Справа № 826/16975/18
Суддя: Кузьменко А.І.
Дата ухвалення: 2019-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

26 квітня 2019 року № 826/16975/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючої судді Кузьменко А.І., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Сфера - Плюс”

до Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю “Сфера - Плюс” (далі по тексту - позивач) звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві, в якому просить визнати неправомірними та скасувати податкове повідомлення – рішення від 01 жовтня 2018 року № з додатком та податкове повідомлення – рішення від 01 жовтня 2018 року № з додатком Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві в повному обсязі.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що ним регулярно за спірний період (лютий-серпень 2018 року та грудень 2018 року) та в подальшому було здійснено своєчасну сплату податкових зобов’язань, що підтверджується відповідними платіжними документами. Позивач стверджує, що він фактично здійснив сплату податків в повному обсязі і відповідні суми надійшли до державного бюджету.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 жовтня 2018 року відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено здійснити її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог представник відповідача у відзиві на адміністративний позов зазначив, що позивачем в порушення пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України несвоєчасно сплачено податкові зобов’язання, визначені в податкових деклараціях з податку на додану вартість.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об’єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

07 серпня 2018 року Головним управлінням Державної фіскальної служби у місті Києві на підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 та пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України, в порядку пункту 76.3 статті 76 Податкового кодексу України проведено камеральну перевірку дотримання вимог податкового законодавства в частині своєчасності сплати податку на додану вартість до бюджету Товариством з обмеженою відповідальністю «Сфера-Плюс» (), за результатом якої складений акт від 07 серпня 2018 року №13639/26-15-12-13-20/32824011 (далі – акт перевірки).

Перевіркою встановлено порушення Товариством з обмеженою відповідальністю «Сфера - Плюс» граничних строків сплати узгодженої суми грошового зобов’язання по податку на додану вартість, визначених пунктом 57.1 статті 57 Податкового кодексу України, а саме: самостійно визначене грошове зобов’язання з податку на додану вартість у сумі 6669,00 грн., дата сплати – 24 березня 2017 року, кількість днів затримки сплати – 22; самостійно визначене грошове зобов’язання з податку на додану вартість у сумі 13799,00 грн., дата сплати – 27 березня 2017 року, кількість днів затримки сплати – 25; самостійно визначене грошове зобов’язання з податку на додану вартість у сумі 6669,00 грн., дата сплати – 24 квітня 2017 року, кількість днів затримки сплати – 53; самостійно визначене грошове зобов’язання з податку на додану вартість у сумі 11297,85 грн., дата сплати – 26 квітня 2017 року, кількість днів затримки сплати – 55; самостійно визначене грошове зобов’язання з податку на додану вартість у сумі 20468,00 грн., дата сплати – 26 квітня 2017 року, кількість днів затримки сплати – 27; самостійно визначене грошове зобов’язання з податку на додану вартість у сумі 6669,00 грн., дата сплати – 232 червня 2017 року, кількість днів затримки сплати – 54; самостійно визначене грошове зобов’язання з податку на додану вартість у сумі 31765,85 грн., дата сплати – 26 червня 2017 року, кількість днів затримки сплати – 57; самостійно визначене грошове зобов’язання з податку на додану вартість у сумі 8274,15 грн., дата сплати – 26 червня 2017 року, кількість днів затримки сплати – 35; самостійно визначене грошове зобов’язання з податку на додану вартість у сумі 28434,90 грн., дата сплати – 25 липня 2017 року, кількість днів затримки сплати – 25; самостійно визначене грошове зобов’язання з податку на додану вартість у сумі 27886,10 грн., дата сплати – 29 серпня 2017 року, кількість днів затримки сплати – 30; самостійно визначене грошове зобов’язання з податку на додану вартість у сумі 10669,00 грн., дата сплати – 29 серпня 2017 року, кількість днів затримки сплати – 30; самостійно визначене грошове зобов’язання з податку на додану вартість у сумі 96,70 грн., дата сплати – 10 жовтня 2017 року, кількість днів затримки сплати – 10; самостійно визначене грошове зобов’язання з податку на додану вартість у сумі 6669,00 грн., дата сплати – 26 грудня 2017 року, кількість днів затримки сплати – 118; самостійно визначене грошове зобов’язання з податку на додану вартість у сумі 31789,45 грн., дата сплати – 28 грудня 2017 року, кількість днів затримки сплати – 120; самостійно визначене грошове зобов’язання з податку на додану вартість у сумі 35670,00 грн., дата сплати – 26 березня 2018 року, кількість днів затримки сплати – 86; самостійно визначене грошове зобов’язання з податку на додану вартість у сумі 3224,60 грн., дата сплати – 27 березня 21018 року, кількість днів затримки сплати – 87; самостійно визначене грошове зобов’язання з податку на додану вартість у сумі 2871,75 грн., дата сплати – 22 червня 2018 року, кількість днів затримки сплати – 84.

