Справа № 1.380.2019.000194
Суддя: Ланкевич Андрій Зіновійович
Дата ухвалення: 2019-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№1.380.2019.000194
УХВАЛА

з питань залишення позову без розгляду

18 квітня 2019 року

Львівський окружний адміністративний суд,

у складі:

головуючого-судді Ланкевича А.З.,

секретар судового засідання Тур Т.О.,

за участі представників:

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у підготовчому засіданні в м.Львові в порядку загального позовного провадження клопотання представника відповідача про залишення позову без розгляду в адміністративній справі за позовом ОСОБА_3 до Адміністрації Державної прикордонної служби України про визнання протиправним рішення та зобовязання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся з позовною заявою, в якій просить:

- визнати протиправним рішення відповідача, викладене в листі від 28.11.2018 року №0.51-11898/0/6-18, про відмову в перерахунку вислуги років позивача;

- зобов'язати відповідача здійснити перерахунок вислуги років для призначення пенсії із зарахуванням до вислуги років у кратному порядку із розрахунку місяць за півтора періоди військової служби із 03.02.2010 року по 31.10.2011 року та із 01.01.2012 року по 19.02.2013 року на посаді начальника Львівського та Чернівецького прикордонних загонів.

Ухвалою судді від 28.01.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження.

Від представника відповідача надійшло клопотання про залишення позову без розгляду на підставі п.8 ч.1 ст.240 Кодексу адміністративного судочинства України. В обґрунтування клопотання посилається на те, що позивач фактично оскаржує розрахунок вислуги років на пенсію від 19.11.2013 року, з яким ознайомлений під підпис 19.11.2013 року. Таким чином, про порушення своїх прав, свобод та інтересів позивач дізнався 19.11.2013 року, однак з даним позовом звернувся до суду лише 14.01.2019 року, тобто з пропуском встановленого законом шестимісячного строку. При цьому, будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження поважності причин такого пропуску позивачем не надано. З огляду на наведене, посилаючись на ст.ст.123, 240 Кодексу адміністративного судочинства України, просить суд залишити позов без розгляду.

В підготовчому засіданні представник відповідача зазначене клопотання підтримав, просив його задовольнити з підстав, викладених у ньому та наданих суду поясненнях.

Від представника позивача надійшло заперечення на вищевказане клопотання представника відповідача, в якому посилається на те, що предметом позову у даній справі є вимога про покладення зобовязання на відповідача здійснити перерахунок вислуги років, який, в свою чергу, впливатиме на розмір пенсії. Право на довічну пенсію за вислугу років є абсолютним і враховуючи, що визначення її розміру ставиться в залежність від вислуги років військової служби, то таке право на перерахунок вислуги років для визначення розміру пенсії не може бути обмежене строками звернення до суду. Вказав, що пенсія і заробітна плата є доходом, а відповідно до ст.233 Кодексу Законів про працю України вимоги про її виплату не обмежуються строками звернення до суду. Разом з тим, додав, що про порушення своїх прав, свобод та інтересів позивач дізнався 13.12.2018 року, отримавши оскаржуване рішення відповідача від 28.11.2018 року №0.51-11898/0/6-18. За таких обставин, вважає, що позивачем не пропущено строк звернення до адміністративного суду з цим позовом.

В підготовчому засіданні представник позивача заперечив щодо клопотання представника відповідача про залишення позову без розгляду, просив відмовити в його задоволенні.

Вирішуючи подане клопотання, суд враховує таке.

За правилами ч.ч.1, 2 ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів

Згідно ч.3 ст.123 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Так, з аналізу вказаних приписів Кодексу адміністративного судочинства України вбачається, що у випадку пропуску строку звернення до суду підставами для розгляду справи є лише наявність поважних причин, тобто, обставин, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Водночас при визначенні початку перебігу строку для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи суд має з'ясувати момент, коли особа фактично дізналась або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (рішення, дії, або бездіяльності), а не коли така особа з'ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням.

Як видно з матеріалів справи, наказом Голови Державної прикордонної служби України від 28.11.2013 року №771-ос позивача звільнено з військової служби в запас за станом здоровя. Крім того, наказом від 06.12.2013 року №285-ос позивача виключено зі списків особового складу Західного регіонального управління Держприкордонслужби з 11.12.2013 року.

