Справа № 826/14989/16
Суддя: Васильченко І.П.
Дата ухвалення: 2019-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

20 березня 2019 року № 826/14989/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Васильченко І.П., суддів Вєкуа Н.Г., Федорчук А.Б., за участю секретаря судових засідань Ксендзов А.С. розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова

корпорація України»

до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби,

Державної фіскальної служби України

третя особа Головне управління Державної казначейської служби у м. Києві

про визнання протиправними дій, стягнення пені за порушення строків бюджетного

відшкодування податку на додану вартість

за участі представників сторін:

від позивача: Кучерявий В.О.,

від відповідача 1: Корнейчук О.Л.,

від відповідача 2: не прибув,

від третьої особи: не прибув

На підставі ч. 1 ст. 250 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 20 березня 2019 року проголошено скорочене (вступна та резолютивна частини) судове рішення. Виготовлення рішення у повному обсязі відкладено, про що повідомлено осіб, які брали участь у розгляді справи, з урахуванням вимог ч. 3 ст. 243 названого Кодексу. Під час проголошення скороченого (вступної та резолютивної частин) судового рішення сторонам роз'яснено зміст судового рішення, порядок і строк його оскарження, а також порядок отримання повного тексту рішення.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Державна продовольчо-зернова корпорація України» (далі-позивач/ПАТ «ДПЗКУ» ) звернулося до Окружного адміністративного суду м. Києва із позовною заявою до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби(далі - відповідач 1/ Офіс великих платників), Державної фіскальної служби України (далі - відповідач 2/ ДФСУ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Головне управління Державної казначейської служби у м. Києві (далі - третя особа) в якій з урахуванням заяви про зміну позовних вимог просить суд:

- визнати протиправними дії Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України, що полягають у несвоєчасному поданні висновку до Управління Державної казначейської служби м. Києва про обсяги сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість із зазначенням сум ПДВ за січень-березень 2016р., що підлягало відшкодуванню з бюджету на розрахунковий рахунок на користь Публічного акціонерного товариства України «Продовольчо-зернова корпорація України»;

- визнати протиправними дії Державної фіскальної служби України, що полягають у несвоєчасному наданні узагальненої інформації до Управління Державної казначейської служби, м. Києва одночасно до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України про обсяги сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість із зазначенням сум ПДВ за січень 2016р. згідно декларації з податку на додану вартість № від 22.02.2016р., за лютий 2016р. згідно декларації № від 21.03.2016р. (з урахуванням уточн.розрахунку від 08.11.2016р. № ), за березень 2016р. згідно декларації № від 20.04.2016р. (з урахуванням уточн. розрахунку від 08.11.2016р. № ), що підлягало відшкодуванню з бюджету на розрахунковий рахунок на користь Публічного акціонерного товариства України «Продовольчо-зернова корпорація України».

- стягнути з Державного бюджету України на користь Публічного акціонерного товариства України «Продовольчо-зернова корпорація України () пеню в розмірі 9 265 007,40 грн. (дев'ять мільйонів двісті шістдесят тисяч сім гри. 40 коп.) за порушення строків бюджетного відшкодування податку на додану вартість за січень 2016 року згідно декларації з податку на додану вартість № від 22.02.2016р., за лютий 2016р. згідно декларації № від 21.03.2016р. (з урахуванням уточн.розрахунку від 08.11.2016р. № ), за березень 2016р. згідно декларації № від 20.04.2016р. (з урахуванням уточн. розрахунку від 08.11.2016р. № ).

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 06.10.2016 року відкрито провадження по справі №826/14989/16 та призначено до колегіального судового розгляду.

На підставі рішення зборів суддів Окружного адміністративного суду м. Києва від 10.10.2017 р., з метою пришвидшення розгляду даної справи, керівником апарату Окружного адміністративного суду міста Києва прийнято розпорядження № 3983 від 10.10.2017 р., яким відповідно до п. 2.3.49 Положення про автоматизовану систему документообігу дану справу передано на повторний автоматичний розподіл справ між суддями.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 20 листопада 2017 року справу прийнято до провадження суддею Васильченко І.П. та призначено до колегіального судового розгляду.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що відповідачами в порушено положення норм статті 200 Податкового кодексу України, а саме податковими органами, всупереч вимог Податкового кодексу України (далі - ПК України), у встановлений законом строк, не було подано до розпорядника бюджетних коштів відповідний висновок про відшкодування позивачу грошових коштів та узагальнену інформацію. Таким чином податковими органами допущено протиправну бездіяльність, що призвело до заборгованості бюджету перед позивачем з відшкодування податку на додану вартість та в зв'язку з чим на таку заборгованість підлягає нарахуванню пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення.

