Справа № 420/2224/19
Суддя: Балан Я. В.
Дата ухвалення: 2019-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/2224/19
УХВАЛА

25 квітня 2019 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Балан Я.В., розглянувши у порядку письмового провадження заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, про вжиття заходів забезпечення позову в адміністративній справі №420/2224/19, за позовною заявою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Одеської міської ради, третьої особи Одеської міської ради, про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою звернулась фізична особа-підприємець ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Одеської міської ради, третьої особи Одеської міської ради, про:

визнання протиправним та скасування рішення Виконавчого комітету Одеської міської ради №87 від 28.02.2019 року «Про затвердження схеми розміщення елементів вуличної торгівлі на території узбережжя міста Одеси з елементами благоустрою».

Разом з позовною заявою фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 було подано заяву про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову (вх. №13816/19 від 17.04.2019р.), шляхом зупинення виконання рішення виконавчого комітету Одеської міської ради №87 від 28.02.2019 року «Про затвердження схеми розміщення елементів вуличної торгівлі на території узбережжя міста Одеси з елементами благоустрою».

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 19 квітня 2019 року, вищезгадану позовну заяву залишено без руху та надано позивачеві п'ять днів для усунення недоліків позовної заяви з моменту отримання ухвали позивачем.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2019 року, у задоволенні заяви фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, про вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення виконання рішення виконавчого комітету Одеської міської ради №87 від 28.02.2019 року «Про затвердження схеми розміщення елементів вуличної торгівлі на території узбережжя міста Одеси з елементами благоустрою» - відмовлено.

25 квітня 2019 року, через канцелярію Одеського окружного адміністративного суду, від фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 надійшла заява про забезпечення позову (вх.№15155/19 від 25.04.2019р.) шляхом:

заборони Управлінню розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради вчиняти будь-які дії, пов'язані з підготовкою, укладенням та наданням заявнику угод (договорів), інших дозволів на розміщення елементів вуличної торгівлі та тимчасових споруд в межах міста Одеси;

заборони вчиняти дії будь-яким особам щодо укладення договорів на розміщення, установку та право користування місцями для розміщення елементів вуличної торгівлі та тимчасових споруд в межах міста Одеси.

В обґрунтування вищевказаного клопотання, позивач зазначив, що вищевказане рішення стало підставою незаконного порушення прав суб'єктів господарювання та позивача особисто, є таким, що не відповідає нормам Конституції України, законам та підзаконним актам, прийняте з порушеним порядком та без повноважень. Крім того, рішення виконавчого комітету Одеської міської ради №87 від 28.02.2019 року «Про затвердження схеми розміщення елементів вуличної торгівлі на території узбережжя міста Одеси з елементами благоустрою» підлягає зупиненню у виконанні, оскільки надає підстави для протиправних демонтажів та інших порушень прав приватної власності.

Зазначалося, що на думку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернуся до суду. Крім того, є очевидними ознаки протиправності рішення та порушення прав, свобод та інтересів позивача.

Поміж іншим суд зазначає, що обґрунтування обох заяв про забезпечення позову ФОП ОСОБА_1, - є тотожними.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав вжиття заходів забезпечення позову, суд зазначає наступне.

Забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті позовних вимог, визначених Кодексом адміністративного судочинства України, заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому постанови суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.

Відповідно до ч.1 ст.150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Згідно з ч.2 ст.150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Крім того, провадження в адміністративній справі №420/2224/19, наразі не відкрито, а від так, в порушення ч. 2 ст. 152 КАС України, позивачем не зазначено в заяві про забезпечення позову додатково: повного найменування (для юридичних осіб) або імені (прізвища, імені та по батькові) (для фізичних осіб) інших осіб, які можуть отримати статус учасника справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, а також відомі заявнику: реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб), за його наявності, або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв'язку, офіційну електронну адресу або адресу електронної пошти.

