноваженою особою до Переліку вкладників, а тому у Фонду були відсутні законодавчо мотивовані підстави для включення позивача до Загального реєстру.
Усною ухвалою суду від 05.03.2019 року, із занесенням до протоколу судового засідання, підготовче засідання відкладено на 26.03.2019 року о 13:20 год., у звязку з тим, що представник позивача не є адвокатом (т. 2 а.с. 223-224).
26.03.2019 року усною ухвалою суду, із занесенням до протоколу судового засідання, підготовче засідання відкладено на 16.04.2019 року о 11:20 год., для ознайомлення позивача з письмовими відзивами на позов (т. 3 а.с. 4-5).
В підготовче засідання 16.04.2019 року учасники справи не прибули, про дату, час і місце проведення підготовчого засідання були повідомлені належним чином.
16.04.2019 року представник позивача надала клопотання про розгляд справи без її участі в порядку письмового провадження (т. 3 а.с. 26).
16.04.2019 року суд за відсутності сторін провів підготовче засідання, за результатами якого закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті у той самий день на підставі ч.7 ст. 181 Кодексу адміністративного судочинства України.
ОСОБА_4 ч. 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не зявилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
З урахуванням клопотання представника позивача про розгляд справи в письмовому провадженні, відсутності представників відповідачів, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, наявності достатніх доказів у матеріалах справи для вирішення спору по суті заявлених вимог, суд ухвалив здійснити розгляд справи у письмовому провадженні.
ОСОБА_4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.
За умовами договорів вкладник передає, а банк приймає грошові кошти терміном на 1 місяць з 07.08.2014 року по 07.09.2014 року включно під 18% річних. Кошти на вкладний (депозитний) рахунок мають бути внесені вкладником готівкою в касу установи банку, або в безготівковій формі з (карткового) поточного рахунку, відкритого в банку.
ОСОБА_4 меморіальних ордерів № 213237 від 07.08.2014 року та № 216487 від 07.08.2014 року на відповідні банківські рахунки позивачем було зараховано кошти у розмірі 90 299,99 грн. та 100 000 грн. відповідно (т. 1 а.с. 11, 14).
При цьому, на поточні рахунки позивача зазначені кошти 07.08.2014 року надійшли:
- 100 000,00 грн. з поточного рахунку юридичної особи ПМП «Лоцмен» (т. 1 а.с.56).
- 90 299,99 грн. - з поточного рахунку фізичної особи ОСОБА_5.
В свою чергу на рахунок ОСОБА_5 ці кошти були зараховані також з поточного рахунку юридичної особи ПМП «Лоцмен» (т. 1 а.с.58,59).
16.09.2014 року на підставі постанови правління ОСОБА_6 Банку України від 16.09.2014 року №576 «Про віднесення ПАТ «АктаБанк» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб вирішено розпочати з 17.09.2014 року процедуру виведення ПАТ «АктаБанк» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації. Призначено Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «АктаБанк» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків ОСОБА_3.
18.11.2014 року супровідним листом №4980 відповідачем 1 надано до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб базу даних про вкладників (файли D та Z), до якої також включений ОСОБА_2 (т. 1 а.с. 50-51).
26.11.2014 року листом №5225 та 28.11.2014 року листом №5251 відповідач 1 проінформував Фонд, що з початку запровадження тимчасової адміністрації проводиться робота з перевірки окремих платежів та транзакцій, проведених в липні-вересні 2014 року, в частині наявності підстав для отримання вкладниками коштів за вкладами. З метою недопущення протиправного відшкодування коштів за вкладами Уповноважена особа в зазначених листах звернулась до Фонду з пропозицією розглянути питання можливості та доцільності тимчасового блокування коштів на рахунках окремих вкладників ПАТ «АктаБанк», у тому числі й на рахунку ОСОБА_2 (т. 1 а.с. 47).
01.12.2014 року Протоколом засідання виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №250/4, Фонд вирішив погодити пропозицію Уповноваженої особи щодо тимчасового блокування коштів за рахунками фізичних осіб-вкладників ПАТ «АктаБанк» згідно переліку, наведеному у вищезазначених листах, та зобов'язав відділ організації виплат Фонду відобразити блокування у файлах «D» та «Z» Узагальненої бази даних Фонду гарантування, після чого відділ організації виплат Фонду відобразив блокування у файлах «D» та «Z» Узагальненої бази даних Фонду гарантування відповідно до інформації, наданої Уповноваженою особою (т. 1 а.с. 52-53).
