Справа № 817/3253/15
Суддя: Бучик А.Ю.
Дата ухвалення: 2019-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

23 квітня 2019 року

Київ

справа №817/3253/15

адміністративне провадження №К/9901/7695/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Бучик А.Ю.,

суддів: Гімона М.М., Мороз Л.Л.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Дельта банк" Кадиров Владислава Володимировича на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 26.11.2015 у складі судді Жуковської Л.А. та постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 01.02.2016 у складі колегії суддів Моніча Б.С., Жизневської А.В., Котік Т.С. у справі №817/3253/15 за позовом ОСОБА_3 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинення певних дій,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 (надалі по тексту - позивач) звернулася до суду з позовом, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог просила:

- визнати протиправними дії уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Кадирова В.В. (надалі по тексту - Уповноважена особа) щодо визнання нікчемним договору банківського вкладу ( депозит), № 031-21061-170215 "Лояльний" від 17.02.2015 на суму 6500 доларів США, укладеного позивачем з ПАТ "Дельта Банк" та не включенню до переліку вкладників ПАТ "Дельта Банк", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором банківського вкладу 031-21061-170215 "Лояльний" від 17.02.2015;

- зобов'язати Уповноважену особу включити позивача до переліку вкладників ПАТ "Дельта Банк", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб по договору банківського вкладу № 031-21061-170215 " Лояльний" від 17.02.2015 на суму вкладу, що еквівалентна 6500 долара США і нарахованих відсотків та надати Фонду додаткову інформацію, про позивача, як вкладника ПАТ "Дельта Банк", який має право на відшкодування коштів за цим вкладом, а також про необхідність здійснення виплати відшкодування за ним на загальну суму вкладу, що еквівалентна 6500 долара США і нарахованих відсотків;

- зобов'язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб включити позивача до Загального реєстру вкладників ПАТ "Дельта Банк" для здійснення виплат гарантованої суми відшкодування за договором банківського вкладу № 031-21061-170215 "Лояльний" від 17.02.2015 на суму вкладу, що еквівалентна 6500 доларів США і нарахованих відсотків провести виплату відшкодування за ним.

- встановити судовий контроль за виконанням постанови суду, зобов'язавши Уповноважену особу та Фонд гарантування вкладів фізичних осіб надати звіт про виконання судового рішення у 10-денний строк.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 26.11.2015 позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Уповноваженої особи щодо визнання нікчемним договору банківського вкладу (депозит), №031-21061-170215 "Лояльний" від 17.02.2015 на суму 6500 доларів США, укладеного позивачем з ПАТ "Дельта Банк" та по невключенню позивача до переліку вкладників ПАТ "Дельта Банк", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором банківського вкладу (депозит), № 031-21061- 170215 "Лояльний" від 17.02.2015.

Зобов'язано Уповноважену особу включити позивача до переліку вкладників ПАТ "Дельта Банк", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором банківського вкладу (депозит), № 031-21061-170215 " Лояльний" від 17.02.2015 на суму, що еквівалентна 6500 доларів США і нарахованих відсотків.

У решті позовних вимог відмовлено.

Постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 01 лютого 2016 року постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2015 року скасовано в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо зобов'язання Уповноваженої особи надати Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо позивача, як вкладника ПАТ "Дельта Банк", який має право на відшкодування коштів по договору банківського вкладу № 031-21061-170215 «Лояльний» від 17.02.2015 та прийнято в цій частині постанову про задоволення позову.

Зобов'язано Уповноважену особу надати Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо позивача, як вкладника ПАТ "Дельта Банк", який має право на відшкодування коштів за вкладом по договору банківського вкладу № 031-21061-170215 « Лояльний» від 17.02.2015 та про необхідність здійснення виплати відшкодування за ним на загальну суму вкладу, що еквівалентна 6500 долара США і нарахованих відсотків.

В решті постанову суду залишено без змін.

