Справа № 360/4285/18
Суддя: К.О. Пляшкова
Дата ухвалення: 2019-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про закриття провадження у справi

25 квітня 2019 рокуСєвєродонецькСправа № 360/4285/18

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Пляшкова К.О., розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області про зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду 18 грудня 2018 року надійшов позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України у Луганській області (далі ГУПФУ у Луганській області) з вимогою зобовязати ГУПФУ у Луганській області згідно з постановою Донецького апеляційного адміністративного суду провести перерахунок позивачу додаткової пенсії з 29.11.2007 у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком та основної пенсії з 01.01.2009 в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком (арк. спр. 3-5).

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2018 року позовну заяву залишено без руху, запропоновано позивачу усунути недоліки позовної заяви (арк. спр. 22-23).

На виконання вимог ухвали суду позивачем 11 січня 2019 року подано уточнену позовну заяву, в якій ОСОБА_1 сформовано вимоги до Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області (далі відповідач, УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області), у якій позивач просить суд зобовязати відповідача на підставі рішення Донецького апеляційного адміністративного суду виплатити (погасити) вже нараховані кошти, які знаходяться на пенсійному рахунку позивача в розмірі 144436,96 грн (арк. спр. 25-27).

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 25 березня 2011 року у справі № 2а-2262/10/1220 за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Первомайську Луганської області (далі УПФУ в м. Первомайську Луганської області) зобовязано УПФУ в м. Первомайську Луганської області провести перерахунок ОСОБА_1 додаткової пенсії з 29.11.2007 у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком та основної пенсії з 01.04.2009 в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком.

УПФУ в м. Первомайську Луганської області постанову Донецького апеляційного адміністративного суду не виконав, перерахунок пенсії виконав частково, нарахував 144436,96 грн, які перерахував на пенсійний рахунок позивача, але виплату не здійснив, в іншій частині судове рішення не виконано.

Позивач звертався до відповідача за виплатою боргу за рішенням суду, але позивачу відмовили та запропонували звернутися до суду.

З вищевикладених підстав позивач просить задовольнити його вимоги.

Ухвалою суду від 14 січня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду після усунення її недоліків та відкрито провадження у справі, визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (арк. спр. 1-2).

Представником УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області 28 січня 2019 року подано відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог з нижченаведених підстав (арк. спр. 42-43).

Позивач є внутрішньо переміщеною особою, перебуває на обліку в УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області та отримує пенсію згідно з Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Згідно з макетом пенсійної справи та електронної справи ОСОБА_1 УПФУ в м. Первомайську Луганської області, де раніше перебував на обліку позивач, на виконання постанови Донецького апеляційного адміністративного суду від 25.03.2011 у справі № 2а-2262/10/1220 нарахована сума пенсії у розмірі 144436,96 грн.

З посиланням на положення статей 78, 370, 372 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) представник відповідача зазначає, що після прийняття судового рішення, яке набрало законної сили відносно порушеного відповідачем права позивача, усі питання, які повязані з його виконанням, перебувають у площині відносин та є стадією виконання такого рішення, що врегульовано Законом України «Про виконавче провадження». Належне або неналежне виконання своїх обовязків відповідачем є питанням належного виконання своїх обовязків органу ДВС з приводу реалізації своїх функціональних обовязків. Згідно з КАС України суд не наділений повноваженнями зобовязувати відповідача виконувати чи не виконувати рішення суду, яке і так є обовязковим до виконання для осіб, які беруть участь у справі, оскільки чинним законодавством України не передбачено право суду приймати рішення про зобовязання виконувати інше рішення суду, а тому заявлені позовні вимоги є безпідставними. Таким чином, звертаючись до суду з позовними вимогами, позивач обрав не належний спосіб судового захисту, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

Додатково повідомлено, що відповідно до статі 63 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», статей 23, 116 Бюджетного кодексу України, статті 72 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» фінансування витрат, повязаних з реалізацією Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», здійснюється за рахунок коштів державного бюджету. Кошти Пенсійного фонду не включаються до складу Державного бюджету України. Тому, нараховані на виконання судових рішень суми пенсії, будуть виплачені за умови наявного фінансування з Державного бюджету України.

З огляду на вищевикладене, УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області вважає позовні вимоги необґрунтованими та просить відмовити у їх задоволенні.

