Справа № 200/3489/19-а
Суддя: Череповський Є.В.
Дата ухвалення: 2019-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2019 р. Справа№200/3489/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Череповський Є.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Покровського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправним рішення від 25.11.2018 року про відмову в призначенні пенсії за віком, зобовязання повторно розглянути заяву про призначення пенсії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі Позивач) звернулася до суду з позовною заявою до Покровського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (далі - Відповідач) про визнання протиправним рішення від 25.11.2018 року про відмову в призначенні пенсії за віком, зобовязання повторно розглянути заяву про призначення пенсії.

В обґрунтування позовних вимог Позивач посилається на те, що 25 вересня 2018 року вона звернулася до Відповідача із заявою про призначення пенсії згідно статті 26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Як зазначає Позивач, рішенням № 15284/04/ц від 25.11.2018 року їй відмовлено в призначенні пенсії згідно ст. 26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Відповідачем не зараховано до стажу періоди роботи Позивача з 15.07.1986 року по 27.01.1987 року, з 08.06.1987 року по 05.07.2002 року.

Позивач зазначає, що вказані періоди роботи підтверджуються трудовою книжкою та довідкою, виданою Державною інспекцією сільського господарства в Донецькій області. Тому вважає спірне рішення УПФУ протиправним, оскільки воно прийнято із порушенням норм чинного законодавства та порушує його конституційні права.

Просить суд:

- визнати протиправним рішення Покровського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 25.11.2018 року щодо відмови у призначенні їй пенсії за віком відповідно до вимог статті 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування";

- зобов'язати Покровське обєднане управління Пенсійного фонду України Донецької області розглянути повторно заяву від 25.09.2018 року про призначення пенсії за віком відповідно до вимог статті 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", з урахуванням страхового стажу більше 25 років.

Ухвалою суду від 25 березня 2019 року відкрито провадження в адміністративній справі № 200/3489/19-а в порядку спрощеного позовного провадження, призначене судове засідання.

В судове засідання представники сторін не зявилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені судом належними чином.

Згідно відзиву на адміністративний позов, наданого Відповідачем до суду, до страхового стажу Позивача не було зараховано наступні періоди, згідно трудової книжки в Красноармійській держсаніспекції з 15.07.1986 по 27.01.1987, в якому є виправлення в даті прийому на роботу, з 08.06.1987 по 05.07.2002, в якому відсутня назва підприємства при прийомі на роботу.

Довідку видану Державною інспекцією сільського господарства в Донецькій області неможливо прийняти до уваги, оскільки вона не містить реєстраційного номеру та дати видачі..

На підставі вищевикладеного, просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до частини 9 статті 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не зявилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є громадянкою України, зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, пров Криничний, б. 15, згідно ст. 43 КАС України здатна здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов'язки.

Відповідач - Покровське обєднане управління Пенсійного фонду України Донецької області, є органом виконавчої влади, який в цих правовідносинах здійснює повноваження, покладені на нього пунктом 12 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», «Положенням про Пенсійний фонд України», затвердженим Указом Президента України від 6 квітня 2011 року №384/2011, згідно ст. 43 КАС України здатний здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов'язки.

25 вересня 2018 року Позивач звернувся до Покровського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області із заявою про призначення пенсії за віком.

До вказаної заяви було додано: довідка про присвоєння ідентифікаційного номеру, документи про місце проживання, паспорт, трудова книжка, довідки про роботу, свідоцтво ПП, свідоцтво про народження, свідоцтво про шлюб.

Рішенням Покровського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 25.11.2018 року Позивачу відмовлено в призначенні пенсії.

Згідно вказаного рішення до страхового стажу Позивача не зараховано періоди роботи:

- з 15.07.1986 по 27.01.1987, в звязку з виправленням в даті прийому на роботу,

- з 08.06.1987 по 05.07.2002, в звязку з відсутністю назви підприємства при прийомі на роботу.

Також вказано, що довідку, видану Державною інспекцією сільського господарства в Донецькій області, неможливо взяти до уваги, так як вона не містить реєстраційного номеру та дати видачі.

У звязку з відсутністю необхідного страхового стажу 25 років Позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком.

Як передбачено Положенням про Пенсійний фонд України, затвердженим Указом Президента України від 06.04.2011 року № 384/2011, Пенсійний фонд України (його територіальні органи) входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики з питань пенсійного забезпечення та ведення персоніфікованого обліку надходжень від сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок).

Одними з основних завдань Пенсійного фонду України є: реалізація державної політики з питань пенсійного забезпечення та ведення персоніфікованого обліку надходжень від сплати єдиного внеску; керівництво та управління солідарною системою загальнообов'язкового державного пенсійного страхування; призначення (перерахунок) пенсій, забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій, допомоги на поховання, інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Пенсійного фонду України та інших джерел, визначених законодавством.

Відповідно до покладених завдань і функцій, саме Пенсійний фонд України є субєктом владних повноважень у сфері правовідносин щодо призначення (перерахунку) і виплати пенсій, а спори, що виникають між учасниками цих відносин, є публічно-правовими, тому згідно з вимогами частини 2 ст.4 Кодексу адміністративного судочинства України їх вирішення належить до юрисдикції адміністративних судів.

В силу положень частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи (а тому і органи та посадові особи пенсійного фонду України, як органи виконавчої влади, до яких відноситься і Відповідач) зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Статтею 8 Закону України Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Іноземці та особи без громадянства, які проживають в Україні, мають право на пенсію на рівні з громадянами України на умовах, передбачених законодавством або міжнародними угодами. Право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають: громадяни України, які застраховані згідно із Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та досягли встановленого цим законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

У відповідності зі статтею 26 Закону № 1058-ІV (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років.

