Справа № 137/1578/18
Суддя: Боровицький О. А.
Дата ухвалення: 2019-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 137/1578/18

Головуючий у 1-й інстанції: Желіховський В.М.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

23 квітня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Боровицького О. А.

суддів: Совгири Д. І. Курка О. П.

за участю:

секретаря судового засідання: Франчук А.О.,

представника позивача: ОСОБА_2;

представника відповідача: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Літинського районного суду Вінницької області від 30 січня 2019 року у справі за адміністративним позовом Управління праці та соціального захисту населення Літинської районної державної адміністрації Вінницької області до ОСОБА_4 про стягнення до державного бюджету надміру нарахованих та виплачених грошових коштів,

В С Т А Н О В И В :

в вересні 2018 року позивач - Управління праці та соціального захисту населення Літинської районної державної адміністрації Вінницької області звернулось до Літинського районного суду Вінницької області з позовом до ОСОБА_4 про стягнення до державного бюджету надміру нарахованих та виплачених грошових коштів.

Літинський районний суд Вінницької області рішенням від 30.01.2019 року адміністративний позов задовольнив. Стягнув з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, паспорт серія АВ №248540 виданий Літинським РВ УМВС України у Вінницькій області 08.10.2001 року, жительки вул. Першотравнева 23 с. Селище Літинського району Вінницької області на користь Управління праці та соціального захисту населення Літинської райдержадміністрації, 22300 смт. Літин вул. Соборна 5 Вінницька область ( МФО 802015 р/р 7590) надміру нараховані та виплачені грошові кошти за період з 01.11.2016 року по 30.04.2017 року у вигляді державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям в сумі 9066,76 гривень.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати, прийняти постанову про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з'ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач заперечував проти задоволення апеляційної скарги відповідача та просив суд залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

У судовому засіданні представник відповідача підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Представник позивача заперечив проти доводів апеляційної скарги, у звязку з чим просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та відзив на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідно до заяви від 09.11.2016 року позивач звернулась до органу праці на соціального захисту населення Літинського району про призначення їй допомоги. Декларацією від 09.11.2016 року встановлено, що ОСОБА_4 зазначила свої доходи за період з 01.05.2016 по 31.10.2016 року.

Рішенням Літинської райдержадміністрації відповідачу призначено соціальну допомогу з 01.11.2016 включно по 30.04.2017 року. Довідкою Селищенської сільської ради за № 1237 від 07.11.2016 року зазначається склад сім'ї ОСОБА_4 зокрема: чоловік ОСОБА_5, ОСОБА_6. Протоколом від 23.03.2017 року зазначається індивідуальний перерахунок грошових коштів відповідачу ОСОБА_4

Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за №83879180 від 30.03.2017 року встановлено, що між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 укладено договір оренди земельної ділянки строком на 10 (десять) років. Розмір орендної плати у рік становить 1417,45 грн. Відповідно до довідки від 07.04.2017 року належна ОСОБА_5 земельна частка знаходиться в користуванні ОСОБА_7 Згідно договору оренди № 21 від 25.08.2016 року ОСОБА_5 в 2016 року нарахована орендна плата в сумі 1700,90 грн.

Листом за № 1024/03 від 25.04.2017 року ОСОБА_4, повідомлено про надання нею недостовірних відомостей в декларації від 09.11.2016 року. Згідно заяви від 22.11.2017 року ОСОБА_4 просить переплату, яка виникла в сумі 9066,76 грн. знімати з державної соціальної допомоги.

Позивач вважає, що відповідач - ОСОБА_4 свідомо приховала наявність земельної ділянки у її чоловіка, яку він отримав у спадщину тобто приховала наявність інших доходів, які могли вплинути на призначення допомоги, а тому одержані нею кошти мають бути повернуті, як такі, що виплачені їй без належної правової підстави.

Вказані обставини слугували підставою звернення Управління праці та соціального захисту населення Літинської районної державної адміністрації Вінницької області до суду.

При прийнятті оскаржуваного рішення суд першої інстанції дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову та стягнення з відповідача в користь позивача 9066,76 грн. безпідставно виплачених коштів.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження;

Вказані норми права встановлюють, що в порядку адміністративного судочинства захищаються права та інтереси осіб у сфері публічно - правових відносин. Публічно - правові відносини є складовою частиною правових відносин, які виникають у суспільстві.

