Справа № 340/569/19
Суддя: Л.І. Хилько
Дата ухвалення: 2019-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2019 року м. Кропивницький Справа № 340/569/19

Кіровоградський окружний адміністративний суд, у складі судді Хилько Л.І., розглянув у порядку спрощеного (письмового) провадження справу за позовом ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (далі - відповідач 1), Комісії з питань підтвердження пільгового стажу при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (далі - відповідач 2) про визнання протиправним та нечинним рішення та зобовязання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, Комісії з питань підтвердження пільгового стажу при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, в якому просить суд:

- визнати протиправним та нечинним з моменту прийняття рішення Комісії з питань підтвердження пільгового стажу при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Кіровоградській області №1 від 17 січня 2019 року, яким відмовлено ОСОБА_1 в підтвердженні пільгового стажу роботи по Списку №1 за період з 10.10.1984 року по 29.12.1995 року;

- зобовязати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області зарахувати до страхового стажу для пенсії ОСОБА_1 як пільговий (по списку №1) згідно п. «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» його стаж роботи на підприємстві Відкрите акціонерне товариство «Єнакієєвський коксохімічний завод» в коксовому цесі у такі періоди за професіями: з 10.10.1984 року по 31.03.1985 року (5 місяців 22 дні) вогнетривник на гарячих ділянках робіт, з 01.04.1985 року по 31.03.1990 року (5 років) газівник коксових печей; з 01.04.1990 року по 19.08.1990 року (4 місяці 19 днів) придверник); з 20.08.1990 року по 30.06.1991 року (10 місяців 11 днів) машиніст коксових машин; з 01.07.1991 року по 29.12.1995 року (4 роки 5 місяців 29 днів) вогнетривник на гарячих ділянках робіт;

- зобовязати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області поновити виплату пенсії ОСОБА_1, призначеної з 29 травня 2017 року за його заявою про призначення пенсії за віком від 29 травня 2017 року та виплатити суму недоотриманої ним пенсії за період з 29 травня 2017 року по 22 лютого 2019 року з урахуванням виплаченої суми.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що, він має стаж роботи понад 11 років за професіями, передбаченими Списком №1, який він набув у період з 10.10.1984 року по 29.12.1995 року на підприємстві ВАТ «Єнакієвський коксохімічний завод», що було ліквідовано у 2013 році. Позивач упродовж 2017 року неодноразово звертався до Маловисківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області із заявами про призначення йому пенсії на пільгових умовах згідно з п. "а" ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», проте, йому було відмовлено у цьому, а документи, подані на розгляд до комісії з питань підтвердження пільгового стажу при ГУ ПФУ в Кіровоградській області, були повернуті без розгляду. У звязку з цим позивач звернувся до Маловисківського районного суду Кіровоградської області суду з позовом про призначення йому пенсії, який судом 08.12.2017 року було задоволено. Однак, Дніпропетровським апеляційним адміністративним судом 07.03.2018 року постанову Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 08.12.2017 року скасовано та прийнято нову постанову, якою у задоволенні позову відмовлено з тієї підстави, що позивач не оскаржив до суду відмову комісії з питань підтвердження пільгового стажу при ГУ ПФУ в Кіровоградській області у розгляді поданих на підтвердження наявного стажу документів. Тому, позивач у травні 2018 року знову звернувся до ГУ ПФУ в Кіровоградській області із заявою, у якій просив передати його документи для розгляду до комісії з питань підтвердження пільгового стажу при ГУ ПФУ в Кіровоградській області. Листами від №311/Г-11 від 25.05.2018 року та №456/Г-11 від 17.08.2018 року відповідач відмовив у направленні поданих документів до комісії, обґрунтовуючи це тим, що надані документи є недійсними і не створюють правових наслідків, оскільки підприємство, що їх видало - ПрАТ «Єнакієвській коксохімпром», заходиться на тимчасово окупованій території України. Такі дії управління Пенсійного фонду у Кіровоградській області позивачем були оскаржені у судовому порядку до Кіровоградського окружного адміністративного суду, рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 03.12.2018 року по справі №1140/2429/18, що набрало законної сили, позовні вимоги ОСОБА_1 було задоволено, та зокрема, серед іншого, зобовязано Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області направити на розгляд комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах, при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Кіровоградській області заяву ОСОБА_2 про підтвердження стажу роботи з доданими документами. Відповідним рішенням Комісії з питань підтвердження пільгового стажу при Головному управлінні Пенсійного фонду у Кіровоградській області №1 від 17 січня 2019 року ОСОБА_1 відмовлено у підтверджені пільгового стажу роботи по Списку за період з 10.10.1984 року по 29.12.1995 року. Вважаючи таке рішення незаконним та таким, що підлягає скасуванню, позивач наполягає на задоволенні позовних вимог.