Відповідно до послужного списку особової справи, розрахунку вислуги років на пенсію та наказу начальника Західного регіонального управління Держприкордонслужби України від 06.12.2013 року №285, вислуга років з урахуванням пільгового обрахунку полковника запасу ОСОБА_3, станом на 11.12.2013 року, становить 29 років 04 місяці 21 день.

23.03.2017 року позивач звернувся до Західного регіонального управління Держприкордонслужби з клопотанням про перерахунок вислуги років та зарахування до вислуги років у пільговому порядку період проходження військової служби на посадах начальника Львівського та Чернівецького прикордонних загонів, на яких за умовами служби останній безпосередньо здійснював оперативно-розшукову діяльність (ведення справ оперативного обліку).

У відповідь на вказане звернення, листом від 06.03.2018 року №5/602 Західного регіонального управління Держприкордонслужби відмовлено у перерахунку вислуги років та зарахуванні вказаного вище періоду у пільговому порядку.

10.10.2018 року в інтересах ОСОБА_3 до Адміністрації Державної прикордонної служби України направлено звернення з клопотанням про перегляд рішення Західного регіонального управління Держприкордонслужби, викладеного в листі від 06.03.2018 року №5/602.

13.12.2018 року представником ОСОБА_3 отримано спірне рішення про відмову в перерахунку вислуги років, зміст якого викладено в листі Адміністрації Державної прикордонної служби України від 28.11.2018 року №0.51-11898/0/6-18.

Позивач з таким не погоджується та вказав, що відмова в перерахунку вислуги років позбавила його можливостей збільшити розмір пенсії та отримати статус ветерана військової служби з можливістю реалізації прав та гарантій даної категорії осіб. Наведене й зумовило позивача звернутись до суду за судовим захистом.

Водночас, як зазначив позивач у позовній заяві, про порушення своїх прав, свобод та інтересів йому стало відомо 23.12.2018 року після отримання оскаржуваного рішення відповідача про відмову в перерахунку вислуги років.

Проте суд не враховує зазначені доводи представника позивача, з огляду на наступне.

Указом Президента України від 29.12.2009 року №1115/2009 затверджено Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, згідно п.289 якого перед звільненням військовослужбовця з військової служби кадровим підрозділом органу Держприкордонслужби уточнюються відомості про проходження ним військової служби та у разі потреби документально підтверджуються періоди служби, що підлягають зарахуванню до вислуги років у календарному та пільговому обчисленні, і проводиться обчислення вислуги років військової служби.

Розрахунок вислуги років військової служби доводиться до відома військовослужбовцю під розписку перед оформленням подання. У разі незгоди з обчисленням вислуги років військової служби військовослужбовець письмово обгрунтовує свої заперечення щодо розрахунку вислуги років та засвідчує їх своїм підписом. У разі відмови військовослужбовця підписати розрахунок вислуги років посадовою особою кадрового підрозділу про це робиться відповідний запис на розрахунку.

Заперечення військовослужбовця щодо обчислення вислуги років військової служби розглядаються начальником органу Держприкордонслужби, в якому він проходить військову службу, а в разі звільнення з військової служби військовослужбовця, який проходить військову службу в Адміністрації Держприкордонслужби, - особою, уповноваженою Головою Державної прикордонної служби України. Невирішені спірні питання щодо обчислення вислуги років окремих періодів військової служби розглядаються спеціальною комісією, утвореною Адміністрацією Держприкордонслужби.

Матеріалами справи підтверджено та й не заперечувалось представником позивача у підготовчому засіданні, що 19.11.2013 року позивачу було доведено до відома розрахунок вислуги років на пенсію, про що він власноручно підписався «із розрахунком вислуги років на пенсію згідний» (а.с.28).

Крім того, відповідно до наказу начальника Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 06.12.2013 року №285-ос позивача звільнено з військової служби з 11.12.2013 року та зазначено, що вислуга років позивача станом на 11.12.2013 року становить: календарна 24 роки 04 місяці 10 днів, пільгова 05 років 00 місяців 11 днів, а всього 29 років 04 місяці 21 день (а.с.25).

Разом з тим, жодних заперечень щодо розрахунку вислуги років на пенсію від 19.11.2013 року позивач не подавав, наказ начальника Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 06.12.2013 року №285-ос не оскаржував.