Від позивача 21 лютого 2019 року надійшла відповідь на відзив відповідача (арк. спр. 57-61), в якій з посиланням на положення статей 4, 5, 8, 47, 49, 85 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» зазначено, що перелік підстав для припинення виплати пенсії розширеному тлумаченню не підлягає. Дії відповідача з невиплати позивачу наявної суми згідно з рішенням суду є протиправними, а виплата такої підлягає поновленню.

Ухвалою суду від 22 лютого 2019 року за клопотаннями сторін зупинено провадження по справі, наступне судове засідання призначено на 21 березня 2019 року о 10 год. 00 хв. (арк. спр. 67).

Згідно з довідкою від 21 березня 2019 року у справі № 360/4285/18 питання про поновлення провадження у справі не вирішено у звязку з перебуванням головуючого по справі ОСОБА_2 у відпустці з 18.03.2019 по 02.04.2019 та буде вирішено після виходу судді з відпустки (арк. спр. 73).

Розпорядженням керівника апарату суду від 02 квітня 2019 року № 23 відповідно до частини девятої статті 31 КАС України, підпункту 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 360/4285/18 (арк. спр. 76).

Ухвалою суду від 03 квітня 2019 року передану для подальшого розгляду судді Пляшковій К.О. адміністративну справу № 360/4285/18 прийнято до провадження, розгляд справи розпочато спочатку, визначено, що справа розглядатиметься за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (арк. спр. 78).

Ухвалою суду від 03 квітня 2019 року поновлено провадження у справі № 360/4285/18 (арк. спр. 79).

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-77, 90 КАС України, суд встановив таке.

Згідно з копіями паспорта громадянина України (арк. спр. 33), картки платника податків (арк. спр. 33 зв.), посвідчень від 11.10.2016 серії А № 305494, від 13.09.2016 серії Є № 014764 (арк. спр. 34), довідки від 13.09.2017 № 6524 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (арк. спр. 35), довідки УПСЗН Сєвєродонецької міської ради від 10.01.2019 № 1013 (арк. спр. 32) встановлено такі відомості про позивача ОСОБА_1: зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1; фактичне місце проживання: 93490, Луганська область, селище Сиротино, місто Сєвєродонецьк, вулиця Гоголя, будинок 31; віднесений до 1 категорії осіб, які потерпіли внаслідок Чорнобильської катастрофи, є особою з інвалідністю 2 групи; зареєстрований як внутрішньо переміщена особа, перебуває на обліку в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб з 24.11.2014 по теперішній час.

Згідно з довідками УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області від 05.11.2018 № 852, 10.01.2019 № 39 (арк. спр. 30, 31) ОСОБА_1 взятий на облік в УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області з 01.01.2015, як внутрішньо переміщена особа з тимчасово окупованої території на підставі електронної пенсійної справи, є отримувачем пенсії по інвалідності 2-ї групи з 01.08.2014 по теперішній час. Раніше знаходився на обліку в УПФУ в м. Первомайську Луганської області. В електронній базі Пенсійного фонду України наявна сума боргу у розмірі 144436,96 грн, яка нарахована в іншому районі та не виплачена, але в пенсійній справі відсутні будь-які судові рішення, виконавчі листи та інше.

Вказані відомості підтверджені також копією пенсійної справи позивача, наданою відповідачем до матеріалів справи (арк. спр. 44-48).

Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 25 березня 2011 року у справі № 2а-2262/10/1220 за позовом ОСОБА_1 до УПФУ в м. Первомайську Луганської області про визнання бездіяльності незаконною, зобовязання вчинити певні дії апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково; постанову Первомайського міського суду Луганської області від 17 грудня 2010 року скасовано; позов ОСОБА_1 задоволено частково; визнано протиправною бездіяльність УПФУ в м. Первомайську Луганської області щодо відмови у проведенні перерахунку ОСОБА_1 додаткової пенсії з 29.11.2007 у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком та основної пенсії з 01.04.2009 в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком; зобовязано УПФУ в м. Первомайську Луганської області провести перерахунок ОСОБА_1 додаткової пенсії з 29.11.2007 у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком та основної пенсії з 01.04.2009 в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком; в іншій частині позовних вимог відмовлено (арк. спр. 29, 80-82).

