Справа № 1840/3785/18
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2019-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий І інстанції: Павлічек В.О.

24 квітня 2019 р. Справа № 1840/3785/18

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді - Мельнікової Л.В.,

суддів - Калиновського В.А. , Кононенко З.О. ,

розглянувши у порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду у місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 управління Держгеокадастру у Сумській області на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2018 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 управління Держгеокадастру у Сумській області про визнання протиправною та скасування відмови, зобовязання вчинити дії, -

В с т а н о в и л а:

05.10.2018 року позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, яким просить:

- визнати протиправною та скасувати відмову відповідача ОСОБА_1 управління Держгеокадастру у Сумській області (подалі ГУ Держгеокадастру у Сумській області) у наданні їй дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,00 гектара за рахунок земель сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту на території Боромлянської сільської ради Тростянецького району Сумської області, викладену у листі від 07.05.2018 року № М-4650-2701/21-18;

- зобов'язати ГУ Держгеокадастру у Сумській області надати їй дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,00 гектара за рахунок земель сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту на території Боромлянської сільської ради Тростянецького району Сумської області.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що відповідачем листом від 07.05.2018 року № М-4650-2701/21-18 відмовлено у задоволенні її клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,00 гектара за рахунок земель сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту на території Боромлянської сільської ради Тростянецького району Сумської області, посилаючись при цьому на підстави, які не зазначені в ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України. Таким чином, вважає, що зазначена відмова є безпідставною, необґрунтованою та не відповідає вимогам чинного законодавства України.

Заперечуючи проти позову, відповідач у відзиві зазначає, що відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 31.01.2018 року № 60-р «Питання передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у комунальну власність обєднаних територіальних громад» ГУ Держгеокадастру у Сумській області має забезпечити здійснення до передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у комунальну власність розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності під час передачі в користування (виключно шляхом проведення аукціонів) або у власність за погодженням з ОТГ (шляхом прийняття відповідною радою рішення згідно із статтею 26 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні).

Крім того, згідно листа Боромлянської сільської ради Тростянецького району Сумської області від 13.04.2018 року № 530/02-28, сільська рада висловила позицію щодо непогодження відведення земельної ділянки ОСОБА_2 та зазначила, що дане питання буде винесено на чергову сесію сільської ради. Таким чином, відповідач не може не приймати до уваги позицію сільської ради під час прийняття рішення щодо відведення земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності.

Разом з тим, ГУ Держгеокадастру у Сумській області відповідно до вказаних норм, прийнято наказ від 06.06.2018 року № 18-3854/16-18-СГ «Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність» та за актом приймання - передачі передано Боромлянській сільській раді у комунальну власність земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності загальною площею 2446,4713 га, які розташовані за межами населених пунктів на території Боромлянської об'єднаної територіальної громади Тростянецького району Сумської області, згідно з додатком до наказу та додатком до акту приймання - передачі земельних ділянок. В даному додатку до акту приймання - передачі земельних ділянок зазначено кадастровий номер земельної ділянки :00:002:0986, місце розташування, площа, цільове призначення земельної ділянки, із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою на яку звернувсь позивач.

Отже, ГУ Держгеокадастру у Сумській області на даний час не є розпорядником даної земельної ділянки, у зв'язку із передачею її в комунальну власність Боромлянської об'єднаної територіальної громади Тростянецького району Сумської області.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 10.12.2018 року (рішення ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження) адміністративний позов ОСОБА_2 задоволений частково наступним чином:

Визнано протиправною та скасовано відмову ГУ Держгеокадастру у Сумській області у наданні позивачу дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,00 гектара за рахунок земель сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту на території Боромлянської сільської ради Тростянецького району Сумської області, викладену у листі від 07.05.2018 року № М-4650-2701/21-18.

Відповідач ГУ Держгеокадастру у Сумській області зобовязаний повторно розглянути клопотання ОСОБА_2 від 06.04.2018 року на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,00 гектара за рахунок земель сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту на території Боромлянської сільської ради Тростянецького району Сумської області, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні.

В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Судом проведений розподіл судових витрат, а саме: стягнуто на ОСОБА_2 за рахунок бюджетних асигнувань ГУ Держгеокадастру у Харківській області суму судового збору в розмірі 704,80 грн.

Судове рішення вмотивовано висновком про те, що відмова відповідача у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки є неправомірною та такою, що не відповідає вимогам ч. 7 ст. 118 ЗК України.