В касаційній скарзі Уповноважена особа просить скасувати постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2015 року в частині задоволених позовних вимог та постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 01 лютого 2016 року та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування касаційної скарги вказує, що Комісією з перевірки правочинів (договорів) за вкладними операціями за результатами перевірки виявлено наявність ознак нікчемності у ряді договорів банківського вкладу (депозиту), що були укладені між ПАТ "Дельта Банк" та фізичними особами - клієнтами банку після 16.01.2015 включно.

Також наголошує, що операція з перерахування коштів на вкладний (депозитний) рахунок позивача була вчинена в період дії Постанови Національного банку України № 692/БТ від 30.10.2014 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до категорії проблемних, відповідно до якої було запроваджено обмеження в діяльності банку, зокрема, банку було заборонено проведення будь-яких операцій, за результатами яких збільшується гарантована сума відшкодування за вкладами фізичних осіб Фондом, крім договорів, укладених до набрання чинності постановою, умовами яких передбачено поповнення вкладів фізичних осіб за рахунок відсотків.

В запереченні на касаційну скаргу позивач просить залишити її без задоволення, а постанови судів першої і апеляційної інстанції без змін.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

У ході розгляду справи судами встановлено, що 17 лютого 2015 року між позивачем та ПАТ "Дельта Банк" було укладено договір банківського вкладу ( депозит), № 031-21061-170215 " Лояльний" від 17.02.2015, за умовами якого розміщено в ПАТ "Дельта Банк" депозит в іноземній валюті в сумі 6500 доларів США строком до 19 березня 2015 року з виплатою процентів в розмірі 5,5% річних.

17.02.2015 здійснено переказ коштів в іноземній валюті в сумі 6500 доларів США на депозитний рахунок позивача згідно депозитного договору № 031-21061-170215 від 17.02.2015 та додаткової угоди, що підтверджується платіжним дорученням в іноземній валюті для фізичної особи, яка не здійснює підприємницької діяльності №2 від 17.02.2015.

02 березня 2015 року на підставі постанови Правління Національного банку України за № 150 "Про віднесення публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до категорії неплатоспроможних", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02 березня 2015 року за № 51 "Про запровадження тимчасової адміністрації у публічному акціонерному товаристві "Дельта Банк", згідно з яким з 03 березня 2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у АТ "Дельта Банк". Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ "Дельта Банк" призначено Кадирова В.В.

Рішенням виконавчої дирекції ФГВФО №71 від 08.04.2015 тимчасову адміністрацію в АТ "Дельта Банк" запроваджено на шість місяців з 03 березня 2015 року по 02 вересня 2015 року включно.

Рішенням виконавчої дирекції ФГВФО №147 від 03.08.2015 строк здійснення тимчасової адміністрації у АТ "Дельта Банк" продовжено по 02 жовтня 2015 року включно.

Постановою НБУ №664 від 02.10.2015, відкликано банківську ліцензію та ліквідовано АТ "Дельта Банк".

Рішенням виконавчої дирекції ФГВФО №181 від 02.10.2015 розпочата процедура ліквідації АТ "Дельта Банк" з 05 жовтня 2015 року по 04 жовтня 2017 року включно.

Згідно матеріалів справи, 7 жовтня 2015 року на офіційному сайті Фонду опубліковано оголошення, що жовтня 2015 року Фонд розпочинає виплати коштів вкладникам ПАТ "Дельта Банк" через банки-агенти, яким по Рівненській області визначено ПАТ "Укргазбанк".

Позивач звернувшись до визначеного відповідачем банку за місцем реєстрації свого проживання дізналась, що її не включено до загального реєстру вкладників на виплату відшкодування за вкладом № 031-21061-17021 "Лояльний" від 17.02.2015.

