Справа № 420/1092/19
Суддя: Радчук А.А.
Дата ухвалення: 2019-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/1092/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2019 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Радчука А.А.,

за участю секретаря - Ляшенко Ю.В.,

за участю сторін: представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Сокуренко І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду справу за позовом ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) до Начальника Головного управління Національної поліції в Одеській області (65014, м. Одеса, вул. Єврейська, 12), Головного управління Національної поліції в Одеській області (65014, м. Одеса, вул. Єврейська, 12, ) про визнання протиправним та скасування висновку, наказу та зобов'язання прийняти рішення,-

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_3 з позовом до Начальника Головного управління Національної поліції в Одеській області в якому позивач просив:

визнати протиправним та скасувати наказ начальника Головного управління Національної поліції в Одеській області №4153 від 07.12.2018 року "Щодо виплати одноразової грошової допомоги" у частині призначення виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_3 у розмірі 144000 грн.;

зобов'язати начальника Головного управління Національної поліції в Одеській області прийняти рішення про призначення виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_3 у розмірі 158 580 грн. шляхом видання наказу про виплату такої допомоги.

Ухвалою суду від 11.03.2019 року відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою суду від 19.03.2019 року, занесеною до протоколу судового засідання, Головне управління Національної поліції в Одеській області було залучено в якості другого відповідача.

Крім того, ухвалою суду від 19.03.2019 року, занесеною до протоколу судового засідання, судом було задоволено заяву позивача про зміну предмету позову та змінено предмет позову, що в остаточній редакції має наступні вимоги:

визнати протиправним та скасувати висновок від 23.11.2018 р. про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_3 у розмірі 144000 грн., який 29.11.2018 р. затверджено начальником Головного управління Національної поліції в Одеській області ОСОБА_4;

зобов'язати Головне управління Національної поліції в Одеській області підготувати висновок про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_3 у розмірі 158 580 грн.;

визнати протиправним та скасувати наказ начальника Головного управління Національної поліції в Одеській області №4153 від 07.12.2018 року "Щодо виплати одноразової грошової допомоги" у частині призначення виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_3 у розмірі 144000 грн.;

зобов'язати начальника Головного управління Національної поліції в Одеській області прийняти рішення про призначення виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_3 у розмірі 158 580 грн. шляхом видання наказу про виплату такої допомоги.

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначив, що 23.11.2018 року висновком про призначення одноразової грошової допомоги, який 29.11.2018 року затверджено начальником Головного управління Національної поліції в Одеській області ОСОБА_4, йому призначено та нараховано одноразову грошову допомогу у розмірі 144000 грн.

Позивач зазначає, що з огляду на те, що медико-соціальною експертною комісією йому встановлено II групу інвалідності, а рішення про виплату одноразової грошової допомоги прийнято у 2018 році, розмір належної одноразової грошової допомоги має становити 158 580 грн. (90 х 1762 грн.), а не 144000 грн., як зазначено в оскаржуваному рішенні, у зв'язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

05.04.2019 року від представника Відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просив у задоволенні адміністративного позову відмовити у повному обсязі, зазначивши, що з огляду на те, що ГУНП в Одеській області розглядало заяву ОСОБА_3 від 16.08.2017 року, та інших заяв з аналогічними вимогами до ГУНП в Одеській області не надходило, одноразова грошова допомога була розрахована з прожиткового мінімуму 2017 року.

Крім того, відповідач зазначив, що відповідно до платіжного доручення №716 від 07.03.2019 року ОСОБА_3 вже була виплачена одноразова грошова допомога в сумі 144000 грн., проте позивач не звертаючи увагу на те, що йому вже була виплачена одноразова грошова допомога у розмірі 144000грн. просить суд зобов'язати ГУНП в Одеській області виплатити йому ще 158580 грн. що сумарно складає 302580 грн.

Крім того, відповідач зазначив, що оскаржувані наказ та висновок вже є фактично реалізованими, відповідно вони вже не несуть ніяких правових наслідків відносно позивача, оскільки ключова дія в процесі призначення та виплати одноразової грошової допомоги - виплата, вже була проведена 12.03.2019 року.

В судовому засіданні 23.04.2019 року Позивач підтримав адміністративний позов у повному обсязі та просив задовольнити його з підстав, викладених в тексті позовної заяви.

В судовому засіданні 23.04.2019 року представник Відповідача заперечував проти адміністративного позову та просив відмовити у його задоволенні у повному обсязі з підстав, викладених в тексті відзиву.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов та заперечення на нього, судом встановлено наступне.

16.08.2017 року ОСОБА_3, звернувся до Головного управління Національної поліції в Одеській області із заявою (рапортом) про призначення і виплату одноразової грошової допомоги у зв'язку з визначенням інвалідності внаслідок захворювання пов'язаного з проходженням служби в поліції, протягом шести місяців звільнення з поліції.

З огляду на не отримання відповіді на вищезазначену заяву, Позивач звернувся до суду.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2018 року у справі № 815/5586/17, яка набрала законної сили 19.04.2018 року, повністю задоволено позов ОСОБА_3 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про зобов'язання вчинити певні дії та зобов'язано Головне управління Національної поліції в Одеській області вирішити питання про призначення та виплату ОСОБА_3 одноразової грошової допомоги у зв'язку з визначенням інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ (поліції), відповідно до Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України № 4 від 11 січня 2016 року за його заявою від 16.08.2017р. та прийняти відповідне рішення.

23.11.2018 року висновком про призначення одноразової грошової допомоги, який 29.11.2018 року затверджено начальником Головного управління Національної поліції в Одеській області ОСОБА_4, йому призначено та нараховано одноразову грошову допомогу у розмірі 144000 грн.