З копії листа УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області від 15 січня 2019 року № 741/02-22 (арк. спр. 55) встановлено, що відповідач відмовляє позивачу у виплаті перерахованої за постановою Донецького апеляційного адміністративного суду у справі № 2а-2262/10/1220 основної та додаткової пенсії, оскільки УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області не є відповідачем по вказаній справі, зобовязання нарахувати та сплатити будь-які суми на користь позивача судом на УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області не покладалися.

Надаючи оцінку наявності підстав для розгляду даної справи в порядку адміністративного судочинства, суд виходить з такого.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень (частина перша статті 2 КАС України).

Частиною першою статті 3 КАС України визначено, що порядок здійснення адміністративного судочинства встановлюється Конституцією України, цим Кодексом та міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно із пунктом 1 частини першої статті 4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 4 КАС України публічно-правовий спір - спір, у якому:

хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у звязку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або

хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобовязує надавати такі послуги виключно субєкта владних повноважень, і спір виник у звязку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або

хоча б одна сторона є субєктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у звязку із порушенням її прав у такому процесі з боку субєкта владних повноважень або іншої особи.

Субєкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший субєкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).

За приписами пункту 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно правових відносин і стосується саме цих відносин.

Як встановлено з тексту позовної заяви та матеріалів справи, звертаючись з цим позовом, позивач фактично просить суд зобовязати УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області виконати постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 25 березня 2011 року у справі № 2а-2262/10/1270, якою зобовязано УПФУ в м. Первомайську Луганської області провести перерахунок ОСОБА_1 додаткової пенсії з 29.11.2007 у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком та основної пенсії з 01.04.2009 в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком.

Тобто, предметом спору у даній справі є спонукання УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області органу ПФУ, в якому позивач перебуває на обліку як внутрішньо переміщена особа, до виконання постанови Донецького апеляційного адміністративного суду від 25 березня 2011 року у справі № 2а-2262/10/1270 замість УПФУ в м. Первомайську Луганської області, який був відповідачем по справі № 2а-2262/10/1270.

Суд зауважує, що відповідно до частин другої та третьої статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обовязковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх обєднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Статтею 370 КАС України встановлено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обовязковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно із частиною четвертою статті 372 КАС України примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.

Процесуальні питання, повязані з виконанням судових рішень в адміністративних справах, вирішує суддя адміністративного суду одноособово, якщо інше не встановлено цим Кодексом (частина пята статті 372 КАС України).

Частиною першою статті 373 КАС України встановлено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначається Законом України від 02.06.2016 № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі Закон № 1404-VIII).

Відповідно до статті 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно із частиною першою статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

З аналізу вищенаведених законодавчих норм вбачається, що не можна зобовязати субєкта владних повноважень виконувати судове рішення шляхом ухвалення з цього приводу іншого судового рішення, оскільки примусове виконання рішення суду здійснюється в порядку, передбаченому Законом № 1404-VIII, у рамках виконавчого провадження з виконання виконавчого листа.

Тому обраний позивачем спосіб захисту не усуває юридичний конфлікт та не відповідає обєкту порушеного права, а тому в такий спосіб неможливо захистити чи відновити право у разі визнання його судом порушеним. При розгляді позовних вимог позивача стосовно невиконання окремого судового рішення у іншій справі, суд не може зобовязувати виконувати рішення суду шляхом ухвалення нового судового рішення, оскільки виконавче провадження являє собою завершальну стадію судового провадження.

Подібна правова позиція висловлена в постановах ОСОБА_3 Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 816/2016/17 (провадження № К/9901/50946/18), від 16 січня 2019 року у справі № 686/23317/13-а (провадження № 11-1193апп18), від 06 лютого 2019 року у справі № 816/2016/17 (провадження № 11-830апп18).

Частиною пятою статті 242 КАС України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно із пунктом 1 частини першої статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Таким чином, спір, який є предметом розгляду у даній справі, не є публічно правовим та не належить до юрисдикції адміністративних судів, тому провадження у справі підлягає закриттю, при цьому такий спір не може бути вирішений в жодній юрисдикції.

Питання про розподіл судових витрат судом не вирішується, оскільки позивач згідно з пунктом 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільнений.

Керуючись статтями 238, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області про зобовязання вчинити певні дії.

Повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя ОСОБА_4