07 жовтня 2015 року на адресу позивача від тимчасової адміністрації ПАТ "Дельта Банк" надійшло повідомлення за підписом представника ПАТ "Дельта Банк" Сичевської Ю.К. про нікчемність Договору банківського вкладу № 031-21061-170215 "Лояльний" від 17.02.2015 з підстав, передбачених п.7 ч.3 ст.38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанцій виходив з того, що визнаючи правочин, укладений між позивачем та ПАТ "Дельта Банк" нікчемним та відмовляючи у включені позивача до реєстру вкладників, що мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноважена особа діяла протиправно та всупереч вимогам чинного законодавства.

Суд апеляційної інстанції погодився з такими висновками суду першої інстанції, однак вказав на необґрунтованість відмови суду першої інстанції у задоволенні позовної вимоги щодо зобов'язання Уповноваженої особи надати Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо позивача, як вкладника ПАТ "Дельта Банк".

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів виходить з наступного.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами встановлені, зокрема, Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (тут і далі - у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин; Закон № 4452-VI).

Частиною першою статті 3 Закону № 4452-VI визначено, що Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону № 4452-VI Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Виконання зобов'язань Фонду перед вкладниками здійснюється Фондом з дотриманням вимог щодо найменших витрат Фонду та збитків для вкладників у спосіб, визначений цим Законом, у тому числі шляхом передачі активів і зобов'язань банку приймаючому банку, продажу банку, створення перехідного банку протягом дії тимчасової адміністрації або виплати відшкодування вкладникам після ухвалення рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку.

Згідно з положеннями статті 27 Закону № 4452-VI Уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Інформація про вкладника в переліку вкладників має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства.

Протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах "Урядовий кур'єр" або "Голос України" та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави дійти до висновку про те, що держава гарантує фізичним особам, які на момент прийняття рішення Національним банком України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних, мали у такому банку вклад (від 10 грн.), відшкодування суми коштів, розміщених на цьому вкладі, включаючи нараховані відсотки, за рахунок коштів ФГВФО у межах суми, встановленої адміністративною радою Фонду, яка не може бути меншою 200000 грн. Фактична виплата гарантованої суми відшкодування здійснюється ФГВФО відповідно до затверджених виконавчою дирекцією Фонду реєстрів вкладників, сформованих на підставі переліку вкладників з визначенням суми відшкодування для кожного з них, що складаються уповноваженою особою Фонду.

Суд касаційної інстанції зауважує, що підставою для поширення на особу гарантій, передбачених Законом №4452-VI щодо відшкодування вкладу, є наявність у такої особи залишку коштів на банківському рахунку, що відкритий на її ім'я, тобто наявність вкладу та статусу вкладника у особи. При цьому положення чинного законодавства не пов'язують визначення статусу вкладника банку та виникнення у нього права на отримання гарантованої суми відшкодування вкладу із походженням на відповідному вкладному (депозитному, поточному) рахунку коштів.

Також слід вказати, що Верховний Суд раніше сформулював правовий висновок щодо застосування норм матеріального права у спорах цієї категорії у подібних правовідносинах. Зокрема, у постанові від 04 липня 2018 року (справа № 826/1476/15) виснував, що перелік передбачених частиною третьою статті 38 Закону № 4452-VI підстав, за яких правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, є виключним. Положення статті 228 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) не можуть бути застосовані комісією банку чи уповноваженою особою Фонду при вирішенні питання про віднесення правочинів до нікчемних для розширення переліку підстав нікчемності, визначених у частині третій статті 38 Закону № 4452-VI.

У цьому рішенні суд зазначив також, що поняття "подрібнення вкладів", "розбивка вкладів", вжиті у судових рішеннях, не є правовими. Фактично під "подрібненням" чи "розбивкою" розуміється перерахування коштів з рахунку однієї фізичної особи на рахунок іншої.

Якщо внаслідок проведених операцій Фонду, а не банку, завдані збитки (штучно збільшена сума гарантованих державною виплат), то стаття 38 Закону 4452-VI не може бути застосована, а Фонд має звертатися до суду з вимогою про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину на підставі статті 228 ЦК. Лише за наявності рішення суду можна застосовувати до позивача будь-які наслідки недійсності нікчемного правочину за цією статтею.