Наказом начальника Головного управління Національної поліції в Одеській області №4153 від 07.12.2018 року «Щодо виплати одноразової грошової допомоги», наказано УФЗБО (ОСОБА_5.) направити до ДФЗБО Національної поліції України розрахунок потреби в коштах для виплати одноразової грошової допомоги в разі інвалідності поліцейського на осіб, зазначених в додатку 1.

У вказаному додатку 1 зазначена грошової допомоги до виплати ОСОБА_3 у розмірі 144000 грн.

Відповідно до платіжного доручення №716 від 07.03.2019 року ОСОБА_3 виплачена одноразова грошова допомога в сумі 144000 грн.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 97 Закону України "Про Національну поліцію", одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського (далі - одноразова грошова допомога) є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов'язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті.

Згідно ч.2 ст. 97 Закону України "Про Національну поліцію" порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті чи втрати працездатності поліцейського встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Відповідно до положень ст. 99 Закону України "Про Національну поліцію", розміри одноразової грошової допомоги поліцейським, а в разі їх загибелі (смерті) - особам, які за цим Законом мають право на її отримання, визначаються виходячи з розміру прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату:

4) визначення поліцейському внаслідок причин, зазначених у пункті 4, інвалідності:

б) II групи - 90 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату.

З наведеного вбачається, що відповідач помилково вважає, що оскільки заява ОСОБА_3 була подана 16.08.2017 року, то одноразова грошова допомога була розрахована з прожиткового мінімуму 2017 року.

Суд зазначає, що розмір грошової одноразової грошової допомоги поліцейським не ставиться в залежність від дати звернення з заявою про виплату такої допомоги, а залежить лише від дати прийняття рішення про виплату одноразової грошової допомоги.

З огляду на те, що рішення про виплату одноразової грошової допомоги прийнято в 2018 році, то її розмір повинен розраховуватись з розміру прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 2018 рік.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» установлено, що у 2018 році прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2018 року становить 1762,00 гривень.

Таким чином розмір належної ОСОБА_3 одноразової грошової допомоги має становити 158 580 грн. (90 х 1762 грн.).

При цьому, як встановлено судом Відповідачем нараховано та виплачено Позивачу одноразову грошову допомогу у розмірі 144000 грн.

Таким чином позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а при обранні способу захисту порушеного права суд враховує практику Європейського суду з прав людини.

Так у рішенні від 31.07.2003 року у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Салах Шейх проти Нідерландів", ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17.07.2008 року), Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов'язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд також виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права ст.1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції з прав людини, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

Частиною 2 ст. 9 КАС України встановлено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

З урахуванням зазначеного, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобов'язати Головне управління Національної поліції в Одеській області внести зміни до висновку від 23.11.2018 р. про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_3, який 29.11.2018 р. затверджено начальником Головного управління Національної поліції в Одеській області ОСОБА_4, шляхом зазначення грошової допомоги до виплати ОСОБА_3 у розмірі 158580 грн., замість зазначеної у ньому 144000 грн., зобов'язати Головне управління Національної поліції в Одеській області внести зміни до додатку № 1 до наказу начальника Головного управління Національної поліції в Одеській області №4153 від 07.12.2018 року «Щодо виплати одноразової грошової допомоги», шляхом зазначення грошової допомоги до виплати ОСОБА_3 у розмірі 158580 грн., замість зазначеної у ньому 144000 грн., а також зобов'язати Головне управління Національної поліції в Одеській області виплатити ОСОБА_3 різницю між виплаченою ОСОБА_3 сумою грошової допомоги та сумою яка підлягає до виплати у розмірі 14580 грн.

При цьому суд зазначає, що обраний спосіб захисту порушеного права обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

В пункті 42 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бендерський проти України» від 15 листопада 2007 року, заява № 22750/02, зазначено, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають у достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов'язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися в світлі обставин кожної справи.

Згідно з статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на Відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

Згідно зі ст. 249 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 9, 72, 77, 90, 205, 229, 242-246, 255, 293, 295 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) до Начальника Головного управління Національної поліції в Одеській області (65014, м. Одеса, вул. Єврейська, 12), Головного управління Національної поліції в Одеській області (65014, м. Одеса, вул. Єврейська, 12, ) про визнання протиправним та скасування висновку, наказу та зобов'язання прийняти рішення - задовольнити частково.

Зобов'язати Головне управління Національної поліції в Одеській області внести зміни до висновку від 23.11.2018 р. про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_3, який 29.11.2018 р. затверджено начальником Головного управління Національної поліції в Одеській області ОСОБА_4, шляхом зазначення грошової допомоги до виплати ОСОБА_3 у розмірі 158580 грн., замість зазначеної у ньому 144000 грн.

Зобов'язати Головне управління Національної поліції в Одеській області внести зміни до додатку № 1 до наказу начальника Головного управління Національної поліції в Одеській області №4153 від 07.12.2018 року «Щодо виплати одноразової грошової допомоги», шляхом зазначення грошової допомоги до виплати ОСОБА_3 у розмірі 158580 грн., замість зазначеної у ньому 144000 грн.

Зобов'язати Головне управління Національної поліції в Одеській області виплатити ОСОБА_3 різницю між виплаченою ОСОБА_3 сумою грошової допомоги та сумою яка підлягає до виплати у розмірі 14580 грн.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Рішення може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст. ст. 293, 295 КАС України.

Повний текст рішення складено та підписано суддею 26.04.2019 року.

Суддя А.А. Радчук.

.