У висновку акту перевірки зазначено, що дані камеральної перевірки свідчать про порушення Товариством з обмеженою відповідальністю «Сфера - Плюс» граничних строків сплати узгодженої суми грошового зобов’язання по податку на додану вартість, передбачених пунктом 57.1 статті 57 Податкового кодексу України. Відповідальність платника передбачена пунктом 126.1 статті 126 Податкового кодексу України.

01 жовтня 2018 року Головним управлінням Державної фіскальної служби у місті Києві прийнято податкове повідомлення-рішення №, яким Товариству з обмеженою відповідальністю «Сфера-плюс» за порушення строку сплати суми грошового зобов’язання з податку на додану вартість, за затримку на 30, 30, 27, 25, 25, 22 календарних днів грошового зобов’язання в сумі 117 926,00 грн. визначено штраф у розмірі 10% в сумі 11 792,60 грн.

Крім того, 01 жовтня 2018 року Головним управлінням Державної фіскальної служби у місті Києві прийнято податкове повідомлення-рішення №, яким Товариству з обмеженою відповідальністю «Сфера-Плюс» за порушення строку сплати суми грошового зобов’язання з податку на додану вартість, за затримку на 120, 118, 87, 86, 84, 57, 55, 54, 53, 41, 35 календарних днів грошового зобов’язання в сумі 144 997,35 грн. визначено штраф у розмірі 20% в сумі 28 999,47 грн.

Незгода позивача із вказаними податковими повідомленнями-рішеннями зумовила його звернення до суду з даним позовом, при вирішенні якого суд виходить з наступного.

Згідно з пунктом 57.1 статті 57 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Пунктом 36.1 статті 36 Податкового кодексу України передбачено, що податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

При цьому, податковий обов'язок виникає у платника за кожним податком та збором. Відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов'язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.

Згідно з пунктом 54.1 статті 54 Податкового кодексу України платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Крім того, відповідно до пункту 50.1 статті 50 Податкового кодексу України у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Базові звітні (податкові) періоди для подання податкових декларацій з ПДВ визначені пунктом 49.18 статті 49 Податкового кодексу України.

За загальним правилом нарахування та сплати податків, визначеним в абзаці першому пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Між тим, підпунктом 14.1.178 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що ПДВ - непрямий податок, який нараховується та сплачується відповідно до норм розділу V цього Кодексу.

Питання, пов'язані з обчисленням, нарахуванням і сплатою ПДВ, врегульовані розділом V цього Кодексу.

Так, відповідно до статті 203 Податкового кодексу України, податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Сума податкового зобов'язання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого п. 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.

Дана норма пункту 203.2 статті 203 Податкового кодексу України кореспондується з нормою абзацу 1 пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України, відповідно до якої, платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом статті 14 Податкового кодексу України податковим зобов'язанням є сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк) (підпункт 14.1.156 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України), а грошовим зобов'язанням платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності (підпункт 14.1.139 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України).

Відповідно до пункту 31.1, пункту 31.3 статті 31 Податкового кодексу України строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов'язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.

Момент виникнення податкового обов'язку платника податків, у тому числі податкового агента, визначається календарною датою.

Строк сплати податку та збору встановлюється відповідно до податкового законодавства для кожного податку окремо. Зміна платником податку, податковим агентом або представником платника податку чи контролюючим органом встановленого строку сплати податку та збору забороняється, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк (пункту 38.1 статті 38 Податкового кодексу України).

