Справа № 812/357/16
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2019-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

24 квітня 2019 року

Київ

справа №812/357/16

провадження №К/9901/23371/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Смоковича М. І.,

суддів: Бевзенка В. М., Білоуса О. В.

розглянув у письмовому провадженні у касаційній інстанції адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області в особі ліквідаційної комісії, Головного управління Національної поліції в Луганській області про стягнення грошової винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції та одноразової допомоги при звільненні, провадження по якій відкрито

за касаційною скаргою Головного управління Національної поліції в Луганській області на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2016 року, прийняту у складі головуючого судді Шембелян В. С., та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 14 грудня 2016 року, постановлену у складі колегії суддів: головуючого - Васильєвої І. А., суддів: Жаботинської С. В., Казначаєва Е. Г.

І. Суть спору

1. У квітні 2016 року ОСОБА_1 звернувсь до суду з адміністративним позовом до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області в особі ліквідаційної комісії (далі - ГУМВС України у Луганській області), Головного управління Національної поліції в Луганській області (далі - ГУНП в Луганській області), в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив:

1.1. стягнути з ГУМВС України в Луганській області грошову винагороду за безпосередню участь в антитерористичній операції за період з 13 жовтня 2014 року по 31 грудня 2014 року у розмірі 15074,00 грн.;

1.2. стягнути з ГУНП в Луганській області на користь позивача грошову винагороду за безпосередню участь в антитерористичній операції за період з 07 листопада 2015 року по 06 січня 2016 року в розмірі 6000,00 грн.;

1.3. стягнути з ГУНП в Луганській області на користь позивача одноразову грошову допомогу при звільненні у розмірі 19200,00 гривень.

2. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що він з 26 грудня 2003 року проходив службу в органах внутрішніх справ, а починаючи з 07 листопада 2015 року, проходив службу в ГУНП в Луганській області.

2.1. Позивач стверджує, що у зв'язку з проведенням антитерористичної операції (далі - АТО) на окремих територіях Донецької та Луганської областей в період часу з 13 жовтня 2014 року по 07 листопада 2015 року та з 07 листопада 2015 року по 06 січня 2016 року він приймав безпосередню участь у забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України.

2.2. ОСОБА_1 переконаний, що відповідачем всупереч вимог пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 04 червня 2014 року № 158 не нараховано та не виплачено винагороду за безпосередню участь в АТО за вказаний період в загальному розмірі 17872,00 гривень.

2.3. Крім того, при звільненні ОСОБА_1 06 січня 2016 року зі служби в поліції у зв'язку з переходом у встановленому порядку на роботу до інших міністерств і відомств (організацій) позивачу не виплачено компенсацію за вислугу років в МВС України, яка становить 25 відсотків середньої заробітної плати.

2.4. Вважаючи бездіяльність відповідача протиправною, ОСОБА_1 звернувсь до суду з метою захисту своїх прав.

ІІ. Встановлені судами фактичні обставини справи

3. ОСОБА_1, починаючи з 26 грудня 2003 року проходив службу в органах внутрішніх справ, а починаючи з 07 листопада 2015 року, проходив службу в ГУНП в Луганській області.

4. Згідно з наказами Антитерористичного Центру при Службі безпеки України (керівника АТО на території Донецької та Луганської областей) від 07 червня 2015 року № 158 та від 07 грудня 2015 року № 341 позивача включено до складу сил і засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в антитерористичній операції на території Луганської області, забезпечення її проведення з 13 жовтня 2014 року по 07 листопада 2015 року та з 07 листопада 2015 року по 06 січня 2016 року.

5. Наказом Антитерористичного Центру при Службі безпеки України (керівника АТО на території Донецької та Луганської областей) від 17 листопада 2015 року № 321 ОСОБА_1 виключено зі складу сил і засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в АТО на території Луганської області, забезпечення її проведення з 07 листопада 2015 року.

6. Відповідно до довідки про проходження служби в органах внутрішніх справ майор поліції ОСОБА_1, зокрема, у період з 13 січня 2014 року по 19 грудня 2014 року обіймав посаду начальника Петровського міського відділення міліції (м. Петрівське) Краснолуцького МВ ГУМВС України у Луганській області, а у період з 19 грудня 2014 року по 28 лютого 2015 року обіймав посаду командира взводу № 2 № 1 спеціального батальйону судової міліції "Грифон" ГУМВС України у Луганській області.

6. В довідці від 23 березня 2016 року № 755/111/22-2016 щодо нарахованого грошового забезпечення позивача за період з 19 грудня 2014 року по 31 грудня 2014 року зазначено суму у розмірі 621,18 гривень.

