Справа № 160/1289/19
Суддя: Жукова Євгенія Олексіївна
Дата ухвалення: 2019-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

12 березня 2019 року Справа № 160/1289/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Жукової Є.О.
Позовні вимоги позивач обґрунтовує наступним.
Позивач працював суддею Апеляційного суду Дніпропетровської області.
Постановою Верховної ОСОБА_2 України № 1945/У1 від 04.03.2010 року звільнений з посади судді у відставку.
30 березня 2010 року звільнений у відставку Апеляційним судом Дніпропетровської області.
Позивач перебуває на обліку у Пенсійному фонді, як суддя у відставці, отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці.
20 вересня 2018 року позивач надав відповідачеві довідку Апеляційного суду Дніпропетровської області від 19.09.2018 року №7-321-С про розмір грошового утримання працюючого судді на відповідній посаді, та просив провести перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці саме з 01 січня 2018 року.
Відповідач частково задовольнив вимоги, провів перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці не з 1 січня 2018 року, а з 01 серпня 2018 року.
Така відмова відповідача від проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 1 січня 2018 року по 31 липня 2018 року є протиправною, враховуючи, що у зв'язку із прийняттям Закону України Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав, змінилися складові розміру суддівської винагороди працюючого судді на відповідній посаді з 01.01.2018 року.
Статус працюючих суддів та суддів у відставці є єдиним. Перерахунок суддівської винагороди працюючим суддям було здійснено з 01.01.2018 року.
Таким чином, після припинення позивачем повноважень професійного судді, у разі збільшення грошового утримання працюючих суддів, він має право на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання з тієї ж дати, що і працюючі судді, як суддя у відставці Апеляційного суду Дніпропетровської області.
Позивач вказує, що з урахуванням ст. 142 Закону України Про судоустрій і статус суддів правовою підставою для перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці є факт зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.
Також зазначає, що оскільки працюючим суддям Апеляційного суду Дніпропетровської області, виходячи зі зміни складових розміру суддівської винагороди, визначених Законом України Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав від 15.05.2018 р. № 2415-VІІІ, зроблений перерахунок з 01.01.2018 р., відповідно до положень рішення Конституційного суду України від 08.06.2016 р. у справі № 4- рп/2016, ч. 4 ст. 142 Закону України Про судоустрій і статус суддів № 1402-VІІІ, перерахунок розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці повинен бути здійснений відповідачем з дати збільшення розміру суддівської винагороди працюючих суддів, тобто з 01.01.2018 року
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.02.2019 р. було відкрито провадження у справі № 160/1289/19, та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи у порядку спрощеного провадженні.
18.02.2019 року до суду надійшов відзив від відповідача, в якому він просить відмовити у задоволенні позову, вважаючи позовні вимог не обґрунтованими, з посиланням на наступне.
ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує довічне грошове утримання судді у відставці.
Законом України «Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав» від 15.05.2018 №2415- VІІІ (набрав чинності 22 липня 2018 року) внесено зміни до Законів України в частині застосування для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, починаючи з 01 січня 2017 року, як розрахункової величини.
Відповідно до пункту 4 розділу II Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 р. №3-1, перерахунок щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці проводиться з 1 числа місяця, наступного за місяцем, у якому змінилися розміри складових суддівської винагороди судді, який працює за відповідною посадою.
Частиною 1 статті 58 Конституції України передбачено, що Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли пом'якшують або скасовують відповідальність особи.
З урахуванням вищезазначеного, перерахунок щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці проводився з 01.08.2018 р., оскільки Закон України Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав № 2415 набрав чинності з 22.07.2018 р.
Суд, розглянувши у відповідності до вимог статті 263 КАС України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та заперечення на позов, встановив наступне.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
Наказом Апеляційного суду Дніпропетровської області № 38 від 30.03.2010 року Про відрахування судді Шабанова М.С. ОСОБА_1, суддю Апеляційного суду Дніпропетровської області, відраховано зі штату суду 31 березня 2010 року, відповідно до постанови Верховної ОСОБА_2 України № 1945/У1 від 04.03.2010 року Про звільнення суддів.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є суддею у відставці, перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та з 01.04.2010 року отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 80 % суддівської винагороди, призначене відповідно до Закону України Про судоустрій і статус суддів.
Згідно даних пенсійної справи позивача, загальний страховий стаж складає 38 років 4 місяці 24 дні, з них суддівський стаж 20 років 7 місяців 24 дні, що підтверджено розпорядженням № 146082 від 23.01.2017 року.