Ухвалою суду від 01.03.2019 року по справі відкрито спрощене провадження з повідомленням (викликом) сторін у судовому засіданні (а.с.1).

Представником відповідача 1 на виконання процесуальних приписів Кодексу адміністративного судочинства України подано відзив на позовну заяву, в якому останній просив в задоволенні позовних вимог відмовити вказавши, що надані позивачем довідки про підтвердження періоду роботу видані ПАТ «Єнакіївський коксохімпром» не можуть слугувати підставою для підтвердження стажу роботи для призначення пенсії на пільгових умовах, оскільки позивачем не надано документи, що підтверджують, що ПАТ «Єнакієвський коксохімпром» має право зберігати та видавати відповідні документи, тобто є архівною установою. При цьому, представник відповідача 1 наголошує, що позивач в частині позовних вимог про зобовязання поновлення та виплати суми недоотриманої пенсії за період з 29 травня 2017 року по 22 лютого 2019 року пропустив строк звернення до суду встановлений статтею 122 КАС України (а.с.38-40).

На виконання процесуальних приписів Кодексу адміністративного судочинства України позивачем надано до суду відповідь на відзив (а.с.72-76).

Представник відповідача 2 своїм процесуальним правом на подання письмового відзиву до суду не скористався.

Розгляд справи в судовому засіданні призначено на 22.04.2019 року. Учасники справи належним чином у відповідності до процесуальних положень Кодексу адміністративного судочинства України повідомлені про дату, час та місце розгляд справи (а.с.78-81).

22.04.2019 року в судовому засіданні представником відповідача 1 подано до суду клопотання про подальший розгляд справи у порядку письмового провадження, в якому наголошено на відмові в задоволенні адміністративного позову (а.с.82).

Письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом (пункт 10 частини першої статті 4 КАС України).

В судовому засіданні 22.04.2019 року судом ухвалено здійснити подальший розгляд справи у порядку письмового провадження, що відображено у відповідному протоколі судового засідання від 22.04.2019 року (а.с.84).

Відповідно до ст. ст. 262, 263 КАС України, дану справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження.

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, національний паспорт серії ЕА 531357, виданий Кіровським РВ УМВС України у Кіровоградській області 13.10.1998 року, ідентифікаційний код НОМЕР_1 є пенсіонером, перебуває на обліку у Маловисківському обєднаному управлінні пенсійного фонду України у Кіровоградській області (а.с.49-50).

Позивач вказує, що 29.05.2017 року звернувся до Маловисківського обєднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно пункту «а» статті 13 Закон України «Про пенсійне забезпечення».

З матеріалів пенсійної справи позивача, судом встановлено, що 02.06.2017 року Маловисківське обєднане управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області листом №2937/03-31 надало позивачу відповідь за змістом якої, йому відмовлено у призначенні пенсії за віком за Списком №1, з посиланням на норми Порядку застосування Списків №1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 року №383, для призначення пенсії відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» окрім уточнюючої довідки необхідно надати копію наказу чи виписки з наказу про проведення атестації робочого місця, де вказано, що займана посада атестована та відповідно до наданих ОСОБА_1 документів призначення пенсії за віком за Списком №1 можливе за умови надання уточнюючої довідки, яка підтверджує спеціальний трудовий стаж (а.с.63).

Рішенням Маловисківського обєднаного управління пенсійного фонду у Кіровоградській області №142680 від 20.12.2017 року відповідно до постанови Маловисківського районного суду від 08.12.2017 року, справа №392/1713/17 виплачено ОСОБА_1 пенсію за один місяць та призупинено виплату пенсії до зясування (а.с.13).

Як вбачається з відомостей автоматизованої системи Діловодство спеціалізованого суду рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду (суддя Черниш О.А.) по справі 1140/2429/18 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області - задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області щодо не направлення на розгляд комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах, при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Кіровоградській області заяви ОСОБА_1 про підтвердження стажу його роботи. Зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області направити на розгляд комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах, при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Кіровоградській області заяву ОСОБА_1 про підтвердження стажу його роботи з доданими документами. Вказане рішення набрало законної сили.

У відповідності до положень ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Тобто, обставини, встановлені вказаними судовими рішеннями судів, є преюдиціальними при вирішенні даної справи по суті.