Згідно з положеннями статей 37, 38 Закону № 4452-VI Фонд або його уповноважена особа наділені повноваженнями щодо виявлення факту нікчемності правочинів, тобто мають право здійснити перевірку таких правочинів стосовно їх нікчемності, прийняти відповідне рішення про виявлення факту нікчемності правочину і повідомити про це сторони правочину, а також вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності правочинів.

При цьому при виявленні нікчемних правочинів Фонд, його уповноважена особа чи банк не наділені повноваженнями визнавати правочини нікчемними. Правочин є нікчемним відповідно до закону, а не наказу банку, підписаного уповноваженою особою Фонду. Такий правочин є нікчемним з моменту укладення в силу закону (частини другої статті 215 ЦК та частини третьої статті 38 Закону № 4452-VI) незалежно від того, чи була проведена передбачена частиною другою статті 38 цього ж Закону перевірка правочинів банку і виданий згаданий наказ. Наслідки нікчемності правочину також настають для сторін у силу вимог закону. Наказ банку не є підставою для застосування таких наслідків. Такий наказ є внутрішнім розпорядчим документом банку, який підписала уповноважена особа Фонду як особа, що здійснює повноваження органу управління банку.

У постанові від 31 жовтня 2018 року у справі № 802/351/16-а Велика Палата Верховного Суду за подібних до встановлених у справі, що розглядається, обставин зазначила, що відповідно до умов договору банківського вкладу (депозиту) на відповідному банківському рахунку розміщено відповідну суму, яка обчислюється в тисячах доларів США, строком до 22 січня 2016 року, що підтверджується платіжним дорученням.

Укладення зазначеного договору й зарахування коштів на рахунок відбулись до початку віднесення АТ "Дельта Банк" до категорії неплатоспроможних та запровадження тимчасової адміністрації (02 березня 2015 року).

Отже, як зазначив цей суд, оскільки вклад розміщено на рахунку АТ "Дельта Банк" до запровадження тимчасової адміністрації, тому позивач підпадає під дію гарантій відшкодування коштів за вкладом на підставі статті 26 Закону № 4452-VI. При цьому, відповідач не навів правових підстав для не включення позивача до переліку вкладників АТ "Дельта Банк", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, відповідно до приписів Закону № 4452-VI.

Велика Палата Верховного Суду погодилася з позицією судів попередніх інстанцій, які дійшли висновку, що позивач є особою, яка набула право на гарантоване державою відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, і неподання інформації про позивача, як вкладника банку, до переліку протягом трьох днів з дня отримання рішення про відкликання банківської ліцензії дає підстави для зобов'язання уповноваженої особи Фонду подати до Фонду додаткову інформацію щодо позивача, як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом в АТ "Дельта Банк" за рахунок Фонду.

Ці висновки Верховного Суду щодо застосування норм права, ухвалені за результатами розгляду справ, фактичні обставини яких є певним чином подібними до фактичних обставин, встановлених у справі, що розглядається, - спір у справі, що розглядається, також стосується правомірності дій уповноваженої особи Фонду щодо відмови включити позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, та правомірності дій і рішень уповноваженої особи Фонду про визнання правочину нікчемним, тому колегія суддів у вимірі фактичних обставин цієї справи вважає, що суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині визнання протиправними дії щодо не включенню та зобов'язання Уповноважену особу включити позивача до переліку вкладників ПАТ "Дельта Банк", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб по договору банківського вкладу № 031-21061-170215 " Лояльний" від 17.02.2015 на суму вкладу, що еквівалентна 6500 доларів США і нарахованих відсотків та надання Фонду додаткової інформації щодо позивача, як вкладника ПАТ "Дельта Банк", який має право на відшкодування коштів за цим вкладом, а також про необхідність здійснення виплати відшкодування за ним на загальну суму вкладу.

Разом з тим, суд касаційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для визнання протиправними дії Уповноваженої особи щодо визнання нікчемним договору банківського вкладу (депозит), №031-21061-170215 "Лояльний" від 17.02.2015 на суму 6500 доларів США, укладеного позивачем з ПАТ "Дельта Банк" з огляду на таке.