7. Згідно з довідкою від 31 серпня 2016 року № 1316/11/222016, виданою Ліквідаційною комісією ГУМВС України у Луганський області, винагорода ОСОБА_1 за безпосередню участь в антитерористичній операції за 2014 рік не нараховувалась та не сплачувалась.

8. У відповіді ГУНП в Луганській області на адвокатський запит позивача про нараховане та сплачене забезпечення за період з 13 жовтня 2014 року по 31 грудня 2014 року зазначено, що довідку про нараховане та сплачене грошове забезпечення за вищевказаний період надати неможливо у зв'язку з відсутністю даних бухгалтерського обліку, які залишились на непідконтрольній Україні території, а за період з 19 грудня 2014 року по 31 грудня 2014 року зазначено суму грошового забезпечення у розмірі 621,18 грн. та вказано, що можлива винагорода за участь в АТО могла б складати 1258,00 гривень.

9. Наказом ГУНП в Луганській області від 06 січня 2016 року № 1 о/с звільнено зі служби в поліції ОСОБА_1, інспектора батальйону поліції особливого призначення ГУНП за пунктом 8 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" у зв'язку з переходом у встановленому порядку на роботу до інших міністерств і відомств (організацій).

10. Вислуга років позивача згідно з довідкою УКЗ ГУНП в Луганській області складає 12 років 00 міс. 10 днів.

ІІІ. Рішення судів першої та апеляційної інстанцій і мотиви їх ухвалення

11. Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2016 року позовні вимоги задоволено частково.

11.1. Стягнуто з ГУМВС України у Луганській області в особі ліквідаційної комісії на користь ОСОБА_1 винагороду за безпосередню участь в антитерористичній операції в розмірі 100 відсотків місячного грошового забезпечення за грудень 2014 року у розмірі 1258,00 грн. з відрахуванням установлених законом податків та інших обов'язкових платежів.

11.2. Стягнуто з ГУНП в Луганській області на користь ОСОБА_1 винагороду за безпосередню участь в антитерористичній операції за листопад 2015 року - 5016,00 грн., за грудень 2015 року - 6270,00 грн., за січень 2016 року - 1213,55 грн., а всього у розмірі 12499,00 грн. з відрахуванням установлених законом податків та інших обов'язкових платежів.

11.3. В решті позову - відмовлено за необґрунтованістю.

12. Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 14 грудня 2016 року постанову Луганського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2016 року змінено, виклавши третій абзац в іншій редакції, а саме: стягнути з ГУНП в Луганській області на користь ОСОБА_1 винагороду за безпосередню участь в антитерористичній операції за листопад 2015 року - 5016,00 грн., за грудень 2015 року - 6270,00 грн., за січень 2016 року - 580,65 грн., а всього у розмірі 11866, 65 грн. з відрахуванням установлених законом податків та інших обов'язкових платежів.

13. Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що матеріалами справи, зокрема наказами Антитерористичного Центру при Службі безпеки України (керівника АТО на території Донецької та Луганської областей) та довідками ГУНП в Луганській області підтверджено факт безпосередньої участі позивача в АТО, а тому відповідно до приписів постанови Кабінету Міністрів України від 31 січня 2015 року № 24, позивач має право на належну йому винагороду. При цьому суд першої інстанції дійшов висновку, що виплата одноразової грошової допомоги при звільненні з органів поліції в розмірі 25 % місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби можлива лише у разі звільнення за власним бажанням на підставі пункту 7 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" з урахуванням підстав постанови Кабінету Міністрів України від 12 червня 2013 року № 413.

14. Зазначена позиція була підтримана і Донецьким апеляційним адміністративним судом.

14.1. Водночас, суд апеляційної інстанції, змінюючи постанову Луганського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2016 року в частині стягнення з ГУНП в Луганській області на користь ОСОБА_1 належних позивачу виплат, скорегував суму стягнення грошової винагороду за участь позивача в АТО за січень 2016 року, а саме зазначивши суму 580,65 грн. замість 1213,55 грн. пропорційно дням участі в АТО відповідно до розрахунку, наявному в матеріалах справи.

IV. Касаційне оскарження

15. У касаційній скарзі представник ГУНП в Луганській області, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати їх рішення та прийняти нове, яким відмовити в позові.

16. В мотивування своєї касаційної скарги вказує на неврахування судами попередніх інстанцій, що в поліції відсутні спеціальні звання саме осіб рядового та начальницького складу, а тому посилання судів на той факт, що постанова Кабінету Міністрів України від 31 січня 2015 року № 24 поширюється на поліцейських є хибною, оскільки виплата винагороди в особливий період та під час проведення АТО регулюється постановою Кабінету Міністрів України від 20 січня 2016 року № 18, яка в свою чергу не була чинною у той період, за який позивач просить суд стягнути винагороду.