В свою чергу, 17.01.2019 року Комісія при Головному управління Пенсійного фонду у Кіровоградській області на виконання вказаного рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду, розглянула заяву ОСОБА_1 від 03.01.2019 року про підтвердження періодів роботи, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах та прийняла рішення №1 (а.с.14-15). За змістом вказаного рішення, вказано, що документів, які підтверджували, що ПАТ «Єнакієвський коксохімпром» має право зберігати архівні документи ВАТ «Єнакієвський коксохімічний завод» видавати відповідні довідки, тобто, є архівною установою по відношенню до ВАТ «Єнакієвський коксохімічний завод» позивачем не надано. Наголошує, що в рішенні Кіровоградського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2018 року по справі №1140/2429/19 зазначено, що ПАТ «Єнакієвський коксохімпром» з червня 2016 року змінило місцезнаходження на м. Дружківку Донецької області. Довідки, які ОСОБА_1 долучив до своєї заяви про підтвердження стажу видані у жовтні 2015 року, тобто в період, коли ПАТ «Єнакієвський коксохімпром» знаходилось на тимчасово неконтрольованій території, а отже не можуть прийматися до розгляду (а.с.14-15).

Не погоджуючись з таким рішенням відповідача, вважаючи його незаконним, вказуючи, що має право на зарахування до страхового стажу для пенсії пільговий стаж згідно пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» його стаж роботи на підприємстві ВАТ «Єнакієвський коксохімічний завод» у період з 10.10.1984 року по 29.12.1995 року позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом, за захистом порушеного на його думку, права.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

На виконання зазначених конституційних приписів Законом України „Про звернення громадян від 02 жовтня 1996 року № 393/96-ВР (далі Закон № 393) унормовано, зокрема, порядок звернення громадян до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, заявами або клопотанням та скаргами про їх порушення та встановлено порядок і строки надання відповідей на такі звернення відповідними субєктами.

Так, згідно зі статтею 1 Закону №393 громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Статтею 3 Закону №393 визначено, що під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги. Зокрема, скаргою є звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об'єднань громадян, посадових осіб.

Згідно з частиною першою статті 5 Закону №393 звернення адресуються органам державної влади і місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форм власності, об'єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.

Частиною першою статті 18 Закону передбачено, що громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право, зокрема, одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги.

У свою чергу, відповідно до статті 15 Закону №393 органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань). Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов'язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов'язки. Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови.

При цьому, стаття 20 Закону №393 зобовязує вищезазначених субєктів розглядати і вирішувати звернення у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому, загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів.

За таких умов відповідь Маловисківського обєднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області, викладену у листі від 02.06.2017 року №2937/03-31, суд вважає належним виконанням вимог Закону України „Про звернення громадян.

Натомість, зі змісту ч. 3 ст. 23 Загальної Декларації прав людини, п. 4 ч. 1 Європейської Соціальної хартії та ч. 3 ст. 46 Конституції України випливає, що кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них та їхніх сімей.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частина 1 статті 77 КАС України закріплює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а суд згідно статті 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Згідно частини 2 статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії.

Оскільки відповідач по справі в силу норм статті 5 КАС України є суб'єктом владних повноважень, то застосуванню при розв'язанні спору підлягають норми частини 2 статті 77 КАС України, де зазначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Позивач просить суд, зарахувати до страхового стажу для пенсії його пільговий стаж згідно пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», роботи на підприємстві ВАТ «Єнакієвський коксохімічний завод» у період з 10.10.1984 року по 29.12.1995 року, та відповідно відшкодувати недоотримані кошти по виплаті пенсії.

Відповідач не погоджується із наявністю у позивача такого стажу, та наполягає на правомірності свого рішення від 17.01.2019 року №1.

Відповідно до пункту "а" частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Згідно з частиною 1 статі 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Згідно з пунктами 1, 3 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

За відсутності зазначених у цьому пункті документів для підтвердження трудового стажу приймаються членські квитки профспілок. При цьому, підтверджуються періоди роботи лише за той час, за який є відмітки про сплату членських внесків.

Як передбачено пунктом 20 Порядку №637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5).

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування.

У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 10.11.2006 року №18-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 24.11.2006 року за №1231/13105, затверджено Порядок підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років (надалі Порядок №18-1).

Цей Порядок визначає механізм підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремої категорії працівників у разі ліквідації підприємства, установи та організації без визначення правонаступника.

Згідно з пунктом 2 Порядку №18-1 його дія поширюється на осіб, які працювали на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, а також на осіб, яким призначено пенсію до набрання чинності цим Порядком (далі - робота, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років).