Представники відповідачів проти задоволення позовних вимог заперечили з підстав викладених у письмових запереченнях. Зокрема зазначають, що позивачу станом на кінець 2016 року було здійснено бюджетне відшкодування з податку на додану вартість за висновками та узагальненою інформацією, які були подані до органів казначейської служби, а тому органами податкового контролю не було допущено бездіяльність та відсутні підстави для стягнення пені.

Третя особа проти позовних вимог заперечила з підстав викладених у письмових запереченнях та зазначає, що ГУ ДКСУ були вчинені всі необхідні дії, визначені чинним законодавством, для повернення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві, представник відповідача 1 проти позову заперечував та просив суд відмовити в їх задоволенні.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Публічне акціонерне товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» перебуває на податковому обліку в Офісі великих платників податків ДФС.

Як вбачається з матеріалів справи, ПАТ «ДПЗК» подало до Офісу великих платників податків ДФС податкові декларації та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації на розрахунковий рахунок № від 22.02.2016 за січень 2016 в розмірі 60 164 855,00 грн.; № від 21.03.2016 за лютий 2016 в розмірі 136 647 434,00 грн.; № від 20.04.2016 за березень 2016 в розмірі 203 120 884,00 грн.

Надалі, шляхом надання уточнених розрахунків:

- від 08.11.2016 № за лютий 2016 було зменшено заявлену суму, що підлягає відшкодуванню на розрахунковий рахунок на заявлено за лютий 2016 - 83 973 222 грн.;

- від 08.11.2016 № за березень 2016 було зменшено заявлену суму, що підлягає відшкодуванню на розрахунковий рахунок та заявлено за березень 2016 - 197 920 149 грн.

На підставі акту від 07.11.2016 № 1853/28-10-14-06/37243279 про результати документальної позапланової перевірки ПАТ «ДПЗКУ», прийнято податкове повідомлення-рішення від 24.11.2016 № форми «В 1», яким зменшено суму бюджетного відшкодування на суму 104 616 729 грн і нараховано штрафну санкцію в розмірі 52 308 364, 50 грн. та від 24.11.2016 № форми «В4», яким встановлено завищено від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) кредиту в розмірі 17 155 235 грн.

В розрахунках до податкового повідомлення-рішення вказано, що неузгоджена сума, яка заявлена до бюджетного відшкодування дорівнює: за лютий 2016 року - 6 722 467, 00 грн, за березень - 31 068 310, 00 грн.

Вказані податкові повідомлення-рішення оскаржуються ПАТ «ДПЗКУ» в судовому порядку та є неузгодженими.

Таким чином, сума, що підлягає відшкодуванню становить:

за січень 2016 року згідно декларації № від 22.02.2016 в розмірі 60 164 855, 00 грн;

за лютий 2016 року згідно декларації № від 21.03.2016 з урахуванням уточнюючого розрахунку від 08.11.2016 № та результатів податкової перевірки в розмірі 77 250 755, 00 грн;

за березень 2016 року згідно декларації № від 20.04.2016 з урахуванням уточнюючого розрахунку від 08.11.2016 № та результатів податкової перевірки в розмірі 166 851 839, 00 грн.

У встановлений строк ст. 200 Податкового кодексу України відшкодування ПДВ за січень-березень 2016 уповноваженими органами не було здійснено.

18.10.2016 ПАТ «ДПЗКУ» отримало бюджетне відшкодування за січень 2016 в розмірі 60 164 855,00 грн.; 26.12.2016 р. - за лютий 2016 р. в розмірі 77 250 755,00 грн.; 26.12.2016 р. - за березень 2016 - за березень 2016 в розмірі 166 851 839,00 грн., що підтверджується банківськими виписками.