Посилання ГУ Держгеокадастру у Сумській області на розпорядження Кабінету Міністрів України від 31.01.2018 року № 60-р «Питання передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у комунальну власність об'єднаних територіальних громад», а також твердження про те, що відповідач не є розпорядником спірної земельної ділянки, суд визнав необґрунтованими, з тих підстав, що відповідач передав із державної власності, а Боромлянська сільська рада прийняла у комунальну власність Боромлянської об'єднаної територіальної громади земельні ділянки згідно з додатком лише 06.06.2018 року, тобто вже після надання відмови позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,00 гектара за рахунок земель сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту на території Боромлянської сільської ради Тростянецького району Сумської області.

З урахуванням наведеного, на підставі ч. 2 ст. 9 КАС України, суд першої інстанції визначився про необхідність зобовязання ГУ Держгеокадастру у Сумській області повторно розглянути звернення ОСОБА_2 від 06.04.2018 року.

В апеляційній скарзі відповідач ГУ Держгеокадастру у Сумській області, посилаючись на невідповідність судового рішення вимогам законності та обґрунтованості, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Сумського окружного адміністративного суду від 10.12.2018 року, та ухвалити нове, яким відмовити позивачу у задоволенні позову.

Аргументуючи вимоги апеляційної скарги, скаржник фактично посилається на доводи, зазначені ним у відзиві на позов.

Крім цього, не погоджується із висновком суду в частині зобовязання ГУ Держгеокадастру у Сумській області повторно розглянути звернення ОСОБА_3, що вважає втручанням у дискреційні повноваження відповідача.

Відзив на апеляційну скаргу від відповідача не надходив, що не перешкоджає апеляційному перегляду справи.

За приписами статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги (ч. 1 ст. 308).

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обовязкової підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 2 ст. 308).

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а судове рішення відповідно до положень ст. 316 КАС України слід залишити без змін, з огляду на наступне.

Судом установлено, що 06.04.2018 року позивач ОСОБА_2 звернулася до ГУ Держгеокадастру у Сумській області із заявою та пакетом документів, в якій просила надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,00 гектара за рахунок земель сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту на території Боромлянської сільської ради Тростянецького району Сумської області /а.с. 15/.

За результатами розгляду звернення позивача, відповідач ГУ Держгеокадастру у Сумській області листом від 07.05.2018 року № М--4650-2701/21-18 повідомив про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення зазначеної у заяві земельної ділянки.

Підставою для такої відмови слугувала та обставина, що згідно розпорядження Кабінету Міністрів України від 31.01.2018 року № 60-р «Питання передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у комунальну власність обєднаних територіальних громад» Головне управління має забезпечити здійснення до передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у комунальну власність розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності під час передачі в користування (виключно шляхом проведення аукціонів) або у власність за погодженням з обєднаними територіальними громадами (шляхом прийняття відповідною радою рішення згідно із статтею 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в України). Крім того, згідно листа Боромлянської сільської ради Тростянецького району Сумської області від 13.04.2018 року № 530/02-28, сільська рада висловила свою позицію щодо непогодження відведення земельної ділянки, а також зазначила, що дане питання буде винесено на чергову сесію сільської ради. За таких обставин, відповідач не може не приймати до уваги позицію сільської ради під час прийняття рішення щодо відведення земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності /а.с.14/.

Погоджуючись із висновком суду першої інстанції, колегія суддів зазначає, що за правовим висновком у справі № 820/688/17, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 13.02.2019 року визначено наступне.

Стаття 14 Конституції України гарантує право власності на землю. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Законом, який регулює земельні правовідносини, є Земельний кодекс України (подалі - ЗК України), а також прийняті відповідно до Конституції України та цього Кодексу нормативно-правові акти.

Згідно з пунктом «б» частини першої статті 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Відповідно до частин першої - третьої статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права власності громадянами та юридичними особами на земельні ділянки, на яких розташовані об'єкти, що підлягають приватизації, відбувається в порядку, визначеному частиною першою статті 128 цього Кодексу. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

У статті 121 ЗК України передбачено норми безоплатної передачі земельних ділянок громадянам. Зокрема, для ведення особистого селянського господарства - не більше 2 га (пункт «б» частини першої).

Підставою для набуття прав на земельну ділянку є відповідне рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами визначений статтею 118 ЗК України. Відповідно до частини шостої цієї норми громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до ОСОБА_4 міністрів Автономної Республіки Крим. ОСОБА_4 Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку (частина сьома статті 118 ЗК України).

Частинами десятою та одинадцятою статті 118 ЗК України встановлено, що відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду. У разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку.

Визначена законом процедура є способом дій відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування у відповідь на звернення громадян щодо того чи іншого «земельного» питання. З огляду на вимоги частини другої статті 19 Конституції України дотримання відповідним органом встановленої законом процедури є обов'язковим.