Відповідно до пунктів 3, 4, 5, 6 Порядку №18-1 підтвердження періодів роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років (далі - підтвердження стажу роботи), здійснюється комісіями з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років (далі - Комісії).

Комісії створюються при головних управліннях Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, до складу яких обов'язково включаються представники органів соціального захисту населення, органів Пенсійного фонду України, Державної служби України з питань праці. До складу Комісії за згодою включаються представники членських організацій Федерації професійних спілок України та регіональних організацій роботодавців та їх об'єднань.

Комісії діють у відповідності до цього Порядку. Склад Комісій затверджується начальником Головного управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі. Головою Комісії є начальник Головного управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі.

Основними завданнями Комісії є зокрема, розгляд заяв про підтвердження стажу роботи (додаток 1) та прийняття рішень щодо підтвердження стажу роботи або про відмову в його підтвердженні в установленому порядку.

Згідно з пунктом 7 Порядку №18-1 для виконання покладених на Комісію завдань їй надається право: заслуховувати на своєму засіданні особу, яка подала заяву про підтвердження стажу роботи (далі - заявник), або її законного представника, або представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально; запрошувати на засідання як консультантів та експертів фахівців центральних і місцевих органів виконавчої влади, підприємств, установ та організацій; отримувати від заінтересованих органів інформацію, необхідну для підтвердження стажу роботи, у встановленому порядку; інформувати органи Пенсійного фонду України з питань, що входять до компетенції Комісії.

Відповідно до пунктів 8, 9, 10 Порядку №18-1 засідання Комісії проводиться в міру потреби, але не рідше двох разів на місяць. Комісія правомочна приймати рішення за участю у засіданні не менше як 2/3 її членів.

Комісії повідомляють заявника про час, дату та місце розгляду заяви про підтвердження стажу роботи та розглядають її не пізніше двох місяців з дня звернення за підтвердженням стажу роботи.

Рішення про результати розгляду заяви (додаток 2) приймається більшістю голосів членів Комісії, присутніх на засіданні, підписується головою або його заступником. Рішення про результати розгляду заяви набуває чинності з моменту прийняття рішення.

Пунктом 11 Порядку №18-1 передбачено, що для підтвердження стажу роботи заявник подає до управління Пенсійного фонду України в районі, місті, районі у місті, об'єднаних управлінь, за місцем проживання (реєстрації) такі документи: 1) заяву про підтвердження стажу роботи; 2) документи, які підтверджують факт припинення підприємства, установи, організації в результаті їх ліквідації (у тому числі архівні) - щодо підприємств, установ, організацій, ліквідованих до 01.07.2004 та/або щодо яких відсутні дані про проведення реєстраційних дій в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - Єдиний державний реєстр); 3) трудову книжку; 4) документи, видані архівними установами, зокрема: а) довідку про заробітну плату; б) копії документів про проведення атестації робочих місць; в) копії документів про переведення на іншу роботу, на роботу з неповним робочим днем, надання відпусток без збереження заробітної плати (у разі відсутності - довідку про їх відсутність).

У разі необхідності заявник може подавати інші документи, які можуть підтверджувати виконання робіт, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років.

Відповідно до пунктів 12, 13 Порядку №18-1 управління Пенсійного фонду України в районі, місті, районі у місті, об'єднані управління, та головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі надають заявникам допомогу у зборі необхідних документів та в отриманні через портал електронних сервісів юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, витягу з Єдиного державного реєстру в електронній формі для підтвердження стажу роботи.

Управління Пенсійного фонду України в районі, місті, районі у місті, об'єднані управління, приймають документи, необхідні для підтвердження стажу роботи, перевіряють правильність їх оформлення, відповідність викладених у них відомостей про заявника даним паспорта та документам про стаж, фіксують та засвідчують виявлені розбіжності та не пізніше трьох робочих днів з дня надходження заяви про підтвердження стажу роботи направляють до головних управлінь Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі.

Згідно з пунктом 14 Порядку №18-1 Головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі розглядають заяви про підтвердження стажу роботи та з відповідною пропозицією про задоволення або відхилення заяви, разом із вмотивованим висновком, направляють Комісії.

Відповідно до пунктів 15, 16 Порядку №18-1 Комісії розглядають заяви про підтвердження стажу роботи, на бажання заявника, у його присутності або в присутності його законного представника, або представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально. Комісії приймають рішення щодо підтвердження стажу роботи або про відмову в його підтвердженні та не пізніше п'яти робочих днів з дня його прийняття направляють до управління Пенсійного фонду України в районі, місті, районі у місті, об'єднаних управлінь, а також повідомляють заявника про прийняте рішення.