Вважаючи вказану бездіяльність відповідачів, що виразилася в несвоєчасному наданні висновків про суми бюджетного відшкодування ПДВ за січень-березень 2016 та неперерахуванні на поточний розрахунковий рахунок суми бюджетного відшкодування ПДВ за січень-березень 2016, позивач звернувся із даним позовом до суду.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства визначає Податковий кодекс України.

Порядок визначення суми податку, що підлягає відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків, врегульовано ст. 200 Податкового кодексу України (далі - ПК України) (в редакції, чинній у спірний період), згідно з п. 200.1 якої сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Пунктом 200.4 цієї статті визначено, що при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума: а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу; б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету; в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

За приписами п. 200.7 ст. 200 ПК України платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

У відповідності до п. 200.10 та п. 200.11 ст. 200 ПК України протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном отримання податкової декларації, контролюючий орган проводить камеральну перевірку заявлених у ній даних. За наявності достатніх підстав, які свідчать, що розрахунок суми бюджетного відшкодування було зроблено з порушенням норм податкового законодавства, контролюючий орган має право провести документальну позапланову виїзну перевірку платника для визначення достовірності нарахування такого бюджетного відшкодування протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном проведення камеральної перевірки.

Контролюючий орган зобов'язаний у п'ятиденний строк після закінчення перевірки подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету (п. 200.12. ст. 200 ПК України ПК України).

На підставі отриманого висновку відповідного контролюючого органу орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, видає платнику податку зазначену в ньому суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку протягом п'яти операційних днів після отримання висновку контролюючого органу (п. 200.13 ст. 200 ПК України).

Тобто, виходячи з приписів наведених норм, у разі виконання платником податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування, передбачених пп. 200.7-200.8 ст. 200 ПК України вимог, та підтвердження достовірності нарахування такого відшкодування органом державної податкової служби за результатами проведення камеральної чи документальної позапланової виїзної перевірки, цей орган зобов'язаний у п'ятиденний строк після закінчення перевірки подати органу Державного казначейства України висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

Протягом п'яти операційних днів після отримання зазначеного висновку орган Державного казначейства України повинен видати платнику податку зазначену в ньому суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку.

Станом на час виникнення спірних правовідносин механізм взаємодії органів державної податкової служби та органів державної казначейської служби в процесі відшкодування податку на додану вартість був визначений Порядком взаємодії органів державної податкової служби та органів державної казначейської служби в процесі відшкодування податку на додану вартість, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 39 від 17.01.2011 (далі - Порядок № 39), згідно з п. 6 якого у разі коли за результатами проведення перевірок платника податку з урахуванням вимог статей 73 і 83 ПК України підтверджено достовірність нарахованої суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, орган державної податкової служби складає висновок про суми відшкодування податку на додану вартість (далі - висновок), в якому зазначає суму, що підлягає відшкодуванню з державного бюджету.

Відповідно до п. 7 Порядку № 39 орган державної податкової служби за місцем реєстрації платника податку зобов'язаний подати органові державної казначейської служби висновок протягом: трьох робочих днів після закінчення камеральної перевірки податкової декларації платника податку, який має право на автоматичне бюджетне відшкодування податку на додану вартість; п'яти робочих днів після закінчення перевірки платника податку, який не має права на автоматичне відшкодування податку на додану вартість.

За приписами п. 9 Порядку № 39 на підставі висновку та узагальненої інформації про обсяги сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість, визначені у висновках, орган державної казначейської служби перераховує платникові податку зазначену у висновку суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку, відкритий в обслуговуючому банку, протягом: трьох операційних днів після отримання висновку в разі, коли платник податку має право на автоматичне бюджетне відшкодування податку на додану вартість; п'яти операційних днів після отримання висновку в разі, коли платник податку не має права на автоматичне відшкодування податку на додану вартість.

Тобто, за правилами Порядку № 39 у разі підтвердження контролюючим органом достовірності нарахування платником податку суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, контролюючий орган зобов'язаний скласти та надіслати органу державної казначейської служби висновок про суму відшкодування податку на додану вартість.