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи:

податкову декларацію за січень 2017 року направлено позивачем на електронну адресу податкового органу та 20 лютого 2017 року прийнято відповідачем. Відповідно до вказаної декларації сума податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню за підсумками поточного звітного періоду, складала 172 800,00 грн. Відповідно до платіжного доручення №1843 від 23 лютого 2017 року, копія якого наявна в матеріалах справи, позивачем сплачено 172 800,00 грн.;

податкову декларацію за лютий 2017 року направлено позивачем на електронну адресу податкового органу та 17 березня 2017 року прийнято відповідачем. Відповідно до вказаної декларації сума податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню за підсумками поточного звітного періоду, складала 20 468,00 грн. Відповідно до платіжного доручення №1955 від 27 березня 2017 року, копія якого наявна в матеріалах справи, позивачем сплачено 20 468,00 грн.;

податкову декларацію за березень 2017 року направлено позивачем на електронну адресу податкового органу та 18 квітня 2017 року прийнято відповідачем. Відповідно до вказаної декларації сума податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню за підсумками поточного звітного періоду, складала 61469,00 грн. Відповідно до платіжного доручення №2064 від 26 квітня 2017 року, копія якого наявна в матеріалах справи, позивачем сплачено 61469,00 грн.;

податкову декларацію за травень 2017 року направлено позивачем на електронну адресу податкового органу та 19 червня 2017 року прийнято відповідачем. Відповідно до вказаної декларації сума податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню за підсумками поточного звітного періоду, складала 46 709,00 грн. Відповідно до платіжного доручення №2285 від 26 червня 2017 року, копія якого наявна в матеріалах справи, позивачем сплачено 46 709,00 грн.;

податкову декларацію за червень 2017 року направлено позивачем на електронну адресу податкового органу та 20 липня 2017 року прийнято відповідачем. Відповідно до вказаної декларації сума податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню за підсумками поточного звітного періоду, складала 85 523,00 грн. Відповідно до платіжного доручення №2362 від 14 липня 2017 року, копія якого наявна в матеріалах справи, позивачем сплачено 60 000,00 грн. та 27 липня 2017 року платіжним дорученням №2396, копія якого наявна в матеріалах справи, позивачем сплачено 25 523,00 грн.;

податкову декларацію за липень 2017 року направлено позивачем на електронну адресу податкового органу та 18 серпня 2017 року прийнято відповідачем. Відповідно до вказаної декларації сума податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню за підсумками поточного звітного періоду, складала 74 401,00 грн. Відповідно до платіжного доручення №2464 від 15 серпня 2017 року, копія якого наявна в матеріалах справи, позивачем сплачено 4000,00 грн. та платіжним дорученням 2490 від 29 серпня 2017 року, копія якого наявна в матеріалах справи, позивачем сплачено 70 401,00 грн.;

податкову декларацію за листопад 2017 року направлено позивачем на електронну адресу податкового органу та 19 грудня 2017 року прийнято відповідачем. Відповідно до вказаної декларації сума податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню за підсумками поточного звітного періоду, складала 48 614,00 грн. Відповідно до платіжного доручення №2947 від 28 грудня 2017 року, копія якого наявна в матеріалах справи, позивачем сплачено 48 615,00 грн.;

податкову декларацію за лютий 2018 року направлено позивачем на електронну адресу податкового органу та 19 березня 2018 року прийнято відповідачем. Відповідно до вказаної декларації сума податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню за підсумками поточного звітного періоду, складала 99 527,00 грн. Відповідно до платіжного доручення №3160 від 15 березня 2018 року, копія якого наявна в матеріалах справи, позивачем сплачено 14 500,00 грн. та платіжним дорученням №3162 від 15 березня 2018 року, копія якого наявна в матеріалах справи, позивачем сплачено 14 500,00 грн., платіжним дорученням №3193 від 27 березня 23018 року, копія якого міститься в матеріалах справи, позивачем сплачено 70 527,00 грн.

З урахуванням наявних в матеріалах справи доказів, суд зазначає, що позивачем не порушено граничного терміну подання податкових декларацій, адже, зважаючи на вказане вище, Товариство з обмеженою відповідальністю «Сфера-Плюс» надало достатні та допустимі докази того, що ним сумлінно та вчасно подавались декларації у встановлений законодавством термін та вчасно сплачувались узгоджені суми податкових зобов’язань.