Рішення Комісій можуть бути оскаржені в Пенсійному фонді України або в судовому порядку.

Судом з рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 03.12.2018 року по справі №1140/2429/18, що набрало законної сили, встановлено, що позивач відповідно до пункту 20 Порядку №637 та Порядку №18-1 у липні 2017 року звертався до комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах, при ГУ ПФУ у Кіровоградській області із заявою про підтвердження стажу по списку №1, оскільки підприємство ВАТ «Єнакієвський коксохімічний завод», де позивач у період з 10.10.1984 року по 31.03.1995 року набув пільговий стаж, було припинено 30.10.2013 року без визначення правонаступників, а трудова книжка позивача втрачена. На підтвердження виконання робіт, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах, та розміру заробітку для обчислення пенсії позивач надав зокрема довідки №01-291 від 09.10.2015 року, №013-290 від 06.10.2015 року, №01-291 від 06.10.2015 року, видані ПрАТ «Єнакієвський коксохімпром».

Водночас, своє право на отримання пільгової пенсії реалізувати не виявилось можливим, оскільки відповідач наполягає на не відповідності нормам чинного законодавства, первинних документів наданих позивачем для реалізації такого права на підставі, яких потрібно врахувати позивачу пільговий стаж для отримання відповідної пенсії.

В матеріалах даної справи, так як і в матеріалах пенсійної справи ОСОБА_1, наявна історична довідка підприємства видана Приватним Акціонерним Товариством «Єнакієвський коксохімпром» (ПраТ «ЄКХП») від 06.10.2015 року №01-291 з якої встановлено, що в червні 1950 року розпорядженням ОСОБА_3 Міністрів СССР №7016 від 16.05.1950 року створено «Єнакієвський коксохімічний завод»; 28.06.1996 року указом Президента України №699/94 від 26.11.1994 року, наказом Донецького регіонального відділення Фонду державного майна України №3258 від 28.06.1996 року створено Відкрите Акціонерне товариство «Єнакієвський коксохімічний завод»; 02.03.2001 року створено Закрите акціонерне товариство «Єнакієвський коксохімпром» (протокол №1 від 02.03.2001, свідоцтво про державну реєстрацію серії АОО №292756 від 06.03.2001 року; ЗАТ «Єнакієвський коксохімпром не є правонаступником ВАТ «Єнакієвський коксохімічний завод); 26.04.2010 року Приватне підприємство «Єнакієвський Коксохімпром (протокол №1 від 21.01.2010 року, державна реєстрація №0000093 від 26.04.2010) (а.с.19).

Так само, наявна у справі архівна довідка від 09.10.2015 року №01.291 видана ОСОБА_1, вказує, що ПАТ Єнакієвський кокосохімпром - є архіводержателем документів, по особистому складу ОАО Єнакієвський коксохімічний завод, підтверджує факт трудових відносин ОСОБА_1 з Єнакієвським коксохімічним заводом у наступні періоди:

- з 10.10.1984 року (наказ №580 від 10.10.1984) по 31.03.1985 року позивач працював в кокосовому цеху вогнетревником на гарячих ділянках робіт 3-го розряду;

- з 01.04.1985 року (розпорядження №23 від 01.04.1985 року) по 31.03.1990 року працював в кокосовому цеху газівником коксових печей 5 розряду;

- з 01.04.1990 року (розпорядження №15 від 01.04.1990 року) по 19.08.1990 року працював у кокосовому цеху;

- з 20.08.1990 року (розпорядження №28 від 20.08.1990 року) по 30.06.1991 року працював в коксовому цеху машиністом коксових машин 6 розряду;

- з 01.07.1991 року (розпорядження №41 від 01.07.1991 року) по 29.12.1995 року (наказ №13 від 29.12.1995 року) в кокосовому цеху вогнетревником на гарячих ділянках робіт 4 розряду.

З вказаної довідки також встановлено, що факт нарахування та виплати заробітної плати ОСОБА_1 підтверджується розрахунковими відомостями та лицьовими рахунками на заробітну плату за кожен місяць (а.с.20).

Разом з тим, в матеріалах справи також міститься довідка про заробітну плату для обчислення пенсії видана ПрАТ Єнакієвський кокосохімпром від 06.10.2015 року №013-290 позивачу із розшифровками сум заробітної плати по кожному року та місяцю окремо (а.с.21).