V. Релевантні джерела права й акти їх застосування

17. Статтею 327 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів", що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - КАС України), обумовлено, що судом касаційної інстанції в адміністративних справах є Верховний Суд.

18. За правилами частини третьої статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

19. Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" КАС України касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

20. Приписами частини першої статті 341 КАС України визначено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

21. Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

22. Визначення Національної поліції міститься в частині першої статті 1 Закону України "Про Національну поліцію" від 02 липня 2015 року № 580-VIII та означає центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

23. Приписами статті 2 Закону України "Про Національну поліцію" передбачені завдання поліції, які полягають у наданні поліцейських послуг в сферах:

1) забезпечення публічної безпеки і порядку;

2) охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави;

3) протидії злочинності;

4) надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.

24. Статтею 13 Закону України "Про боротьбу з тероризмом" в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, визначено, що при проведенні антитерористичної операції використовуються сили і засоби (особовий склад, спеціалісти, зброя, спеціальні і транспортні засоби, засоби зв'язку, інші матеріально-технічні засоби) суб'єктів боротьби з тероризмом, а також підприємств, установ, організацій, які залучаються до участі в антитерористичній операції, в порядку, визначеному згідно з Положенням, зазначеним у частині другій статті 12 цього Закону.

За рішенням керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України, погодженим із керівництвом відповідних суб'єктів боротьби з тероризмом, до широкомасштабних, складних антитерористичних операцій у районі їх проведення залучаються та використовуються сили та засоби (особовий склад та спеціалісти окремих підрозділів, військових частин, зброя, бойова техніка, спеціальні і транспортні засоби, засоби зв'язку, інші матеріально-технічні засоби) Служби безпеки України, Міністерства внутрішніх справ України, Національної гвардії України, Збройних Сил України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері захисту державного кордону, та органів охорони державного кордону, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту, Управління державної охорони України.

Працівники правоохоронних органів, військовослужбовці та інші особи, які залучаються до антитерористичної операції, на час її проведення підпорядковуються керівнику оперативного штабу.

25. Згідно з пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 31 січня 2015 року № 24 "Про особливості виплати винагород військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу в особливий період та під час проведення антитерористичних операцій", яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин, установлено, що в особливий період або під час проведення антитерористичної операції військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів військових формувань, правоохоронних органів, Державної служби з надзвичайних ситуацій, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту за безпосередню участь у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду виплачується винагорода у відсотках місячного грошового забезпечення.

Розмір винагороди визначається виходячи з розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних додаткових видів місячного грошового забезпечення постійного характеру, премії та повинен становити не менш як 3 тис. гривень на місяць. У разі коли військовослужбовець, особа рядового або начальницького складу, що брали безпосередню участь у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду менше одного календарного місяця, розмір винагороди визначається пропорційно дням участі виходячи з її розміру, що становить не менш як 3 тис. гривень.

Винагорода військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу виплачується також під час безперервного перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров'я після отриманих під час безпосередньої участі у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду поранень (контузії, травми, каліцтва).

26. Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 04 червня 2014 року № 158 "Про перерозподіл деяких видатків державного бюджету, передбачених Міністерству фінансів на 2014 рік та виділення коштів з резервного фонду державного бюджету" встановлено, що за безпосередню участь в антитерористичних операціях, здійсненні заходів із забезпечення правопорядку на державному кордоні, відбиття збройного нападу на об'єкти, що охороняються військовослужбовцями, звільнення цих об'єктів у разі захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою військовослужбовцям, у тому числі строкової військової служби, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації, резервістам та працівникам (невійськовослужбовцям) льотного, льотно-підйомного, інженерно-технічного складу авіації Національної гвардії і Державної прикордонної служби, водіям автотранспортних засобів Національної гвардії і Державної прикордонної служби, починаючи з 1 травня 2014 року виплачується винагорода в розмірі 100 відсотків місячного грошового забезпечення та заробітної плати, але не менш ніж 3000 гривень, у розрахунку на місяць.