Зі змісту заяви про вжиття заходів забезпечення позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 вбачається, що позивачем було отримано відмови від Одеської міської ради в розташуванні елементів вуличної торгівлі в межах узбережжя пляжу «Ланжерон» в м. Одесі, з посиланнями на рішення Одеської міської ради №4065-7 від 12.12.2018 року та рішення Виконавчого комітету Одеської міської ради №87 від 28.02.2019 року «Про затвердження схеми розміщення елементів вуличної торгівлі на території узбережжя міста Одеси з елементами благоустрою», оскільки розміщення елементів вуличної торгівлі (лотків) за зазначеними позивачем адресами - не передбачені схемою. Саме тому, позивач вважає заборону будь-яким іншим особам укладати договори та отримувати дозволи на розміщення елементів вуличної торгівлі та тимчасових споруд в межах міста Одеси - належним та ефективним захистом його прав, свобод та інтересів.

Суд зазначає, що одним із головних принципів адміністративного судочинства, відповідно до ст.2 КАС України є принцип верховенства права. Відповідно до ст.3 Конституції України та ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права.

Однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, у тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень.

Рішенням Конституційного Суду України у справі № 3-рп/2003р від 30.01.2003 року визначено, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

При вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності ускладнення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

При цьому, для встановлення існування хоча б однієї з названих обставин, з метою недопущення зловживань, суд зобов'язаний виходити з конкретних доказів.

Суд наголошує, що обов'язок по доведенню та обґрунтуванню наявності очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, обґрунтованості та невідворотності додаткових зусиль і витрат у майбутньому, покладається саме на позивача.

Також, суд зазначає, що існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або неможливість захисту цих прав, свобод та інтересів без вжиття таких заходів чи необхідність докладання значних зусиль та витрат для їх відновлення, як підстава для забезпечення адміністративного позову, полягає в тому, що на момент подання такого позову у позивача наявні обґрунтовані підстави, підтверджені належними та допустимими доказами, вважати можливим настання юридичних фактів, які призведуть до порушення його прав та законних інтересів.

Однак, позивачем не наведено та не надано до суду належних та допустимих доказів, які підтверджували хоча б одну з підстав забезпечення позову, чим не дотримано вимог ч.1 ст.77 КАС України, згідно з якою кожна сторона повинна довести ті обставини на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

На думку суду, запропонований заявником спосіб забезпечення адміністративного позову, в даному випадку, виходить за межі мети інституту забезпечення позову, встановленої вимогами ст. 151 Кодексу адміністративного судочинства України.

Крім того, позивач просить вжити заходи забезпечення позову, які стосуються не його особисто, а стосуються невизначеного кола осіб, суб'єктів господарювання, що може призвести до порушення їх прав, свобод та інтересів.

Посилання на відповідні норми чинного законодавства України щодо протиправності оскаржуваного рішення не може вважатись його очевидною протиправністю.

Ознаки протиправності зазначеного рішення №87 від 28.02.2019 року «Про затвердження схеми розміщення елементів вуличної торгівлі на території узбережжя міста Одеси з елементами благоустрою» підлягають судовому дослідженню під час розгляду справи по суті та наразі, не є достатніми для висновку про наявність очевидної протиправності такого рішення та застосування заходів забезпечення позову за правилами встановленими статтями 150-151 КАС України.

Враховуючи вищевикладене, суд не вбачає підстав для задоволення заяви про забезпечення позовної заяви фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, шляхом заборони Управлінню розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради вчиняти будь-які дії, пов'язані з підготовкою, укладенням та наданням заявнику угод (договорів), інших дозволів на розміщення елементів вуличної торгівлі та тимчасових споруд в межах міста Одеси; заборони вчиняти дії будь-яким особам щодо укладення договорів на розміщення, установку та право користування місцями для розміщення елементів вуличної торгівлі та тимчасових споруд в межах міста Одеси.

Керуючись статтями 150 - 154, 243, 248, 256, 294 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (65029, АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) про вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони Управлінню розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради вчиняти будь-які дії, пов'язані з підготовкою, укладенням та наданням заявнику угод (договорів), інших дозволів на розміщення елементів вуличної торгівлі та тимчасових споруд в межах міста Одеси; заборони вчиняти дії будь-яким особам щодо укладення договорів на розміщення, установку та право користування місцями для розміщення елементів вуличної торгівлі та тимчасових споруд в межах міста Одеси - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України, та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням приписів пп. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Я.В. Балан