Також, позивачем в якості доказів також надано архівну довідку видану ОСОБА_1 Муніципальною освітою Оймяконский улус (район) Республіка Саха (Якутія) від 12.05.2017 року №763, яка свідчить та підтверджує, те, що ОСОБА_1 17.06.1962 року працював на старательской артели Южная приска Юбилейный ГОК Индигирзолото в якості гірничого по будівництву ГТС з 05.04.1996 року, протокол №37 від 01.04.1996 року, звільнений 13.02.1997 року. Також, у вказаній довідці вказано, що відповідно до указу Президента Верховної ОСОБА_3 СССР від 10.02.1960 року Про приведення у відповідність пільг для осіб, працюючих в районах Крайньої Півночі дає право на отримання пенсії у старості та інвалідності зараховується в 1,5 розмірі. До вказаної довідки додано особисту картку позивача із зазначенням загального стажу (а.с.27-28).

Відповідно до статті 40 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 01 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 01 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

У разі якщо страховий стаж становить менший період, ніж передбачено абзацом першим цієї частини, враховується заробітна плата (дохід) за фактичний страховий стаж.

За вибором особи, яка звернулася за призначенням пенсії, з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, виключаються періоди до 60 календарних місяців страхового стажу, з урахуванням будь-яких періодів незалежно від перерв, що включаються до страхового стажу згідно з абзацом третім частини першої статті 24 цього Закону, та будь-якого періоду страхового стажу підряд за умови, що зазначені періоди в сумі складають не більш як 10 відсотків тривалості страхового стажу, врахованого в одинарному розмірі. Додатково за бажанням особи можуть бути виключені періоди строкової військової служби, навчання, догляду за особою з інвалідністю I групи або дитиною з інвалідністю віком до 16 років, за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, за період з 1 липня 2000 року до 1 січня 2005 року, а також періоди, коли особа підлягала загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню відповідно до пунктів 7, 8 і 9 статті 11 цього Закону. У всіх випадках, крім випадку, передбаченого абзацом другим цієї частини, період, за який враховується заробітна плата, не може бути меншим, ніж 60 календарних місяців.

Для визначення розміру пенсії відповідно до частини другої статті 27 цього Закону заробітна плата для обчислення частини пенсії за період страхового стажу до набрання чинності цим Законом визначається на умовах і в порядку, передбачених законодавством, що діяло раніше, а для обчислення частини пенсії за період страхового стажу після набрання чинності цим Законом - на умовах, передбачених абзацом першим цієї частини.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій вирішується Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, затвердженим постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 27 листопада 2005 року за №1566/11846 (далі - Порядок №22-1).

Відповідно до п. 4.1, 4.2, 4.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою. Заяви про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії й поновлення виплати раніше призначеної пенсії приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.

При прийманні документів орган, що призначає пенсію перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Відповідно до п. 7 Порядку №22-1 до заяви про призначення (перерахунок) пенсії за віком додаються, зокрема, документи про стаж та довідка про заробітну плату особи (додаток 1) за період страхового стажу до 01.07.2000 року, а починаючи з 01.07.2000 року індивідуальні відомості про застраховану особу надаються відділом персоніфікованого обліку.

Пунктом 17 цього Порядку передбачено, що довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.

У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми.

В той же час п. 43 Порядку гарантує, що право особи на одержання пенсії встановлюється на підставі всебічного, повного і об'єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Аналіз вказаних норм свідчить про те, що відповідні територіальні управління пенсійного фонду України здійснюють, зокрема, (призначення) перерахунок пенсії, саме на підставі тих документів, які надані заявником до органу, що здійснює такий перерахунок (призначення) та вимагають всебічного, повного і об'єктивного розгляду всіх поданих документів, водночас, суд зауважує, що територіальні органи пенсійного фонду мають право, а не зобовязані, в окремих випадках вимагати від підприємств подання додаткових документів.

Статтею 62 Закону України Про пенсійне забезпечення встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

При цьому, як вже було вказано вище, пункт 3 Порядку 637, містить вказівку, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообовязкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Разом з тим, за змістом підпункту в пункту 7 Порядку № 22-1 заробітна плата для призначення пенсії за період роботи до 1 липня 2000 року підтверджується довідкою підприємства, установи, організації (форма і зміст довідки визначено в додатку 1 Порядку).

Така довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами (пункт 17 Порядку № 22-1).

Також, Порядком №22-1 передбачено форму довідки про заробітну плату для обчислення пенсії, яка повинна містити: розшифровку сум помісячно, штамп підприємства, що видало довідку, найменування грошової одиниці сум, така довідка завіряється печаткою та підписується головним бухгалтером та керівником підприємства з розшифруванням прізвищ. Довідка надається на підставі особистих рахунків особи з зазначенням років, за які вона видана (Додаток №1).