Крім того, як вбачається з матеріалів справи, 21.01.2015 року Уповноваженою особою в Прокуратуру м. Дніпропетровська було подано заяву про злочин з вимогою перевірити в діях позивача склад злочину.
Зважаючи, що для отримання коштів за договорами банківського вкладу, строк дії яких закінчився, у період з 18.09.2014 року по 15.12.2014 року включно, за договорами банківського вкладу, строк дії яких закінчився раніше, та за договорами банківського рахунку (поточні та карткові рахунки), здійснювалось установами ПАТ «Банк Михайлівський», позивач 05.01.2015 року звернувся до відділення ПАТ «Банк Михайлівський» , проте йому було відмовлено у видачі коштів по договору, посилаючись на те, що його немає у списках (т. 1 а.с. 5).
15.01.2015 року ОСОБА_2 направив скарги до ОСОБА_6 Банку України та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на незаконні дії працівників ПАТ «Банк Михайлівський» та ПАТ «АктаБанк», а також заяву про виплату гарантованої суми до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.
Також 15.01.2015 року ОСОБА_2 направив скаргу до Прокуратури Дніпропетровської області на незаконні дії працівників ПАТ «Банк Михайлівський» та ПАТ «АктаБанк», на яку прокуратура повідомила, що звернення направлено до Управління ОСОБА_6 Банку України в Дніпропетровській області за належністю для розгляду (т. 1 а.с. 18-21, 26-27).
23.01.2015 року ОСОБА_6 України повідомив ОСОБА_2 про те, що звернення направлене Директорові-розпоряднику Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (т. 1 а.с. 24).
06.02.2015 року подано вимогу Уповноваженій особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «АктаБанк» щодо визнання кредиторських вимог та повернення грошових коштів, проте відповіді ОСОБА_2 не отримав (т. 1 а.с. 33).
Також, 06.02.2015 року ОСОБА_2 надав заяви до ПуАТ «Фідлбанк» про виплату депозитів, однак відповідей надано не було (т. 1 а.с. 34-35).
Отже, спір між сторонами виник з підстав незгода позивача із бездіяльністю відповідачів саме щодо не включення його до Загального переліку вкладників банку, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.
Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог суд виходить з наступного.
Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами визначені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23.02.2012 № 4452-VI (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Закон № 4452-VI).
За визначенням статті 2 Закону № 4452-VI, вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти; вкладник - фізична особа (у тому числі фізична особа - підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.
ОСОБА_4 із частинами 1,2 статті 26 Закону № 4452-VI, Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000,00 грн. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.
Вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.
Порядок визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, врегульований статтею 27 Закону № 4452-VI, за змістом якої уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.
Уповноважена особа Фонду протягом одного робочого дня (у разі прийняття ОСОБА_6 Банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність», - протягом 15 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, з визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.
Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника.
Інформація про вкладника в переліку вкладників має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства.
Протягом трьох робочих днів (у разі прийняття ОСОБА_6 Банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність», - протягом 20 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат гарантованої суми відшкодування відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах «Урядовий кур'єр» або «Голос України» та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.
Уповноважена особа Фонду протягом одного робочого дня (у разі прийняття ОСОБА_6 банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність», - протягом 15 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує переліки вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4 - 11 частини четвертої статті 26 цього Закону.
Як зазначено у частині 2 статті 38 Закону № 4452-VI, протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов'язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.
За загальним правилом недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається (частина 2 статті 215 Цивільного кодексу України ).
У свою чергу, відповідно до частини 3 статті 38 Закону № 4452-VI, правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: 1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; 2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; 3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; 4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; 5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність"; 6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України; 9) здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.
Так, відповідачем 1 зазначено, що договори укладені з позивачем, та банківські операції, вчинені 07.08.2014 року на суму 100 000,00 грн. та 90 299.99 грн. на їх підставі, визнані уповноваженою особою нікчемними саме на підставі п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».
При цьому, суд зазначає, що перевірка правочинів (у тому числі договорів) на предмет виявлення таких, що є нікчемними, здійснюється відносно правочинів (у тому числі договорів) укладених саме з банком, як стороною відповідного правочину.
В обґрунтування наявності підстав для визнання правочинів нікчемними, відповідач посилається на те, що спірні операції вчинена під час дії постанови Правління ОСОБА_6 Банку України від 07.08.2014 року № 468/БТ «Про віднесення ПАТ «АктаБанк» до категорії проблемних та запровадження особливого режиму контролю за діяльністю банку», якою встановлено обмеження щодо недопущення проведення будь-яких операцій за договорами, за результатами яких збільшується гарантована сума відшкодування за вкладами фізичних осіб Фондом гарантування вкладів фізичних осіб.
