Справа № 0340/1512/18
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2019-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2019 рокуЛьвів№ 857/2831/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії :

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Ільчишин Н.В., Коваля Р.Й.

за участі секретаря судового засідання: Омеляновської Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Волинській області,

на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2018 року (суддя Денисюк Р.С., час ухвалення не вказано, місце ухвалення м.Луцьк, дата складання повного тексту не вказана),

в адміністративній справі №0340/1512/18 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Волинській області,

про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити дії,

встановив:

У серпні 2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача ГУ Держгеокадастру у Волинській області, в якому просив: 1) визнати протиправними дії відповідача щодо відмови позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, орієнтованою площею 2,0 га. за рахунок земель державної власності сільськогосподарського призначення, що розташована на території Мервинської сільської ради Горохівського району Волинської області; 2) зобов'язати відповідача повторно розглянути клопотання (в межах ст.118 ЗК України) про надання дозволу позивачу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, орієнтованою площею 2,0 га. за рахунок земель державної власності сільськогосподарського призначення, що розташована на території Мервинської сільської ради Горохівського району Волинської області.

Відповідач позову не визнав, в суді першої інстанції подав відзив на позовну заяву, просив відмовити повністю в задоволенні адміністративного позову.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2018 року позов задоволено повністю. Визнано протиправними дії Головного управління Держгеокадастру у Волинській області щодо відмови ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, орієнтованою площею 2,0 га. за рахунок земель державної власності сільськогосподарського призначення, що розташована на території Мервинської сільської ради Горохівського району Волинської області. Зобовязано Головне управління Держгеокадастру у Волинській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 01 червня 2018 року про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, орієнтованою площею 2,0 га. за рахунок земель державної власності сільськогосподарського призначення, що розташована на території Мервинської сільської ради Горохівського району Волинської області.

З цим рішенням суду першої інстанції від 09.10.2018 року не погодився відповідач ГУ Держгеокадастру у Волинській області та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що оскаржене рішення суду є необгрунтованим, прийняте з порушенням норм процесуального та матеріального права, без повного та всебічного зясування фактичних обставин справи, а тому рішення суду підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що відповідач листом від 27.06.2018 р. №Б-1701/0-1112/0/95-18 надав відповідь на заяву позивача про те, що надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, орієнтованою площею 2,0 га. за рахунок земель державної власності сільськогосподарського призначення, що розташована на території Мервинської сільської ради Горохівського району Волинської області, є неможливим у звязку з тим, що на території сільської ради відсутні земельні ділянки. Даний факт також підтверджується листом Мервинської сільської ради від 13.06.2018 року №125/1.11/2-18, який був наданий на запит відповідача від 05.06.2018 р. №18-3-0.32-3915/2-18. Також зазначає апелянт, що на виконання постанови КМ України від 19.08.2015 року №898-р «Питання забезпечення учасників антитерористичної операції та сімей загиблих учасників антитерористичих операцій земельними ділянками», відповідачем була проведена робота по обстеженню земельних ділянок на їх придатність для садівництва, ведення особистого селянського господарства та проведено резервування земельних ділянок для учасників АТО. Також сформовано перелік земельних ділянок, які зарезервовані для передачі у власність учасникам бойових дій та членам сімей загиблих військовослужбовців. Тому, вважає апелянт, що відповідачем не порушено вимог ч.7 ст.118 ЗК України, оскільки місце розташування обєкта земельної ділянки, щодо якої звернувся позивач не відповідає вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обгрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Таким чином, вважає апелянт, що Головним управлінням Держгеокадастру у Волинській області правомірно та обгрунтовано не надано, на підставі заяви позивача, дозволу на розроблення документації із землеустрою на земельну ділянку сільськогосподарського призначення, що розташована на території Мервинської сільської ради Горохівського району Волинської області.

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати рішення Волинського окружного адміністративного суду від 09.10.2018 року та прийняти нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи та їх представників, які з'явились в засідання суду апеляційної інстанції, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що дану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, з врахуванням наступного.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що на позивача ОСОБА_1 поширюються пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій (а.с. 10).

01.06.2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до відповідача ГУ Держгеокадастру у Волинській області з заявою про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтованою площею 2,0 га., яка знаходиться на території Мервинської сільської ради Горохівського району Волинської області у межах норм безоплатної приватизації (а.с. 29).

Така заява зареєстрована в ГУ Держгеокадастру у Волинській області за №Б-1701/0/94-18 від 01.06.2018 року.

До заяви було долучено: - викопіювання з кадастрової карти плану; - копію паспорта та ідентифікаційного номера (а.с. 29-37).

Листом №Б-1701/0-1112/0/95-18 від 27.06.2018 року відповідач ГУ Держгеокадастру у Волинській області повідомив заявника ОСОБА_1 про те, що на запит ГУ Держгеокадастру у Волинській області від 05.06.2018 р. за №18-3-0.32-3915/2-18 щодо висловлення позиції стосовно можливості наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, Мервинською сільською радою Горохівського району надіслано лист від 13.06.2018р. № 125/1.11/2-18, яким заперечувалося надання такого дозволу, оскільки на території сільської ради відсутні вільні земельні ділянки. Додатково зазначено, що на виконання розпорядження Кабінету Міністрів України від 19.08.2015р. №898-р «Питання забезпечення учасників антитерористичної операції земельними ділянками» Головним управлінням проведена робота по обстеженню земельних ділянок на їх придатність для садівництва, ведення особистого селянського господарства та проведено резервування земельних ділянок для учасників АТО. Інформацію про зарезервовані земельні ділянки для учасників АТО можна отримати з офіційного сайту ГУ Держгеокадастру у Волинській області. Також повідомлено, що бажана для відведення у власність земельна ділянка не зарезервована для передачі у власність учасникам АТО (а.с. 11, 28).