Зважаючи на вказані положення чинного законодавства, суд приходить до висновку, що в разі відсутності відповідних записів у трудовій книжці, особа має право подати до органів пенсійного фонду довідку, що містить інформацію на підтвердження загального страхового стажу.

Поряд з тим, вказані вище норми матеріального права вказують, що обовязковою умовою для обчислення пенсії з урахуванням заробітної плати за період роботи до 01 липня 2000 року є підтвердження нарахування такої заробітної плати первинними документами. Іншого чинним законодавством не передбачено, вказані норми чинного законодавства є виключними та розширеному тлумаченню не підлягають.

На підтвердження даного факту позивачем надано відповідні довідки підприємств на яких він працював до 2000 року, які видані на підставі особових рахунків за вказані роки, містять розшифровки сум заробітної плати за вказаний період помісячно, найменування грошової одиниці сум виплаченої заробітної плати. Довідки завірені печаткою підприємства, що її видала, підписані керівником, головним бухгалтером (а.с.19-21,27-28).

При цьому, відповідач не надав жодних доказів, що дані, які містяться у наданих позивачем довідках про заробіток позивача, містять неправдиві або недостовірні дані. В судовому порядку вказана довідка недійсною також не визнавалася.

Отже, суд приходить до висновку, що довідки про заробітну плату позивачем були отримані ним у законний спосіб та підтверджується первинними документами, а тому можуть бути враховані при здійсненні призначення (перерахунку) пенсії.

Разом з тим, суд зауважує, що статтею 41 Закону Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 № 1058-ІV, визначено, що до заробітної плати для обчислення пенсії враховуються, зокрема, суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Статтею 78 Закону СРСР Про пенсійне забезпечення громадян в СРСР було передбачено, що до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески.

Статтею 66 Закону України Про пенсійне забезпечення від 05.11.1991 року № 1788-XII було передбачено, що до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Відповідно до підпункту "д" пункту 15 Інструкції про порядок утримання страхових внесків і використання коштів державного соціального страхування, затвердженої постановою Президії ВЦРПС від 29.02.1960 року, в загальну суму заробітної плати, на яку нараховуються страхові внески, включалися районний коефіцієнт та надбавка.

Статтею 6 Угоди про гарантії прав громадян - держав учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року визначено, що для встановлення права на пенсію, громадянам держав - учасниць Угоди, враховується трудовий стаж набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до вступу в силу цієї Угоди. Обчислення пенсії проводиться з заробітку за період роботи, який зараховується в трудовий стаж.

Відповідно до Конституції України та чинного законодавства України, міжнародна угода, ратифікована Верховною ОСОБА_3 України має перевагу над чинним законодавством України, в тому числі і в галузі пенсійного забезпечення.

Згідно ч. 2 ст. 19 Закону України Про міжнародні договори України від 29 червня 2004 року №1906-ІУ, якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Відповідно до статті 11 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасників Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення необхідні для пенсійного забезпечення документи, видані у належному порядку на території держав учасниць Співдружності Незалежних Держав і держав, що входили до складу СРСР або до 01 грудня 1991 року, приймаються на території держав-учасниць Співдружності без легалізації.

Щодо наполягання відповідача на застосуванні шестимісячного строку звернення до суду в частині позовних вимог про зобовязання поновлення та виплати суми недоотриманої пенсії за період з 29 травня 2017 року по 22 лютого 2019 року, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Положеннями частин першої та другої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Однак, враховуючи, що нарахування пенсії позивача з грудня 2017 року не здійснювалось з вини державних органів, на яких покладено обов'язок щодо перерахунку та виплати пенсії позивачу, тому право позивача на перерахунок пенсії з вказаного періоду є абсолютним та не може бути обмежено будь-яким строком в силу вимог законодавства України.

При цьому, суд звертає увагу позивача на те, що обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі Чахал проти Обєднаного Королівства (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності небезпідставної заяви за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування.

Зміст зобовязань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, зокрема, в тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункту 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі Афанасьєв проти України від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

Отже, ефективний засіб правого захисту в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

Як вбачається з положень Рекомендації ОСОБА_3 Європи № R (80) 2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої ОСОБА_3 11 березня 1980 року, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого субєкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Згідно з пунктом 1.6 Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 23 червня 2010 року № 1380/5, дискреційні повноваження - сукупність прав та обовязків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності. Вона повязана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій субєкта. Він не може ухилятися від реалізації своєї компетенції, але й не має права виходити за її межі.