За наведених обставин, колегія суддів зазначає, що рішення відповідача про відмову в наданні позивачу дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, викладене у формі листа від 07.05.2018 року № М--4650-2701/21-18, не відповідає критеріям, установленим частиною третьою статті 2 КАС, оскільки не надає чіткої та зрозумілої відповіді стосовно наявності причини (причин), які унеможливлюють позитивне вирішення порушеного позивачем питання.

Колегія суддів зазначає, що ГУ Держгеокадастру у Сумській області, відмовляючи в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, не врахувало, що відповідно до частини сьомої статті 118 ЗК України така відмова має бути мотивованою, а підставою відмови в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

При цьому, колегія суддів вважає неприйнятними посилання відповідача на розпорядження Кабінету Міністрів України від 31.01.2018 року № 60-р «Питання передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у комунальну власність об'єднаних територіальних громад», а також твердження про те, що ГУ Держгеокадастру у Сумській області не є розпорядником спірної земельної ділянки, оскільки земельна ділянка передана у комунальну власність Боромлянської об'єднаної територіальної громади на підставі наказу ГУ Держгеокадастру у Сумській області № 18-3854/16-18-СГ від 06.06.2018 року, тобто вже після надання відмови позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,00 гектара за рахунок земель сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту на території Боромлянської сільської ради Тростянецького району Сумської області /а.с. 36/.

Доводи ГУ Держгеокадастру у Сумській області щодо втручання у дискреційні повноваження відповідача, колегія суддів вважає безпідставними, з наступних підстав.

Правовий статус ГУ Держгеокадастру в області визначено відповідним Положенням, яке затверджене наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 29.09.2016 року № 333, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 25.10.2016 року за № 1391/29521.

Нормами п. 8 цього Положення передбачено, що Головне управління у межах своїх повноважень видає накази організаційно-розпорядчого характеру. Відповідно до пункту 10 начальник ОСОБА_1 управління підписує накази ОСОБА_1 управління.

Відповідно до Порядку подання нормативно-правових актів на державну реєстрацію до Міністерства юстиції України та проведення їх державної реєстрації, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 12.04.2005 року № 34/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 15.05.2013 року № 883/5), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12.04.2005 року за № 381/10661, наказ, розпорядження, постанова, рішення (подалі - розпорядчий документ) - акт організаційно-розпорядчого характеру чи нормативно-правового змісту, що видається суб'єктом нормотворення у процесі здійснення ним виконавчо-розпорядчої діяльності з метою виконання покладених на нього завдань та здійснення функцій відповідно до наданої компетенції з основної діяльності, адміністративно-господарських або кадрових питань, прийнятий (виданий) на основі Конституції та інших актів законодавства України, міжнародних договорів України, згода на обов'язковість яких надана Верховною ОСОБА_4 України та спрямований на їх реалізацію, спрямування регулювання суспільних відносин у сферах державного управління, віднесених до його відання.

Таким чином, рішення про надання дозволу або про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки оформляється розпорядчим індивідуальним правовим актом - наказом ОСОБА_1 управління Держгеокадастру в області, а відтак, такі рішення не можуть оформлятися листами у відповідь на клопотання заявника.

Під поняттям «дискреційні повноваження» субєкта владних повноважень слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення.

Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки субєкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобовязаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобовязати до цього в судовому порядку.

Дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

У частині 7 статті 118 ЗК України наведено два альтернативні варіанти правомірної поведінки органу, у разі звернення до нього особи з відповідним клопотанням: а) надати дозвіл; б) надати мотивовану відмову у наданні дозволу.

Умови, за яких орган відмовляє у наданні дозволу, визначені законом. Якщо такі умови відсутні, орган повинен надати дозвіл. Ці повноваження та порядок їх реалізації передбачають лише один вид правомірної поведінки відповідного органу надати дозвіл або не надати (відмовити). За законом у цього органу немає вибору між декількома можливими правомірними рішеннями.

Отже, зазначені повноваження відповідача не є дискреційними, у звязку з чим, колегія суддів відхиляє ці доводи апеляційної скарги.

За таких обставин, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що для належного захисту прав позивача, необхідно зобовязати ГУ Держгеокадастру у Сумській області повторно розглянути звернення ОСОБА_2 від 06.04.2018 року, з урахуванням правової оцінки, наданої судом.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», § 58, рішення від 10.02.2010 року).

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки колегія суддів залишає в силі рішення суду першої інстанції, то відповідно до ч. 6 ст. 139 КАС України понесені сторонами судові витрати новому розподілу не підлягають.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 292, 293, 308, 310, 311, 313, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 управління Держгеокадастру у Сумській області залишити без задоволення, а рішення Сумського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2018 року, - без змін.

Постанова Другого апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття. Учасники справи, а також особи, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених Кодексом адміністративного судочинства України. Касаційна скарга на судове рішення подається безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_5
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_6 ОСОБА_7