Суд не враховує посилання представника позивача на незнання позивачем змісту наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України від 31.01.2004 року №013 «Про затвердження та введення в дію з 1 серпня 2004 року переліку посад і умов служби в підрозділах органів охорони державного кордону, загонів морської охорони, авіаційних частинах та підрозділах спеціального призначення Державної прикордонної служби України (Прикордонних військ України), служба в яких зараховується офіцерам, прапорщикам (мічманам), військовослужбовцям надстрокової служби та військовослужбовцям військової служби за контрактом у вислугу років, що дає право на пенсію на пільгових умовах» у звязку із наданням наказу грифу «таємно», адже позивач мав допуск до роботи з джерелами інформації з обмеженим доступом за формою 1 та отримував надбавку за умови режимних обмежень (таємність) у розмірі 20%.

Вказане підтверджується протоколом Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області за пенсійною справою позивача №, сформованим 24.01.2014 року (а.с.164).

Крім того, факт наявності у позивача допуску до роботи з таємними відомостями та отримання за це грошової доплати (таємність) під час проходження військової служби у період з 2009 року до моменту звільнення у 2013 році підтверджується особистими картками грошового забезпечення ОСОБА_3 за вказаний період (а.с.35, 36, 38-41, 55), а також додатком до грошового атестату №26 від 16.12.2013 року (а.с.63).

Щодо посилань представника позивача на приписи ч.2 ст.233 Кодексу Законів про працю України, згідно якої у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком, то суд вважає такі безпідставними, оскільки за характером спірних правовідносин даний спір стосується питань, пов'язаних з перерахунком вислуги років. Вимог щодо перерахунку пенсії чи будь-яких її складових позивачем не заявлялось, адже такі в даному випадку були б передчасними.

До того ж, суд звертає увагу позивача, що поняття «перерахунок вислуги років для призначення пенсії» та «перерахунок пенсії» не є тотожними поняттями.

Тому, спеціальною нормою, якою врегульовано питання строку звернення з позовом до адміністративного суду з цим позовом, є положення саме ч.2 ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України. Строк, визначений ст.233 Кодексу законів про працю України, в даному випадку застосуванню не підлягає.

Таким чином, 19.11.2013 року позивач повинен був би дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, в т.ч. і про не зарахування відповідачем спірних періодів служби. Відповідно, саме з цього моменту слід обраховувати початок перебігу шестимісячного строку для звернення до адміністративного суду із заявленим позовом.

В той же час, з даною позовною заявою позивач звернувся до суду 14.01.2019 року, тобто після закінчення строку, установленого законом.

Суд враховує, що обов'язковою умовою поновлення судом строків на звернення до адміністративного суду є існування поважної причини (певних обставин або обставини, за яких своєчасне здійснення процесуальної дії було неможливим або утрудненим) пропуску такого строку, факт якої має підтверджуватися належними та допустимими доказами.

Натомість, встановлені судом обставини свідчать про те, що позивач знав та мав можливість знати про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, в т.ч. вжити своєчасних заходів щодо їх захисту в межах установленого Кодексом адміністративного судочинства України строку звернення до адміністративного суду, але не скористався такою за відсутності поважних причин.

Відповідно до п.8 ч.1 ст.240 Кодексу адміністративного судочинства України, суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо: з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

За таких обставин, враховуючи пропуск встановленого законом шестимісячного строку звернення до суду з цим позовом та відсутність обґрунтованого клопотання для визнання причин пропуску поважними, суд приходить висновку про наявність підстав для застосування процесуальних наслідків, передбачених п.8 ч.1 ст.240 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме про залишення позову без розгляду.

Керуючись ст.ст.122, 123, 132, 240, 243, 248, 250, 256, 294, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

п о с т а н о в и в :

клопотання представника відповідача про залишення позову без розгляду задовольнити.

Позов ОСОБА_3 до Адміністрації Державної прикордонної служби України про визнання протиправним рішення та зобовязання вчинити дії залишити без розгляду.

Повернути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_3 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1,/57, м.Львів, 79000; РНОКПП: НОМЕР_1) судовий збір, сплачений за подання цього позову, в сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом пятнадцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Ланкевич А.З.

Оригінал повного тексту судового рішення складено в одному примірнику 23.04.2019 року.