Суд апеляційної інстанції погоджується із висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог, з урахуванням наступного.

Відповідно до п.18 ч.1 ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», органи виконавчої влади, виконавчі комітети місцевих рад зобов'язані подавати допомогу особам з інвалідністю внаслідок війни у будівництві індивідуальних жилих будинків. Земельні ділянки для індивідуального житлового будівництва, садівництва і городництва відводяться зазначеним особам у першочерговому порядку.

Статтею 116 ЗК України передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Відповідно до ч.6 ст.118 ЗК України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до ОСОБА_2 міністрів Автономної Республіки Крим. ОСОБА_2 Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно з положеннями частини сьомої наведеної статті, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що Земельним кодексом України визначено чіткий алгоритм розгляду заяв громадян про відведення у власність земельних ділянок та вичерпний перелік підстав для відмови особі у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Отже, відповідач за результатом розгляду заяви позивача від 01.06.2018 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення конкретної земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства зобов`язаний був прийняти рішення, яким надати дозвіл на розроблення такого проекту землеустрою або надати позивачу вмотивовану (із зазначенням конкретних причин) відмову у його наданні.

Судом першої інстанції вірно зазначено, що відмова у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути визнана обґрунтованою лише тоді, коли суб'єктом владних повноважень встановлюється невідповідність місця розташування об'єкта вимогам, встановленим Земельними кодексом України, вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Суд апеляційної інстанції також звертає увагу на те, що відповідно до статті 118 ЗК України, порядок безоплатної передачі земельних ділянок у власність громадянами передбачає реалізацію таких послідовних етапів: - звернення громадян з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; -надання дозволу відповідним органом виконавчої влади або місцевого самоврядування; -розробка суб'єктами господарювання за замовленням громадян проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; - погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в порядку, передбаченому статтею 186-1 ЗК України; - затвердження відповідним органом виконавчої влади або місцевого самоврядування проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Отже, передача (надання) земельної ділянки у власність відповідно до статті 118 ЗК України є завершальним етапом визначеної процедури безоплатної приватизації земельних ділянок.

Тобто, наведеними нормами права встановлені підстави, порядок, строки передачі земельної ділянки у власність громадян та органи, уповноважені розглядати ці питання. Вони передбачають, зокрема, що для передачі земельної ділянки у власність зацікавлені особи звертаються до відповідних органів із заявами для отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, за результатами розгляду яких визначені в статті 118 ЗК України органи приймають одне з відповідних рішень. Отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у власність.

Так, зі змісту листа від 27.06.2018 р. №Б-1701/0-1112/95-18 видно, що підставою для відмови позивачу у наданні дозволу було те, що згідно листа Мервинської сільської ради від 13.06.2018 р. №125/1.11/2-18 на території сільської ради відсутні вільні земельні ділянки, а бажана позивачем для відведення у власність земельна ділянка не зарезервована для передачі у власність учасникам антитерористичної операції.

Таким чином, судом першої інстанції вірно враховано, що відповідь відповідача про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства є необгрунтованою і не містить підстав відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, передбачених ч.7 ст. 118 ЗК України.

Суд першої інстанції також вірно зазначив, що покликання відповідача на відсутність вільних земельних ділянок на території Мервинської сільської ради згідно вказаного листа сільської ради є безпідставним, оскільки такий лист носить лише інформативний характер та не може бути підставою для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Крім цього, колегія суддів вважає безпідставним посилання апелянта (відповідача) на те, що листом від 27.06.2018 року позивачу правомірно відмовлено у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою на розглядувану земельну ділянку, оскільки місце розташування цієї земельної ділянки не відповідає вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обгрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

З цього приводу суд апеляційної інстанції зазначає, що оскаржена позивачем відмова (лист №Б-1701/0-1112/0/95-18 від 27.06.2018 року) не була обґрунтована тим, що місце розташування земельної ділянки не відповідає вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обгрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень такий субєкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Тому, являються безпідставними доводи апелянта (відповідача) про те, що відповідач відмовляючи позивачу у задоволенні заяви про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність керувався ч.7 ст.118 ЗК України.

Таким чином, обгрунтованим є висновок суду першої інстанції про те, що відповідач протиправно відмовив позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, з підстав не передбачених статтею 118 ЗК України, а тому відповідач зобов'язаний повторно розглянути (в межах ст.118 ЗК України) заяву позивача від 01.06.2018 р. про надання дозволу позивачу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, орієнтованою площею 2,0 га. за рахунок земель державної власності сільськогосподарського призначення, що розташована на території Мервинської сільської ради Горохівського району Волинської області.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частинами першою, другою статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах субєкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення.

З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції при розгляді адміністративної справи всебічно і об'єктивно встановлено обставини справи, оскаржене рішення суду винесене з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому немає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 243 ч.3, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд -

постановив:

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Волинській області залишити без задоволення.

Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2018 року в адміністративній справі №0340/1512/18 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Волинській області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити дії залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня її прийняття (проголошення), а у разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи чи в порядку письмового провадження - протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: ОСОБА_3
Судді: ОСОБА_4
ОСОБА_5
Повний текст постанови складено 24.04.2019 року