Відповідно до статті 203 Податкового кодексу України податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Сума податкового зобов'язання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.

Зважаючи на вказане, позивачем не було порушено ані строку подання декларацій, ані строку сплати, який встановлено Податковим кодексом України.

В постанові Верховного Суду України від 16 червня 2015 року по справі №21-377а15 зазначено, що Колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України вважає, що здійснення помилки під час перерахування узгодженої суми грошового зобов'язання до державного бюджету в строк, встановлений пунктом 57.1 статті 57 Податкового кодексу України, має кваліфікуватися як дія, хоча й помилкова. Відтак дії, які не містять ознак бездіяльності платника податків при сплаті узгодженої суми грошового зобов'язання, не можуть бути підставою для застосування штрафів, передбачених пункту 126.1 статті 126 Податкового кодексу України.

Крім того, на думку суду, для підтвердження факту несплати узгодженої суми грошового зобов'язання необхідно встановити, що у строк, передбачений пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України, платник податків не вчиняв дії, спрямовані на перерахування узгодженої суми грошового зобов'язання до державного бюджету. Проте, відповідачем таких доказів під час вирішення справи не надано.

Відповідно до пункту 87.1 статті 87 Податкового кодексу України джерелами самостійної сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів. Сплата грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків з відповідного платежу може бути здійснення також за рахунок надміру сплачених сум такого платежу (без заяви платника) або за рахунок помилково та/або надміру сплачених сум з інших платежів (на підставі відповідної заяви платника) до відповідних бюджетів.

Згідно з пунктом 87.9 статті 87 Податкового кодексу України, у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов'язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.

Спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов'язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

При погашенні суми податкового боргу (його частини) кошти, що сплачує такий платник податків, у першу чергу зараховуються в рахунок податкового зобов'язання. У разі повного погашення суми податкового боргу кошти, що сплачує такий платник податків, в наступну чергу зараховуються у рахунок погашення штрафів, в останню чергу зараховуються в рахунок пені.

Якщо платник податків не виконує встановленої цим пунктом черговості платежів або не визначає її у платіжному документі (чи визначає з порушенням зазначеного порядку), контролюючий орган самостійно здійснює такий розподіл такої суми у порядку, визначеному цим пунктом (пункт 131.2 статті 131 Податкового кодексу України).

З акту перевірки вбачається, що податковим повідомленням-рішенням від 11 травня 2017 року №3041401 позивачу нараховано грошове зобов’язання в сумі 9928,99 грн з кінцевим терміном оплати 22 травня 2017 року. Проте, доказів винесення позивачу податкового повідомлення-рішення від 11 травня 2017 року за №3041401 відповідачем не надано.

З матеріалів справи вбачається, що Головним управлінням Державної фіскальної служби у місті Києві винесено позивачу податкове повідомлення-рішення від 11 травня 2017 року №.

Судом встановлено, що ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 травня 2017 року відкрито провадження у справі №826/6652/17 за позовом Товариством з обмеженою відповідальністю «Сфера - Плюс» до Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 11 травня 2017 року №.

Відповідно до пункту 57.3 статті 57 Податкового кодексу України у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов'язання платник податків зобов'язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Отже, грошове зобов’язання, визначене податковим повідомленням –рішенням від 11 травня 2017 року №, є неузгодженим.

При цьому, матеріали справи містять докази своєчасності сплати самостійно визначених сум податкового зобов’язання, а відтак суд приходить до висновку про протиправність прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень від 01 жовтня 2018 року.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно вимог частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачем, як суб’єктом владних повноважень, не доведено правомірність та обґрунтованість своїх рішень з урахуванням вимог частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог та системного аналізу положень законодавства України, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

Частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 139, 143, 241-246, 255, 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1.Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Сфера-Плюс» задовольнити.

2.Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 01 жовтня 2018 року № та №.

3.Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сфера-Плюс» (02095, м. Київ, вул. Княжий Затон, 9А, офіс 369 ) понесені ним судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1841 (одна тисяча вісімсот сорок дві) гривні 00 копійок за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, ).

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII “Перехідні положення” Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя А.І. Кузьменко