Таким чином, до адміністративного суду з адміністративним позовом має право звернутись особа за захистом саме публічного права, свободи чи інтересу у сфері публічно-правових відносин.

Колегія суддів зазначає, що публічно-правовим спором в адміністративному судочинстві є не будь-який спір, у якому однією із сторін є орган публічної адміністрації, а лише той, що випливає із здійснення таким суб'єктом владних повноважень своїх владних управлінських функцій щодо скаржника. Тобто, для наявності такого спору є обов'язковим наявність зв'язку між здійсненням органом влади покладених на нього владних управлінських функцій та порушення прав, свобод чи інтересів фізичної або юридичної особи внаслідок такої реалізації своїх функцій владним органом.

Звернення особи з позовом до суду на захист іншого крім публічного права, свободи чи інтересу, не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до п.28 Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.01.2003 року №250, передбачено, що якщо сім'єю приховано або навмисно подано недостовірні дані про її доходи та майновий стан, що вплинули на встановлення права на призначення соціальної допомоги та визначення її розміру, внаслідок чого були надміру виплачені кошти, органи праці та соціального захисту населення вирішують питання про стягнення надміру виплачених сум.

Встановлено, що відповідач при зверненні з заявами до управління праці та соціального захисту населення про призначення допомоги не повідомила про наявність земельної ділянки в сім'ї та дохід від здачі земельної ділянки в оренду.

Отримавши державну соціальну допомогу, ОСОБА_4 набула право власності на неї, та їй як власниці цих коштів, належать права та обов'язки щодо володіння, користування та розпорядження ними.

Колегія суддів звертає увагу на те, що у даному випадку, спір виник у зв'язку із правомірністю набуття відповідачем права власності на виплачену Управлінням праці та соціального захисту населення Літинської районної державної адміністрації Вінницької області державну соціальну допомогу та її стягнення з відповідача, як з недобросовісного набувача, то цей спір має приватно-правовий, а не публічний характер. А відтак, його вирішення не належить до юрисдикції адміністративних судів.

Суд, вирішуючи спір, має з'ясувати чи є він приватно - правовим або публічно-правовим; чи виник спір із відносин, урегульованих нормами цивільного права, чи пов'язані ці відносини зі здійсненням сторонами цивільних або інших майнових прав.

З огляду на зміст позовної заяви, характеру спірних правовідносин, та обставин встановлених судом першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що в даному випадку наявний спір, що виникає при врегулюванні договірних відносин, які підлягають врегулюванню на підставі норм Цивільного кодексу України, в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

З аналізу вказаних норм права встановлено, що предметом адміністративного позову може бути визнання неправомірними лише тих рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, які безпосередньо впливають на права та обов'язки позивача у сфері саме публічно-правових відносин.

Окрім вище зазначеного, колегія суддів звертає увагу на те, що при визначенні судової юрисдикції щодо вирішення справи суд виходить з характеру спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернулась позивач, суб'єктного складу сторін.

Тобто, даний позов спрямований на захист прав у сфері цивільно-правових, а не публічно-правових відносинах, що виключає можливість його розгляду та вирішення в порядку адміністративного судочинства.

З аналізу вказаних норм права колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції наведеного не врахував та розглянув справу за правилами адміністративного судочинства.

Отже, колегія суддів вважає, що даний спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, тому провадження у справі, у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України, підлягає закриттю.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.

Частиною 1 ст. 319 КАС України передбачено, що судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу. Порушення правил юрисдикції адміністративних судів, встановлених статтею 19, є обов'язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів апеляційної скарги.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про скасування рішення суду першої інстанції та закриття провадження у справі, роз'яснивши позивачеві право на звернення з позовом до суду цивільної юрисдикції.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 319, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Літинського районного суду Вінницької області від 30 січня 2019 року скасувати, а провадження у справі за позовом Управління праці та соціального захисту населення Літинської районної державної адміністрації Вінницької області до ОСОБА_4 про стягнення до державного бюджету надміру нарахованих та виплачених грошових коштів закрити.

Розяснити позивачу його право на звернення з позовом в порядку цивільного судочинства.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 23 квітня 2019 року.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_8 ОСОБА_9