Як встановлено судом, та не заперечувалося представниками сторін у судовому засіданні, згідно інформації наданої Головним управління Державної казначейської служби України у м. Києві ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» було отримано бюджетне відшкодування ПДВ:

- 18.10.2016 р. згідно з висновком про суми відшкодування податку на дану вартість від 24.03.2016 р. № 631-07 на суму 60 164 855, 00 грн., за період січень 2016 (реєстр Офісу великих платників податків ДФС від 28.03.2016 № 40 (вх. 33-1050 від 30.03.2016 ) на підставі Узагальненої інформації № 29 Державної фіскальної служби України щодо (визначених у висновках) обсягів сум бюджетного відшкодування ПДВ, сформована за зверненням головних управлінь ДФС надіслана листом Державної казначейської служби України від 17.10.2016р. № 12-10/213-17268;

- 26.12.2016 р. згідно з висновками про суми відшкодування ПДВ від 28.11.2016 р. № 7734-07 на суму 77 250 755, 00 гр. за період лютий 2016 р. (реєстр Офісу великих платників податків ДФС від 28.11.2016 р. № 77 (вх. 33- 1586 від 30.11.2016 р.) та від 20.12.2016 р. № 7888-07 на суму 166 851 839, 00 грн. за період березень 2016 (реєстр Офісу великих платників податків ДФС від 20.12.2016 № 79 (вх. 33-1621 від 22.12.2016 р.) на підставі Узагальненої інформації № 36 Державної фіскальної служби України щодо (визначених у висновках) обсягів сум бюджетного відшкодування ПДВ, сформована за зверненнями головних управлінь ДФС надіслана листом Державної казначейської служби України від 23.12.2016р. № 12-10/387-21288.

Наведене свідчить про несвоєчасне відшкодування позивачу ПДВ за січень-березень 2016 року.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку що відповідачами допущено протиправні дії, що полягають у несвоєчасному поданні висновку та узагальненої інформації до органів казначейської служби про обсяги сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість із зазначенням сум ПДВ за січень-березень 2016 року, що підлягало відшкодуванню з бюджету на користь Публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України».

Щодо позовних вимог в частині стягнення пені за порушення строків бюджетного відшкодування, суд зазначає наступне.

Згідно з п.200.23 статті 200 Податкового кодексу України суми податку, не відшкодовані платникам протягом визначеного цією статтею строку, вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість. На суму такої заборгованості нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення.

Водночас порядок визначення суми податку на додану вартість, що підлягає відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та алгоритм дій платника податку та державних органів щодо відшкодування з Державного бюджету України ПДВ встановлені статтею 200 Податкового кодексу України, а також Порядком взаємодії органів державної податкової служби та органів державної казначейської служби в процесі відшкодування податку на додану вартість, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 .01.2011 №39 (далі - Порядок №39) та Порядком формування та надсилання узагальненої інформації про обсяги сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість, визначені у висновках, затвердженим наказом Державної податкової адміністрації України, Державного казначейства України від 03.02.2011 №68/23 (далі - Порядок).

Пунктом 6 Порядку №39 встановлено, що у разі коли за результатами проведення перевірок платника податку з урахуванням вимог статей 73 і 83 Податкового кодексу України підтверджено достовірність нарахованої суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, орган державної податкової служби складає висновок про суми відшкодування податку на додану вартість, в якому зазначає суму, що підлягає відшкодуванню з державного бюджету. І протягом трьох робочих днів після закінчення камеральної перевірки податкової декларації платника податку, який має право на автоматичне бюджетне відшкодування ПДВ, та п'яти робочих днів після закінчення перевірки платника податку, який не має права на автоматичне відшкодування ПДВ, - подає такий висновок органові державної казначейської служби (пункт 7 Порядку №39).

Згідно з пунктом 9 Порядку №39 на підставі висновку та узагальненої інформації про обсяги сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість, визначені у висновках, орган державної казначейської служби перераховує платникові податку зазначену у висновку суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку, відкритий в обслуговуючому банку, протягом п'яти операційних днів після отримання висновку.

