Справа № 400/290/19
Суддя: Устинов І. А.
Дата ухвалення: 2019-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2019 р. № 400/290/19
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Устинова І.А., розглянув у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1, АДРЕСА_1
до відповідача:Головного управління ДФС у Миколаївській області, вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001
про:визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу від 14.11.2018 № Ф-71360-17,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області (далі - відповідач), в якому просить суд: визнати протиправною та скасувати податкову вимогу Головного управління ДФС у Миколаївській області про сплату боргу (недоїмки) з ЄСВ за № Ф-71360-17 від 14.11.2018.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що податкова вимога є незаконною, необґрунтованою та такою що грубо порушує його права в зв'язку з тим, що податкова вимога формується у разі, якщо платник податків не сплатив у встановлені ПК України строки узгодженого грошового зобов'язання. Позивач вказав, що у нього відсутній будь-який податковий борг, оскільки він не є платником єдиного соціального внеску, та взагалі з 2007 року працює в іншій державній установі, з якої здійснюються нарахування та сплата єдиного соціального внеску до бюджету, а отже відповідачем протиправно сформовано податкову вимогу.

Відповідач надав відзив, в якому просив в задоволенні адміністративного позову відмовити, вказавши, що відповідно до ч.8 ст.4 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадський формувань" фізична особа-підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою. Станом на 14.11.2018р. (на момент винесення вимоги) в Єдиному державному реєстрі відсутній запис про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_1 Державна реєстрація припинення підприємницької діяльності позивача була проведена 12.12.2018р., про що був внесений відповідний запис до Єдиного державного реєстру. Таким чином, на думку відповідача, вимога винесена на підставі та в межах чинного законодавства.

Ухвалою суду від 08.02.2019р. провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч. 9 ст.205 КАС України, суд перейшов до розгляду справи в порядку письмового провадження. Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складання повного судового рішення (ч. 5 ст. 250 КАС України).

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні в них фактичні дані, суд встановив таке.

14.11.2018 року ГУ ДФС у Миколаївській області було сформовано податкову вимогу № Ф-713602-17 про сплату боргу (недоїмки) на загальну суму 15819,54 грн. Податковий борг сформований відповідно до ст.25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування" та на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів.

Позивач вважає, винесену податкову вимогу від 14.11.2018 № Ф-713602-17 незаконною, у зв'язку з чим звернувся з даним позовом до суду.

До матеріалів справи позивач додав інформацію з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, відповідно до якого підприємницьку діяльність позивач припинив 12.12.2018р., про що внесено запис до реєстру за № 3017851, а також надав довідку з місця своєї роботи, відповідно до змісту якої ОСОБА_1 працює у Миколаївському обласному центрі екстренної швидкої допомоги та медицини катастроф на посаді водія автотранспортного засобу виїзної бригади станції швидкої медичної допомоги м.Миколаєва з 04.07.2008р. і по теперішній час (довідка від 13.02.2019р. № 16).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI, який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Під грошовим зобов'язанням платника податків, згідно з підпунктом 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, розуміється сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до підпункту 14.1.153 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податкова вимога - це письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.

Під податковим боргом, при цьому, розуміється сума узгодженого грошового зобов'язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом (підпункт 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України).

За змістом розділу ІІ, ІІІ Порядку направлення контролюючими органами податкових вимог платникам податків, затвердженого Наказом Міністерства Фінансів України від 30.06.2017 № 610, податкова вимога платнику податків, у якого виник податковий борг, формується контролюючим органом, на який згідно з Кодексом покладається виконання такої функції. Податкова вимога формується у разі, якщо платник податків не сплатив у встановлені Кодексом строки суму: узгодженого грошового зобов'язання; непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному Кодексом. У разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений у повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

За змістом статті 59 Податкового кодексу України, визначено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога не надсилається (не вручається), якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує шістдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, контролюючий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків.

Податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання.

Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов'язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов'язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.

У разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Частиною 56.1 статті 56 Податкового кодексу України, рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

За змістом пункту 56.18 статті 56 Податкового кодексу України, з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення. Рішення контролюючого органу, оскаржене в судовому порядку, не підлягає адміністративному оскарженню. Процедура адміністративного оскарження вважається досудовим порядком вирішення спору. При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов'язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

За змістом підпунктів 2.1, 2.2, 2.3 Порядку направлення органами доходів і зборів податкових вимог платникам податків, затвердженого наказом Міндоходів України від 10.10.2013 № 576, податкова вимога формується органами доходів і зборів за місцем обліку платника податків.

Податкова вимога формується, якщо: платник податків не сплатив суми податкового зобов'язання, зазначеної в поданій ним податковій декларації, у встановлені Кодексом строки; платник податків не сплатив узгодженої суми грошового зобов'язання, визначеної в податковому повідомленні-рішенні, у встановлені законом строки; платник збору не сплатив узгодженої суми збору за провадження деяких видів підприємницької діяльності у встановлені строки; платник єдиного податку першої або другої групи не сплатив суми авансового внеску у встановлені строки.

Протягом строків оскарження суми грошових зобов'язань, визначених Кодексом, податкова вимога з податку, що оскаржується, не надсилається.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, податкова вимога виникла відповідно до ст.25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування" та на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів.

Позивач отримав податкову вимогу поштовим зв'язком 04.12.2018р.

У зв'язку з незгодою з рішенням відповідача, позивачем подано скаргу на податкову вимогу від 14.11.2018р. до Державної фіскальної служби України.

Державною фіскальною службою України, 16.11.2019р. винесено рішення № 2189/6/99-99-11-05-02-25 про відмову в задоволенні скарги.

24.01.2019р. вищевказане рішення ДФС України було отримано позивачем рекомендованим листом з повідомленням поштовим зв'язком.

Отже, враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що податкова вимога сформована всупереч чинному законодавству України, та що відповідач діяв всупереч нормам податкового законодавства формуючи оскаржувану вимогу, що підтверджується матеріалами справи. Зокрема, протиправність такої вимоги підтверджується інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, відповідно до якої підприємницьку діяльність позивач припинив 12.12.2018р., про що внесено запис до реєстру за № 3017851, податкового боргу у позивача не має, а також надана позивачем довідка з місця його роботи, відповідно до змісту якої ОСОБА_1 працює у Миколаївському обласному центрі екстренної швидкої допомоги та медицини катастроф на посаді водія автотранспортного засобу виїзної бригади станції швидкої медичної допомоги м.Миколаєва з 04.07.2008р. і по теперішній час (довідка станом на 13.02.2019р. за № 16).

Відповідно до вимог ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, відповідачем не доведено перед судом, що податкова вимога Головного управління ДФС у Миколаївській області від 14.11.2018 винесена відповідно до норм Податкового кодексу України, отже підлягає скасуванню.

Судові витрати розподіляються відповідно до ст.139 КАС України.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) до Головного управління ДФС у Миколаївській області (вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001, код єДРПОУ 39394277) задовольнити.

2. Визнати протиправною та скасувати податкову вимогу Головного управління ДФС у Миколаївській області про сплату боргу (недоїмки) за № Ф-71360-17 від 14.11.2018р.

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Миколаївській області (вул. Лягіна, 6, м.Миколаїв, 54001, ) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) судовий збір в розмірі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім гривень 40 коп), сплачений квитанцією від 04.02.2019р. № 44.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П'ятого апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя І. А. Устинов