На підставі частини 1 статті 44 Закону № 1058-ІV, заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Закон України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-XII від 05.11.1991 року (далі Закон № 1788-XII), відповідно до Конституції України, гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.

Закон спрямований на те, щоб повніше враховувалася суспільно корисна праця як джерело зростання добробуту народу і кожної людини, встановлює єдність умов і норм пенсійного забезпечення робітників, членів колгоспів та інших категорій трудящих.

Закон гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв'язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки.

Відповідно до статті 62 Закону № 1788-XII, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. Це передбачено Постановою КМУ від 12.08.1993 року № 637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», а саме п. 20, згідно якого лише у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Згідно п. 2.3 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствам, установах, організаціях, затвердженої 20.07.1974 року ДЕржкомпраці СРСР, яка діяла на момент заповнення трудової книжки в спірні періоди роботи, заповнення трудової книжки вперше здійснюється адміністрацією підприємства в присутності працівника не пізніше тижневого строку з дня прийому на роботу. Всі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, перевід на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а при звільненні у день звільнення повинні точно відповідати тексту наказу.

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольору.

Разом з тим, як вбачається з трудової книжки Позивача БТ-І № 2280102, запис № 9, дата прийняття Позивача на посаду техніка лаборанта Красноармійської Держнасіннєіспекції дійсно має виправлення.

Будь-яких інших доказів, які підтверджують дату прийняття на роботу Позивачем до органу ПФУ не надано.

У записі прийому на роботу з 08.06.1987 на посаду техніка - лаборанта відсутніся назва підприємства при прийомі на роботу.

Довідка, видана Державною інспекцією сільського господарства в Донецькій області, не має реєстраційного номеру та дати видачі. Крім того, у вказаній довідці не вірно зазначено прізвище Позивача.

Таким чином, суд приходить до висновку, що Відповідач правомірно не зарахував до страхового стажу періоди роботи Позивача з 15.07.1986 року по 27.01.1987 року, з 08.06.1987 року по 05.07.2002 року.

Проте, в матеріалах справи наявна довідка б/н від 17.11.2016 року, про підтвердження трудового стажу Позивача з 16.07.1986 року по 27.01.1987 року та з 08.06.1987 року по 05.07.2002 року, а тому вказані періоди повинні бути враховані Відповідачем при зарахуванні до страхового стажу.

Окрім того, з індивідуальної відомості про застраховану особу форми ОК-5 вбачається сума заробітку для нарахування пенсії ОСОБА_1, зокрема з січня 1999 року по липень 2002 року.

Таким чином, суд зазначає, що виправлення у відповідному записі трудової книжки дати прийому та відсутність найменування підприємства, не спростовує сам факт наявності такого трудового стажу у Позивача.

Суд зауважує, що у відповідності до статті 2 Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування № 16/98-ВР від 14.01.1998 року завданням законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування є встановлення гарантій щодо захисту прав та інтересів громадян, які мають право на пенсію, а також на інші види соціального захисту, що включають право на забезпечення їх у разі хвороби, постійної або тимчасової втрати працездатності; безробіття з незалежних від них обставин, необхідності догляду за дитиною з інвалідністю, хворим членом сім'ї, смерті громадянина та членів його сім'ї тощо.

Закон України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-XII від 05.11.1991 року (далі Закон № 1788-XII) відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.

Закон спрямований на те, щоб повніше враховувалася суспільно корисна праця як джерело зростання добробуту народу і кожної людини, встановлює єдність умов і норм пенсійного забезпечення робітників, членів колгоспів та інших категорій трудящих.

Закон гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв'язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки.

Відповідно до п. 4.1. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року № 22-1 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою. Заяви про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії й поновлення виплати раніше призначеної пенсії приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.

Пунктом 4.2. Порядку передбачено, що орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Згідно з частиною 3 статті 44 Закону № 1058-ІV, органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Крім того, відповідно до ст. 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення» органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.

У відповідності до пункту 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, у разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи (пункт 3 вказаної Постанови).

Отже, з наведених норм чинного законодавства вбачається дуже великий обсяг прав та обовязків в органів Пенсійного фонду при вирішенні питання про призначення пенсії та перевірки наявного стажу роботи для її призначення.

Згідно з частиною другою статті 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З метою ефективного захисту прав Позивача, про захист яких вона просить, суд на підставі частини другої статті 9 КАС України вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог, самостійно обравши спосіб захисту, який відповідає об'єкту порушеного права та у спірних правовідносинах є достатнім та необхідним (ефективним).

Так, суд вважає, що для захисту порушених прав Позивача слід скасувати рішення Покровського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 25.11.2018 року щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком та зобовязати Відповідача розглянути питання про зарахування до страхового стажу періодів роботи з 16.07.1986 року по 27.01.1987 року, з 08.06.1987 року по 05.07.2002 року.

За таких обставин, позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 2, 6, 8-9, 19-20, 22, 25-26, 72-78, 90, 139, 241-246, 255, 295-297, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (85302, Донецька обл., м. Покровськ, пров. Криничний, 15, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) до Покровського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (85323, Донецька обл., м. Мирноград, вул. Центральна, 13, ) про визнання протиправним рішення від 25.11.2018 року про відмову в призначенні пенсії за віком, зобовязання повторно розглянути заяву про призначення пенсії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Покровського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 25.11.2018 року щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком.

Зобовязати Покровське обєднане управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 25.09.2018 року про призначення пенсії за віком відповідно до вимог статті 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та розглянути питання про зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періодів роботи з 16.07.1986 року по 27.01.1987 року, з 08.06.1987 року по 05.07.2002 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Покровського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп

Рішення складене в повному обсязі 22 квітня 2019 року.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Череповський Є.В.