З урахуванням викладеного суд погоджується з доводами позивача, що суми податку на додану вартість, що несвоєчасно відшкодовані на його розрахунковий рахунок за січень-березень 2016 року, вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість, на яку відшкодовується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення. Однак, судом не береться до уваги наданий позивачем розрахунок пені, яка підлягає стягненню з Державного бюджету України за несвоєчасне бюджетне відшкодування за період з січня-березня 2016 року в порядку п. 200.23 ст. 200 ПК України на рівні 120 % облікової ставки НБУ, оскільки позивачем не вірно визначено кількість днів прострочення бюджетного відшкодування.

Пеня за несвоєчасне відшкодування ПДВ розраховується за такою формулою:

Сума пені + (сума несвоєчасно відшкодованого ПДВ х 120% облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені х кількість днів прострочки відшкодування) / кількість днів у році.

Відтак, пеня за несвоєчасне відшкодування позивачу ПДВ розраховується наступним чином.

За січень 2016 року.

Дата узгодження суми бюджетного відшкодування ПДВ за січень 2016 року згідно з п.200.10 статті 200 Податкового кодексу України припадає на 24.03.2016, в такому разі з цього дня податковий орган повинен у п'ятиденний строк подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету, тобто до 29.03.2016 включно згідно з п.200.12 статті 200 Податкового кодексу України. На підставі отриманого висновку відповідного контролюючого органу орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, видає платнику податку зазначену в ньому суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку протягом п'яти операційних днів після отримання висновку контролюючого органу - до 05.04.2016.

Відшкодування на розрахунковий рахунок позивача відбулося 18.10.2017.

Таким чином, відлік пені за несвоєчасне відшкодування ПДВ на розрахунковий рахунок позивача за серпень 2016 року починається з 06.04.2016 та складає 196 днів.

Облікова ставка Національного банку України на момент виникнення пені становила 22%.

Розрахунок пені на заборгованість бюджету з відшкодування податку на додану вартість за січень 2016 року

60 164 855,00 грн. х (22% х 120%) х 196 днів/366 днів = 8 505 929,66 грн.;

За лютий та березень 2016 року

Дата узгодження суми бюджетного відшкодування ПДВ за лютий та березень 2016 року згідно з п.200.10 статті 200 Податкового кодексу України припадає на 29.11.2016, оскільки податкове повідомлення-рішення від 24.11.2016 № форми "В1", яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування на суму 104 616 729,00 грн., в тому числі за деклараціями від 21.03.2016 № в розмірі 6 722 467,00 грн. та від 20.04.2016 № в розмірі 31 068 310,00 грн. отримано представником позивача 29.11.2016. У такому разі з цього дня податковий орган у п'ятиденний строк з дня вручення позивачу податкового повідомлення-рішення повинен подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету, тобто до 06.12.2016 включно згідно з п.200.12 статті 200 Податкового кодексу України. На підставі отриманого висновку відповідного контролюючого органу орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, видає платнику податку зазначену в ньому суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку протягом п'яти операційних днів після отримання висновку контролюючого органу - до 13.12.2016.

Відшкодування на розрахунковий рахунок позивача відбулося 26.12.2017.

Таким чином, відлік пені за несвоєчасне відшкодування ПДВ на розрахунковий рахунок позивача за лютий та березень 2016 року починається з 14.12.2016 та складає 12 днів.

Облікова ставка Національного банку України на момент виникнення пені становила 14%.

Розрахунок пені на заборгованість бюджету з відшкодування податку на додану вартість за лютий 2016 року

77 250 755 грн. х (14% х 120%) х 12 днів/366 днів = 425 512, 35 грн.

Розрахунок пені на заборгованість бюджету з відшкодування податку на додану вартість за березень 2016 року

166 851 839 грн. х (14% х 120%) х 12 днів/366 днів = 919 052,75 грн.;

Отже, загальна сума пені на заборгованість бюджету з відшкодування податку на додану вартість, що виникла внаслідок несвоєчасного відшкодування ПДВ на розрахунковий рахунок позивача за січень-травень 2016 року складає 9 850 494, 76 грн. (8 505 929,66 грн. + 425 512,35 грн. + 919 052,75 грн.).