Згідно із частинами 1, 2, 10 статті 38 Закону № 4452-VI Фонд (уповноважена особа Фонду) зобов'язаний забезпечити збереження активів і документації банку, зокрема, протягом дії тимчасової адміністрації забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною 3 цієї статті.

За результатами перевірки, здійсненої відповідно до статті 38 Закону № 4452-VI, виявляються правочини, які є нікчемними в силу приписів (на підставі) закону. При виявленні таких правочинів Фонд, його уповноважена особа Фонду чи банк не наділені повноваженнями визнавати або встановлювати правочини нікчемними.

Правочин є нікчемним відповідно до закону, а не наказу уповноваженої особи Фонду. Такий правочин є нікчемним з моменту укладення в силу закону (частина 2 статті 215 Цивільного кодексу України та частина 3 статті 38 Закону № 4452-VI) незалежно від того, чи проведена передбачена частиною другою статті 38 цього ж Закону перевірка правочинів ПАТ "Дельта Банк" із затвердженням її результатів відповідною комісією. Наслідки нікчемності правочину також настають для сторін у силу вимог закону. Наказ уповноваженої особи Фонду не є підставою для застосування таких наслідків. Такий наказ є внутрішнім розпорядчим документом, який прийнято уповноваженою особою, що здійснює повноваження органу управління банку.

Така позиція відображена у постановах Великої Палати Верховного Суду у справах № 910/12294/16 від 11 квітня 2018 року, № 910/24198/16 від 16 травня 2018 року та № 819/353/16 від 04 липня 2018 року.

Оскільки наказ про нікчемність правочинів є внутрішнім документом банку, який приймається особою, що здійснює повноваження органу управління банку, він не створює жодних обов'язків для третіх осіб (у тому числі й вкладників банку), тому не може порушувати будь-які права таких осіб унаслідок прийняття цього наказу.

Із зазначеного можна зробити висновок, що права позивача в цій справі не можуть бути порушені внаслідок ухвалення внутрішнього документа банку, сфера застосування якого обмежується внутрішніми відносинами відповідного банку як юридичної особи.

Отже, встановлена правова природа згаданого наказу (повідомлення про нікчемність) унеможливлює здійснення судового розгляду вимог про визнання протиправними дії Уповноваженої особи щодо визнання нікчемним договору банківського вкладу (депозит), №031-21061-170215 "Лояльний" від 17.02.2015, а тому провадження у цій частині адміністративної справи підлягає закриттю.

Вказана правова позиція була викладена і в постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 802/8351/16-а.

Отже, постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2015 року та постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 01 лютого 2016 року в частині задоволення позовних вимог про визнання протиправними дії Уповноваженої особи щодо визнання нікчемним договору банківського вкладу (депозит), №031-21061-170215 "Лояльний" від 17.02.2015 слід скасувати, а провадження в наведеній частині підлягає закриттю.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 354 КАС України суд касаційної інстанції скасовує судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і закриває провадження у справі у відповідній частині з підстав, установлених статтею 238 КАС України, а саме якщо справу не належить розглядами за правилами адміністративного судочинства.

Керуючись ст.ст. 341, 344, 349, 350, 354, 355, 356, 359 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в ПАТ "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича задовольнити частково.

Постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2015 року та постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 01 лютого 2016 року скасувати в частині вимог про визнання протиправними дії Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в ПАТ "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича щодо визнання нікчемним договору банківського вкладу (депозит), №031-21061-170215 «Лояльний» від 17.02.2015 на суму 6500 доларів США, укладеного ОСОБА_3 з ПАТ «Дельта Банк», а провадження у справі у цій частині закрити.

В решті постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2015 року та постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 01 лютого 2016 року залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

А.Ю. Бучик

М.М. Гімон

Л.Л. Мороз ,

Судді Верховного Суду