Таким чином, ПАТ «АКТАБАНК» не є стороною даного договору, що виключає можливість визнання даної операції нікчемною, оскільки положеннями ч. 2 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено право уповноваженої особи на перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) виключно банком, а не іншими особами, що мало місце у межах спірних правовідносин.
Щодо доводів уповноваженої особи про те, що кошти надійшли на поточний рахунок позивача з рахунку юридичної особи, як надання поворотної фінансової допомоги, що, на думку відповідача, свідчить про намагання юридичної особи отримати кошти не в порядку черговості від банку, а за рахунок Фонду, суд зазначає наступне.
Так, законодавством не заборонено надання юридичною особою поворотної фінансової допомоги фізичній особі та здійснення перерахування таких коштів з рахунку юридичної особи на поточний рахунок останньої.
Закон №4452-VI не встановлює обмежень в частині походження коштів вкладу, а саме, що вкладом повинні бути кошти, внесені безпосередньо вкладником і при цьому сам факт знаходження на рахунку позивача грошових коштів відповідачем не заперечується.
Щодо доводів відповідача про те, що операції з перерахування коштів на рахунок позивача у розмірі 100 000,0 грн. та 90 299,99 грн. здійснена у період дії обмежень, встановлених постановою Правління ОСОБА_6 Банку України від 07.08.2014 року № 468/БТ «Про віднесення ПАТ «АктаБанк» до категорії проблемних та запровадження особливого режиму контролю за діяльністю банку», суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 75 Закону України «Про банки і банківську діяльність», рішення ОСОБА_6 Банку України про віднесення банку до категорії проблемних є банківською таємницею, а тому позивач не міг знати про встановлені для ПАТ «АктаБанк» обмеження.
Таким чином, постанова Правління ОСОБА_6 Банку України від 07.08.2014 року № 468/БТ «Про віднесення ПАТ «АктаБанк» до категорії проблемних та запровадження особливого режиму контролю за діяльністю банку» стосується встановлених вимог та обмежень щодо діяльності самого банку, а не його клієнтів.
Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 228 Цивільного кодексу України, у разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним.
У випадку, якщо правочин порушує публічний порядок, він є нікчемним у відповідності до вимог ст. 228 Цивільного кодексу України. Правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.
Для застосування санкцій, передбачених ст. 228 Цивільного кодексу України, необхідним є наявність умислу на укладення угоди з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства.
Як зазначено у п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» при кваліфікації правочину за ст. 228 Цивільного кодексу України має враховуватися вина, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією зі сторін. Доказом вини може бути вирок суду, постановлений у кримінальній справі щодо знищення, пошкодження майна чи незаконного заволодіння ним тощо.
Однак, відповідачем не наведено та не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили, що укладений з позивачем договір банківського вкладу (депозиту) був спрямований на завдання шкоди державі.
Суд не приймає до уваги доводи відповідача про нікчемність операції по перерахуванню коштів з рахунку юридичної особи на рахунок позивача, проведеної 07.08.2014 року на суму 100 000,00 грн. та 90 299,99 грн. та нікчемність договорів, у зв'язку із тим, що кошти на ім'я позивача надійшли внаслідок «дроблення» грошових коштів юридичної особи - ПМП «Лоцмен», а також не приймає до уваги, що ці операції не передбачали фактичного переміщення «реальних» грошових коштів, оскільки зазначене не свідчить про нікчемність укладеного правочину та здійснення транзакції з перерахування коштів, а факт перерахування на рахунок позивача грошових коштів у розмірі 100 000,00 грн. та 90 299,99 грн. відповідачем не заперечується.
Таким чином, доводи відповідача про можливе «дроблення» рахунків інших вкладників банку є виключно його припущенням та не можуть бути причиною позбавлення позивача його законного права на отримання відшкодування за вкладом, оскільки таке припущення не підтверджується належними та допустимими доказами.
Разом з тим, Верховний Суд у постанові від 04.07.2018 року у справі № 826/1476/15 зазначив, що поняття «подрібнення вкладів», «розбивка вкладів», «дроблення» не є правовими.
Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання протиправною бездіяльності уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «АктаБанк», щодо не включення даних ОСОБА_2 до Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.
Щодо зобов'язання Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію ПАТ «АктаБанк» ОСОБА_3 включити ОСОБА_2 до переліку вкладників ПАТ «АктаБанк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, суд зазначає наступне.
Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» містить імперативну вимогу відшкодувати за рахунок Фонду кошти вкладнику за його вкладом, а отже за умови недоведеності протиправних дій позивача щодо укладення з банком договору банківського рахунку, Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб зобов'язана внести позивача до переліку осіб, що мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду та надати Фонду гарантування вкладів фізичних осіб інформацію про позивача, як вкладника, якому необхідно здійснити виплату відшкодування за вкладом.
Надання Уповноваженою особою додаткової інформації про вкладника на підставі п. 6 р. ІІІ Положення № 14, є підставою для включення такого вкладника до Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.
За відсутності підстав нікчемності правочину Уповноважена особа Фонду зобов'язана була надати до Фонду інформацію щодо позивача, як вкладника якому необхідно здійснити виплату відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду.
Суд зазначає, що Порядок складення переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню, врегульований виключно положеннями зазначених вище Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, та не передбачає повноважень Уповноваженої особи Фонду щодо внесення змін до такого переліку після його затвердження, у звязку з чим позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.
При цьому, відповідно до п. 6 Розділу ІІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, протягом процедури ліквідації уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників стосовно: зменшення (збільшення) кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування; зміни розміру належних їм сум; зміни особи вкладника; змін реквізитів вкладників; змін розміру сум разом із змінами реквізитів вкладників.
Отже, суд вважає, що належним способом захисту є саме зобов'язання Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про позивача.
Щодо позовних вимог про зобов'язання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб включити позивача до Загального реєстру вкладників ПАТ «АктаБанк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, суд зазначає наступне.
Пунктами 8, 11 р.1 Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09 серпня 2012 року №14, вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Фонд завершує виплату гарантованих сум відшкодування коштів за вкладами в день внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців запису про ліквідацію банку як юридичної особи.
Відповідно до п.п.2, 4, 5, 9 р.4 зазначеного Положення Фонд складає на підставі Переліку загальний Реєстр вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, за формою, наведеною у додатку 11 до цього Положення. Виконавча дирекція Фонду приймає рішення про відшкодування коштів за вкладами та затверджує Загальний Реєстр протягом шести днів з дня отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Фонд здійснює виплату гарантованих сум відшкодування через банки-агенти на підставі укладених з ними договорів. Для отримання коштів вкладник або інша особа (представник, спадкоємець тощо) звертається до Фонду із заявою про виплату гарантованої суми відшкодування. До заяви додаються: копія паспорта (або іншого документа, що посвідчує особу) - сторінки, що містять прізвище, ім'я, по батькові, інформацію про серію, номер, найменування або код органу, що видав документ, дату видачі, місце проживання або місце перебування; копія документа про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків або копія сторінки паспорта, у якому органами державної податкової служби зроблено відмітку про наявність права здійснювати будь-які платежі за серією та номером паспорта. Заяви про виплату гарантованої суми відшкодування розглядаються у строк, що не перевищує трьох календарних місяців.
Таким чином, процедура відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами складається з визначених законодавством етапів та потребує вчинення уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб відповідних дій, а тому позовні вимоги щодо зобов'язання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб відшкодувати кошти позивачу за договором банківського рахунку, укладеного між ним та ПАТ «АктаБанк» задоволенню не підлягають.
ОСОБА_4 частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Доказів, які б спростували доводи позивача, відповідач суду не надав. З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є такими, що підлягають частковому задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем ОСОБА_2 при зверненні до суду понесені судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору за подання адміністративного позову до суду в розмірі 73,08 грн., що документально підтверджується квитанцією №0.0.395246672.1 від 10.05.2015 року.
Враховуючи, що адміністративний позов задоволено частково, сплачений позивачем судовий збір за подачу адміністративного позову до суду підлягає стягненню в сумі 36,54 грн.
Суд зазначає, що враховуючи, що Уповноважена особа Фонду згідно пункту 17 статті Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є працівником Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом та/або делегованих Фондом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку, у звязку з чим на думку суду понесені позивачем судові витрати належить стягнути саме з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, як субєкта владних повноважень.
Оцінуючи усі докази, які були досліджені судом у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Відповідно до ч. 4 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
ОСОБА_4 із ч. 5 ст. 250 Кодексу адміністративного судочинства України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст.ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 250, 251, 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов ОСОБА_2 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «АктаБанк» ОСОБА_3, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання вчинити дії - задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Актабанк» ОСОБА_3, щодо не включення ОСОБА_2 до переліку та реєстру (загального реєстру) вкладників ПАТ «АктаБанк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.
Зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «АктаБанк» ОСОБА_3 надати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про ОСОБА_2 для внесення даних до Загального реєстру вкладників Публічного акціонерного товариства «АктаБанк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.
В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.Є. Сліпець