Відповідачі у відзивах на позов та представники відповідачів у судовому засіданні щодо арифметичного розрахунку розміру пені, проведеного позивачем, та щодо обрахованої суми пені не заперечували.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для їх задоволення.

Задоволення судом позовних вимог Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" узгоджується з практикою Верховного Суду України, що висловлена в його постанові від 03.06.2014 №21-131а14, в якій міститься висновок про наявність у платника податку права пред'являти вимог про стягнення пені з настанням передбачених законодавством обставин, та Вищого адміністративного суду України, що висловлена в ухвалах від 07.06.2016 №К/800/19696/15, від 05.04.2016 №К/800/3206/15, від 15.11.2016 №К/800/16488/16.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 цього Кодексу передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Також суд вбачає за необхідне зазначити практику Європейського суду з прав людини з приводу надання оцінки всім доказам у даній справі.

Так, у справі "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04), рішення від 10 лютого 2010 року (набуло статусу остаточного 10 травня 2011 року), п. 58 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов'язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland), № 49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Оцінивши наявні в справі докази в їх сукупності, колегія суддів дійшла до висновку про обґрунтованість доводів позивача. Разом з тим, відповідач як суб'єкт владних повноважень в ході судового розгляду не довів обґрунтованість своїх висновків і правомірність дій, у зв'язку із чим суд задовольняє позовні вимоги частково.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з наявного у матеріалах справи платіжного доручення №630917483 від 22.09.2016 р. та №986172 від 30.01.2017 р. позивачем під час звернення з даним позовом до суду сплачено судовий збір у загальному розмірі 144 775,11 грн. Відтак, враховуючи розмір задоволених позовних вимог, суд вказує про присудження на користь позивача судових витрат по сплаті судового збору у межах вказаної суми.

Керуючись ст. ст. 2,3, 6, 73-77, 139, 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України"(; адреса: 01033, Київ, вул. Саксаганського, 1) задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України, що полягають у несвоєчасному поданні висновку до Управління Державної казначейської служби м. Києва про обсяги сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість із зазначенням сум ПДВ за січень-березень 2016р., що підлягало відшкодуванню з бюджету на розрахунковий рахунок на користь Публічного акціонерного товариства України «Державна продовольчо-зернова корпорація України»;

Визнати протиправними дії Державної фіскальної служби України, що полягають у несвоєчасному наданні узагальненої інформації до Управління Державної казначейської служби м. Києва одночасно до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України про обсяги сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість із зазначенням сум ПДВ за січень 2016р. згідно декларації з податку на додану вартість № від 22.02.2016р., за лютий 2016р. згідно декларації № від 21.03.2016р. (з урахуванням уточн.розрахунку від 08.11.2016р. № ), за березень 2016р. згідно декларації № від 20.04.2016р. (з урахуванням уточн. розрахунку від 08.11.2016р. № ), що підлягало відшкодуванню з бюджету на розрахунковий рахунок на користь Публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України».

Стягнути з Державного бюджету України на користь Публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України (; адреса: 01033, Київ, вул.Саксаганського, 1) пеню в розмірі 9 850 494(дев'ять мільйонів вісімсот п'ятдесят тисяч чотириста дев'яносто чотири) гривні 76 копійок за порушення строків бюджетного відшкодування податку на додану вартість за січень 2016 року згідно декларації з податку на додану вартість № від 22.02.2016р., за лютий 2016р. згідно декларації № від 21.03.2016р. (з урахуванням уточн.розрахунку від 08.11.2016р. № ), за березень 2016р. згідно декларації № від 20.04.2016р. (з урахуванням уточн. розрахунку від 08.11.2016р. № ).

Стягнути на користь Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" (; адреса: 01033, Київ, вул.Саксаганського, 1) сплачений ним судовий збір у розмірі 144 775 (сто сорок чотири сімсот сімдесят п'ять) гривень 11 копійок за рахунок бюджетних асигнувань Державної фіскальної служби (, адреса: 04655, Київ, Львівська площа, 8) та Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (, адреса: 04119, Київ, вул.Дягтярівська, 11г).

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295, 296 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І.П. Васильченко

Судді Н.Г. Вєкуа

А.Б. Федорчук

Повний текс рішення складено та підписано 22.04.2019 р.