27. На виконання постанови Кабінету Міністрів України від 04 червня 2014 року № 158 Міністерством внутрішніх справ України видано наказ від 23 липня 2014 року № 719, яким передбачена виплата військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, резервістам та працівникам (невійськовослужбовцям) льотного, льотно-підйомного, інженерно-технічного складу авіації та водіям автотранспортних засобів Національної гвардії України за безпосередню участь в антитерористичних операціях, здійсненні заходів із забезпечення правопорядку на державному кордоні, відбиття збройного нападу на об'єкти, що охороняються військовослужбовцями, звільнення цих об'єктів у разі захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою, починаючи з 01 травня 2014 року, винагороду в розмірі 100 відсотків місячного грошового забезпечення, але не менш ніж 3000 гривень у розрахунку на місяць. Обчислення цієї винагороди здійснюється з розрахунку місячного грошового забезпечення або заробітної плати (у тому числі з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди) за займаною особою вказаних вище категорій штатною посадою (останньою займаною штатною посадою) на час участі в зазначених операціях і заходах. Винагороду виплачувати за час, обрахований із дня фактичного початку участі в операціях і заходах, зазначених у пункті 1 цього наказу, до дня завершення такої участі, в поточному місяці за минулий на підставі наказів командирів (начальників) органів військового управління (військових частин, закладів, установ, організацій) (командирам (начальникам) - наказів вищих командирів (начальників)), начальників органів внутрішніх справ.

26. Пунктом 3 наказу Міністерства внутрішніх справ України від 13 грудня 2007 № 49 "Про впорядкування структури та умов грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ" затверджено Інструкцію про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, якою установлено, що грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

VI. Позиція Верховного Суду

27. З аналізу наведених правових норм вбачається, що винагорода за безпосередню участь в антитерористичних операціях обчислюється у розмірі 100 % місячного грошового забезпечення, з розрахунку на місяць. Проте, такий розмір не повинен бути меншим ніж 3000,00 грн. При цьому, враховуючи положення наказу Міністерства внутрішніх справ України від 23 липня 2014 року № 719, обчислення цієї винагороди здійснюється з дня фактичного початку участі в операціях і заходах до дня завершення такої участі, тобто винагорода виплачується військовослужбовцям за відповідні місяці із дня фактичної участі в операціях до дня завершення такої участі. Зазначеним наказом передбачено виплату винагороди за минулий період без будь-яких обмежень.

28. З матеріалів справи вбачається, що позивач у періоди з 13 жовтня 2014 року по 07 листопада 2015 року та з 07 листопада 2015 року по 06 січня 2016 року безпосередньо брав участь в АТО на території Луганської області, що підтверджується наказами Антитерористичного Центру при Службі безпеки України (керівника АТО на території Донецької та Луганської областей) від 07 червня 2015 року № 158 та від 07 грудня 2015 року № 341, в яких чітко вказаний період часу на який позивач залучався.

29. Крім того довідкою № А-1494 від 23 березня2016 року також підтверджується факт безпосередньої участі ОСОБА_1 в АТО, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в період часу з 13 жовтня 2014 року по 07 листопада 2015 року та з 07 листопада 2015 року по 06 січня 2016 року.

30. Наведена довідка видана на підставі відповідних наказів Антитерористичного Центру при Службі безпеки України (керівника АТО на території Донецької та Луганської областей) від 07 червня 2015 року № 158, від 17 листопада 2016 року № 321, від 07 грудня 2015 року № 341 та від 25 січня 2016 року № 25.

31. Слід зауважити, що в матеріалах справи також міститься лист ГУНП в Луганській області разом з довідкою від 23 березня 2016 року № 755/111/22-2016, в якій відповідач підтверджує нарахування грошового забезпечення позивача, в тому числі, вказавши про можливу суму винагороди за участь в АТО, яка могла б бути нарахована.

32. Доводи відповідача стосовно того, що постанова Кабінету Міністрів України від 31 січня 2015 року № 24 не поширюється на поліцейських спростовується системним аналізом вищенаведених нормативних актів, з яких вбачається, що Національна поліція є правоохоронним органом, а відтак до спірних правовідносин у період служби позивача в поліції на протязі з 07 листопада 2015 року по 06 січня 2016 року має застосовуватися саме постанова Кабінету Міністрів України від 31 січня 2015 року № 24, оскільки позивач, продовжуючи службу в поліції, мав статус працівника правоохоронного органу.

33. За таких обставин справи та правового врегулювання, Верховний Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про наявність у позивача права на винагороду у зв'язку з підтвердженням відповідними наказами про його безпосередню участь в АТО у розмірі відповідно до розрахунку ГУНП в Луганській області, а також довідки ГУМВС у Луганській (управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку) від 19 травня 2016 року про грошове забезпечення позивача.

34. З огляду на викладене, висновки судів попередніх інстанцій є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень відсутні.

35. Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів попередніх інстанцій і зводяться до переоцінки встановлених судами обставин справи.

36. Зважаючи на приписи статті 350 КАС України, касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

VII. Судові витрати

37. З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв'язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 3, 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, суд

п о с т а н о в и в :

1. Касаційну скаргу Головного управління Національної поліції в Луганській області залишити без задоволення.

2. Постанову Луганського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2016 року у незміненій частині та постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 14 грудня 2016 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий М. І. Смокович

Судді В. М. Бевзенко

О. В. Білоус