Тобто, дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних субєктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають у застосуванні субєктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень. У більш звуженому розумінні дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчиняти конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними) (суддя Закурін М. К. Дискреція дія на власний розсуд. Поняття та прояв, 2009 року) Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 21 травня 2013 року № 21-87а13.

Враховуючи вищевикладене, в даному випадку вимоги зобовязального характеру є виключними повноваженнями відповідача.

На підставі вищевикладеного, враховуючи вищевказані положення чинного законодавства у системному їх звязку, суд дійшов висновку, що у позивача наявне право на пільгову пенсію, а субєктом владних повноважень не доведено суду правомірності спірного рішення, у судовому засіданні встановлено безпідставність дій відповідача 2 при відмові у здійсненні позивачу зарахування до страхового стажу для пенсії ОСОБА_1 як пільгового (по Списку №1) згідно з пунктом а статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення стаж роботи на підприємстві ВАТ Єнакієвський коксохімічний завод у період роботи з 10.10.1984 року по 29.12.1995 року.

Водночас, обираючи належний спосіб захисту порушеного права позивача, з метою ефективного захисту прав та інтересів позивача, суд вважає за необхідне зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області здійснити зарахування до страхового стажу позивача для пенсії як пільгового його стаж роботи на підприємстві ВАТ Єнакієвський коксохімічний завод та відповідно виплатити суму недоотриманої пенсії.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню, у звязку з чим у суду є підстави для задоволення позовних вимог.

Поряд з тим, на виконання положень статті 371 КАС України суд вважає за належним допустити до негайного виконання дане рішення в межах стягнення платежу пенсійного забезпечення позивача за один місяць.

Відповідно до вимог статті 139 КАС України, судові витрати ОСОБА_1 у розмірі 768,40 грн. судового збору (а.с.2), підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду у Кіровоградській області.

Керуючись ст. ст.9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 242-246, 250, 255, 260-263, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, національний паспорт серії ЕА 531357, виданий Кіровським РВ УМВС України у Кіровоградській області 13.10.1998 року, ідентифікаційний код НОМЕР_1; адреса: вул. Соборна, 17, с. Хмельове, Маловисківського району, Кіровоградської області, 26225) до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (вул. Соборна, буд. 7а, м. Кропивницький, 25009, ), комісії з питань підтвердження пільгового стажу при Головному управлінні Пенсійного фонду України у Кіровоградській області (вул. Соборна, 7а, м. Кропивницький, 25009) про визнання протиправним та не чинним рішення та зобовязання вчинити дії задовольнити повністю.

Визнати протиправним та не чинним з моменту прийняття рішення Комісії з питань підтвердження пільгового стажу при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Кіровоградській області №1 від 17 січня 2019 року, яким відмовлено ОСОБА_1 в підтвердженні пільгового стажу роботи по Списку №1 за період з 10.10.1984 року по 29.12.1995 року.

Зобовязати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області зарахувати до страхового стажу для пенсії ОСОБА_1 як пільговий (по списку №1) згідно п. а статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення його стаж роботи на підприємстві Відкрите акціонерне товариство Єнакієєвський коксохімічний завод в коксовому цесі у такі періоди за професіями: з 10.10.1984 року по 31.03.1985 року (5 місяців 22 дні) вогнетривник на гарячих ділянках робіт, з 01.04.1985 року по 31.03.1990 року (5 років) газівник коксових печей; з 01.04.1990 року по 19.08.1990 року (4 місяці 19 днів) придверник); з 20.08.1990 року по 30.06.1991 року (10 місяців 11 днів) машиніст коксових машин; з 01.07.1991 року по 29.12.1995 року (4 роки 5 місяців 29 днів) вогнетривник на гарячих ділянках робіт.

Зобовязати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області поновити виплату пенсії ОСОБА_1, призначеної з 29 травня 2017 року за його заявою про призначення пенсії за віком від 29 травня 2017 року та виплатити суму недоотриманої ним пенсії за період з 29 травня 2017 року по 22 лютого 2019 року з урахуванням виплаченої суми.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, національний паспорт серії ЕА 531357, виданий Кіровським РВ УМВС України у Кіровоградській області 13.10.1998 року, ідентифікаційний код НОМЕР_1) судові витрати з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області () у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.

Допустити до негайного виконання рішення суду в частині стягнення платежу за один місяць пенсійного забезпечення ОСОБА_1.

Копію рішення надіслати учасникам справи.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, визначені ст. ст. 255, 295 КАС України та може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції в 30-денний строк з дня отримання його копії.

Згідно до пп.15.5 п. 1 Розділу VII Перехідні положення КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Кіровоградський окружний адміністративний суд.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду ОСОБА_4