Згідно протоколу № 116 від 09.04.2010 року ОСОБА_1 призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 72 % суддівської винагороди, відповідно до Закону України Про судоустрій і статус суддів.
Згідно розпоряджень № 195951 від 05.12.2012 року та № 195951 від 03.06.2011 року відсоток суддівської винагороди ОСОБА_1С.(процент розрахунку утримання від заробітку) відповідно до Закону України Про судоустрій і статус суддів, складає 84%.
Згідно розпоряджень № 146082 від 23.01.2017 року, № 146082 від 22.07.2016 року, № 146082 від 22.02.2016 року, № 146082 від 20.05.2014 року, № 136 від 13.05.2013 року, від 17.01.2014 року, № 146082 від 05.08.2013 року, № 146082 від 30.07.2013 року відсоток суддівської винагороди ОСОБА_1С.(процент розрахунку утримання від заробітку) відповідно до Закону України Про судоустрій і статус суддів, складає 80%.
ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою від 06.11.2018 р. про надання інформації щодо перерахування грошового утримання судді у відставці з лютого по серпень 2018 року. Також у вказаній заяві міститься посилання на лист Міністерства соціальної політики України № 32/0/196-18 від 23.08.2018 року та зазначено, що перехування щомісячного грошового утримання судді у відставці було зроблено з серпня 2018 року, та заявник недоотримав грошове перерахування за період з лютого по серпень 2018 року.
Частиною 1 статті 58 Конституції України передбачено, що Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли пом'якшують або скасовують відповідальність особи.
З урахуванням вищезазначеного, перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці проведено з 01.08.2018 р.
Правовідносини сторін, що виникають у сфері організації судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд, визначення принципів, засад і механізмів функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також порядку формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, регулююсть нормамми Закону України Про судоустрій і статус суддів, Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування", Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України №3-1 від 25.01.2008 р., Закон України «Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав» №2415-VIII від 15.05.2018р.тощо.
Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до ч.1 ст.141 Закону України Про судоустрій і статус суддів №2453-VІІІ від 07.07.2010р. (далі Закон №2453) було передбачено, що судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 роки, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування", виплачується пенсія на умовах, передбачених статтею 37 Закону України "Про державну службу", або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання.
Частиною 4 ст.142 Закону України Про судоустрій і статус суддів №1402-VIII від 02.06.2016р. (далі Закон №1402), встановлено, що у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.
При цьому, п.1, п.3, п.4 Розділу ІІ Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України №3-1 від 25.01.2008р. (у редакції чинній на момент виникнення права у позивача на перерахунок) (далі Порядок №3-1) передбачено, що заява про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та довідка про розмір суддівської винагороди подається до органів, що призначають щомісячне довічне утримання.
Звернення за перерахунком щомісячного довічного утримання проводиться в разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.
Перерахунок щомісячного довічного утримання проводиться з 01 числа місяця, наступного за місяцем, у якому змінилися розміри складових суддівської винагороди судді, який працює за відповідною посадою.
З 22.07.2018р. набрав чинності Закон України Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав №2415-VIII від 15.05.2018р. (далі Закон №2415), яким, зокрема, внесено зміни до Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України №1774 від 06.12.2016р. (далі Закон №1774) та слова та цифри 1600 гривень в абз.2 п.3 розділу ІІ замінено словами та цифрами прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, починаючи з 01 січня 2017 року.
Тобто, вказаним законом застосовано зворотню дію в часі положень абз.2 п.3 розділу ІІ Закону №1774, а саме: з 01.07.2017 року, що відповідає вимогам ч.1 ст.58 Конституції України та рішенню Конституційного Суду України від 09.02.1999р. №1-рп/99.
У звязку з чим зазнали зміни положення Закону №1402 та Закону №2453, зокрема, визначено, що розмір посадового окладу судді залежить від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.
Згідно положень Закону України Про Державний бюджет України на 2018 рік, прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2018 року становить 1762 гривні.
Аналіз вказаних норм свідчить про те, що з 01.01.2018р. посадовий оклад суддів збільшився та розраховувався, виходячи із розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 01.01.2018р. склав 1762,00 грн., у звязку з чим щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці підлягає перерахунку, при цьому, такий перерахунок проводиться з 01 числа місяця, наступного за місяцем, у якому змінилися розміри складових суддівської винагороди судді, який працює за відповідною посадою, тобто з 01.02.2018р.
Здійснивши системний аналіз як зазначених вище норм чинного законодавства України, так і доказової бази, яка міститься в матеріалах даої справи, суд зазначає наступне.
Позивач, як суддя у відставці, має право на проведення перерахунку її щомісячного довічного грошового утримання саме з 01.02.2018р. з урахуванням змін внесених до законодавства, що регулює дані спірні відносини, а також і виходячи із положень п.4 Розділу ІІ Порядку №3-1.
Статтею 130 Конституції України визначено, що держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.
Також, додатково слід зазначити, що Конституційний Суд України неодноразово висловлював правові позиції щодо гарантій незалежності суддів, їх матеріального та соціального забезпечення, зокрема, відповідно до п. 7 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 11.10.2005 р. №8-рп/2005 право судді, який перебуває у відставці, на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів. Щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню їх належного матеріального утримання, в тому числі після звільнення від виконання обов'язків судді. В цьому ж рішенні Конституційний Суд України вказав, що надання судді матеріального захисту є гарантією забезпечення його незалежності. Разом з тим будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя.
Конституційний Суд України у мотивувальній частині рішення від 14 грудня 2011 року № 18-рп/20П вказав на неможливість звуження змісту та об'єму гарантій незалежності суддів, а відповідно, матеріального та соціального забезпечення.
У рішенні Конституційного Суду України від 03 червня 2013 року № З-рп/2013 зазначено, що конституційний статус судді передбачає достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв'язку із досягненням пенсійного віку (пенсія) чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці (щомісячне довічне грошове утримання).
Конституційний Суд України в Рішенні від 08.06.2016 № 4-рп/2016 визначив, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу визначених Конституцією України гарантій незалежності суддів.
Згідно з п.3 рішення Конституційного Суду України від 08.06.2016 № 4-рп/2016, щомісячне довічне грошове утримання є особливою формою матеріального забезпечення судді, полягає у гарантованій державою щомісячній грошовій виплаті, що слугує забезпеченню належного матеріального утримання судді після звільнення від виконання обов'язків (відставки), а також життєвого рівня, гідного його статусу.
Зазначене, також, відповідає положенням Європейської хартії про Закон Про статус суддів від 10 липня 1998 року, за якими рівень винагороди суддям за виконання ними своїх професійних обов'язків має бути таким, щоб захистити їх від тиску що може спричинити вплив на їхні рішення або взагалі поведінку судців і таким чином вплинути на їхню незалежність та неупередженість (пункт 6.1); статус забезпечує судді, який досяг передбаченого законом віку для виходу у відставку із посади судді і який здійснював повноваження судді протягом певного строку, право на отримання виплат, рівень яких має бути якомога ближчим до рівня його останньої заробітної плати на посаді судді (пункт 6.4).
У Рекомендації Комітету ОСОБА_2 Європи державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов'язки від 17 листопада 2010 року № (2010)12 зазначено: оплата праці суддів повинна відповідати їх професії та виконуваним обов'язкам, а також бути достатньою, щоб захистити їх від дії стимулів, через які можна впливати на їхні рішення. Мають існувати гарантії збереження належної оплати праці на випадок хвороби, відпустки по догляду за дитиною, а також гарантії виплат у зв'язку з виходом на пенсію, які мають відповідати попередньому рівню оплати їх праці (пункт 54).
Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.
Частина 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.
Проте, відповідачем не було надано суду жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили про правомірність дій щодо відмови позивачеві в проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці починаючи з 01 лютого 2018 року у зв'язку з підвищенням заробітної плати судді, працюючого на відповідній посаді згідно довідки Апеляційного суду Дніпропетровської області від 19.09.2018 р. №7-322-с, з урахуванням норм вищенаведеного законодавства, обставин справи, встановлених судом та з урахуванням правової позиції Конституційного Суду України, яка наведена вище та не спростована відповідачем жодними належними та допустимими доказами, у відповідності до норм ст.ст. 73-73 КАС України.
При цьому, суд зазначає, що доводи повноважного представника відповідача стосовно того, що Закон №2415 набрав чинності з 22.07.2018р. перерахунок щомісячного довічного грошового утримання позивача проведено з 01.08.2018р. згідно до ст.58 Конституції України, оскільки пп.6 п.6 Прикінцевих та перехідних положень Закону №2415 визначає зворотню дію в часі положень абз.2 п.3 розділу ІІ Закону №1774, за якими настали обставини для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання позивача, а саме: з 01.07.2017 року., що відповідає вимогам ст.58 Конституції України та рішенню Конституційного Суду України від 09.02.1999р. №1-рп/99.
Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
При цьому, з метою забезпечення ефективного судового захисту порушених прав позивача суд вважає за необхідне, вийти за межі позовних вимог та зазначити про відсотковий розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці складає саме 84 %, виходячи з наступного.
Судом під час розгляду даної справи встановлено, що відповідно до розпорядження 195951 від 03.06.2011 р., яке міститься у пенсійній справі ОСОБА_1, загальний процент утримання від заробітку у останнього визначений у розмірі 84 %.
Відповідно до розпорядження 195951 від 05.12.2012 р. загальний процент утримання від заробітку у ОСОБА_1 визначений також у розмірі 84 %.
При цьому, суд зазначає, що в розпорядженнях, а саме: 136 від 13.05.2013 р.; 146082 від 30.12.2013 р.; 146082 від 08.08.2013 р. власноручно, невстановленою особою, шляхом виправлення рульковою ручкою, здійснено виправлення з 84 % загального процента утримання від заробітку на 80 % загального процента утримання від заробітку ОСОБА_1.
Водночас, з розпоряджень, а саме: 146082 від 22.02.2016 р.; 146082 від 30.08.2016 р.; 146082 від 23.01.2017 р. судом встановлено, що Головним управлінням Пенсійного фонду України встановлено ОСОБА_1 загальний процент утримання від заробітку 80 %.
З відповідних роздруківок, наданих повноважним представником відповідача з підсистеми Призначення та Виплати Пенсії, а саме: станом на 03.01.2019 р.; 12.02.2019 р. судом встановлено, що загальний процент розрахунку пенсії від заробітку складає 80 %.
Здійснивши системний аналіз зазначених вище документів, наданих повноважним представником відповідача з пенсійної справи ОСОБА_1 судом встановлено, що будь-якого рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про зменшення розміру загального проценту розрахунку пенсії від заробітку з 84 % до 80 % матеріали справи не містять.
Визначаючи належний спосіб захисту порушеного права, суд враховує, що спосіб захисту порушено права має бути реальним та ефективним. При цьому, за певних обставин, незважаючи на те, що вирішення питання про перерахунок пенсії є дискреційними повноваженнями органів Пенсійного Фонду України, суд може ухвалити рішення, яким зобовязати субєкта владних повноважень прийняти конкретне рішення на користь позивача.
В той же час, зобовязання відповідача прийняти певне рішення на користь позивача може мати місце у випадку, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права субєкта владних повноважень діяти на свій розсуд.
Також слід зазначити, що за приписами ст.6 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.
Статтею 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права.
Так, Європейський Суд з прав людини у рішенні від 13.01.2011р. (остаточне) по справі Чуйкіна проти України констатував: 50. Суд нагадує, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обовязків. Таким чином стаття 6 Конвенції втілює право на суд, в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів ( див. рішення від 21 лютого 1975 року у справі Голдер проти Сполученого Королівства (Golder v. The United Kingdom),п.п.28-36, Series A №18). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє всіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати вирішення спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені.
Щодо позовної вимоги стосовно зобовязання відповідача здійснити наведений вище перерахунок без обмеження граничного розміру, з урахуванням раніше виплачених сум, з подальшим перерахунком раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання, у разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, суд зазначає наступне.
По-перше, зазначена вимога суперечить змісту наведеної вище частини вимоги, де суд чітко визначив, що перерахунку підлягає встановлений розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, саме 84 %, та у чітко визначені терміни з 01.02.2018 р. по 31.07.2018 р.
А по-друге, відповідно до змісту ст.246, 247 КАС України, рішення суду не може бути викладене ні під будь-якою умовою, ні спрямоване на можливе майбутнє порушення прав особи, яка звернулася до суду.
А відтак, позовні вимоги у зазначеній частині є такими, що задоволенню не підлягають.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до квитанцій від 08.02.2019 року № ПН812113 за подання позовної заяви позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім грн., 40 коп.), який у повному розмірі зараховано до Державного бюджету України.
Враховуючи часткове задоволення позовної заяви, суд приходить до висновку про наявність підстав для присудження здійснених позивачем документально підтверджених судових витрат за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, а саме, судового збору у розмірі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім грн., 40 коп).
Керуючись ст.ст. 242-244, 246, 250, 254, 255, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, у розмірі 84 %, згідно довідки Апеляційного суду Дніпропетровської області №7-321-С від 19.09.2018 р., починаючи виплату з 01 лютого 2018 року по 31 липня 2018 року.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в порядку та у строки, встановлені ст.295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Є.О. Жукова