Справа № 816/3372/13-а
Суддя: Пасічник С.С.
Дата ухвалення: 2019-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

24 квітня 2019 року

Київ

справа №816/3372/13-а

адміністративне провадження №К/9901/1344/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Пасічник С.С.,

суддів: Васильєвої І.А., Юрченко В.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерком» на постанову Полтавського окружного адміністративного суду у складі головуючого судді Алєксєєвої Н.Ю. від 04.07.2013 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду у складі колегії суддів: головуючого судді Старостіна В.В., суддів: Шевцової Н.В., Мінаєвої О.М. від 24.10.2013 у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерком» до Державної податкової інспекції у м.Полтаві Полтавської області Державної податкової служби про скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2013 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Енерком» (далі - позивач/Товариство) звернулось до суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у м.Полтаві Полтавської області Державної податкової служби (далі - відповідач/Інспекція), в якому просило скасувати податкове повідомлення-рішення від 25.03.2013 №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем «податок на прибуток приватних підприємств» в розмірі 52083,75 грн., з яких за основним платежем в розмірі 41667,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 10416,75 грн.

На обґрунтування позовних вимог Товариство зазначило про те, що відповідач дійшов помилкового висновку про заниження позивачем податку на прибуток за 2 квартал 2010 року внаслідок незменшення валових витрат на суму повернення товару у розмірі 166666,67 грн., оскільки не врахував, що внаслідок помилкового завищення платником податків вартості запасів на складах на кінець звітного періоду (додаток К1/1) на суму 246218,00 грн. було занижено значення рядка 04.2 (убуток балансової вартості запасів) декларації з податку на прибуток за півріччя 2010 року на суму 246218,00 грн., що, в свою чергу, за правилами п. 5.9 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» мало наслідком заниження валових витрат на відповідну суму, отже завищення значення рядка 04.1 (витрати на придбання товарів (робіт, послуг, крім визначених у 04.11)) на суму повернутого товару (166666,67 грн.) не призвело до заниження податку на прибуток в цілому.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 04.07.2013, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 24.10.2013, у задоволенні позову відмовлено.

Суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, відмовляючи у задоволенні позову, виходив з того, що позивачем протиправно не відображено зменшення валових витрат у 2 кварталі 2010 року на суму повернутого товару у розмірі 166666,67 грн., у зв'язку із чим рішення контролюючого органу про збільшення позивачу суми грошового зобов'язання з податку на прибуток є законним.

Не погоджуючись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, позивач звернувся з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції..

У касаційній скарзі Товариство посилається на те, що судами попередніх інстанцій не взято до уваги та не надано правову оцінку, з урахуванням п. 3.1 ст. 3 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» та п. 86.10 ст. 86 Податкового кодексу України, тим обставинам, що в акті перевірки відповідачем поряд із зафіксованим фактом завищення ТОВ «Енерком» значення рядка 04.1 «витрати на придбання товарів (робіт, послуг), крім визначених у 04.11» не зазначено про помилкове заниження позивачем рядка 04.2 «убуток балансової вартості запасів» декларації з податку на прибуток за I півріччя 2010 року на суму 246218,00 грн., що, як наслідок, обов'язково призвело б до зменшення об'єкту оподаткування і, відповідно, будь-які підстави для нарахування зобов'язань з податку на прибуток у контролюючого органу були б відсутні.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 17.12.2013 відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою.

В подальшому справа передана до Верховного Суду як суду касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу VІІ «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Переглянувши судові рішення в межах доводів і вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку про задоволення касаційної скарги.

Так, судами попередніх інстанцій встановлено, що за результатами планової виїзної перевірки ТОВ «Енерком» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2010 по 31.12.2012, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2010 по 31.12.2012 відповідачем складено акт від 11.03.2013 №1414/22.2-09/32717788, яким встановлено порушення позивачем п. 5.10, пп. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», в результаті чого занижено податок на прибуток на загальну суму 41667,00 грн. за 2 квартал 2010 року.

Під час проведення перевірки відображених у рядку 04.1 «витрати на придбання товарів (робіт, послуг), крім визначених у 04.11» декларацій з податку на прибуток показників за період з 01.01.2010 по 31.03.2011 у загальній сумі 1163290,00 грн. встановлено завищення задекларованих ТОВ «Енерком» показників у рядку 04.1 декларації за 2 квартал 2010 року на загальну суму 16666,67 грн. за рахунок непроведеного коригування (перерахунку) валових витрат на суму повернення товару (сої) постачальнику товарів ТОВ «Олімп-Агро» відповідно до накладної на повернення товарів від 02.04.2010 №1 на загальну суму 200000,00 грн., в т.ч. ПДВ 33333,33 грн. (166666,67 грн. без ПДВ).

Вартість отриманого товару від ТОВ «Олімп-Агро», відповідно до накладної на отримання товару від 30.03.2010 №3/03 - соя в кількості 40 тон на загальну суму 200000,00 грн., в т.ч. ПДВ 33333,33 грн. (166666,67 грн. без ПДВ) ТОВ «Енерком» була оприбуткована та включена до складу валових витрат у 1 кварталі 2010 року в розмірі 166666,67 грн.

З врахуванням зазначених обставин, в акті перевірки зроблений висновок про завищення Товариством валових витрат за 2 квартал 2010 року на суму повернення товару (сої) постачальнику товарів в розмірі 166666,67 грн. без ПДВ та відповідно заниження податку на прибуток на загальну суму 41667,00 грн., в т.ч. за 2 квартал 2010 року в розмірі 41667,00 грн.

На підставі акта перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 25.03.2013 року №, яким ТОВ «Енерком» збільшено суму грошового зобов'язання за платежем «податок на прибуток приватних підприємств» в розмірі 52083,75 грн., з них за основним платежем в розмірі 41667,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 10416,75 грн.

У періоді, що перевірявся, порядок обчислення податку на прибуток підприємств визначався Законом України «Про оподаткування прибутку підприємств» від 28.12.1994 № 334/94-ВР.

Згідно із ст. 3 цього Закону (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) об'єктом оподаткування є прибуток, який визначається шляхом зменшення суми скоригованого валового доходу звітного періоду, визначеного згідно з пунктом 4.3 цього Закону на: суму валових витрат платника податку, визначених статтею 5 цього Закону; суму амортизаційних відрахувань, нарахованих згідно із статтями 8 і 9 цього Закону.

За змістом пункту 5.1 ст. 5 Закону України «Про оприбуткування прибутку підприємств» валові витрати виробництва та обігу (далі - валові витрати) - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

Відповідно до пп. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 цього Закону не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Отже, до складу валових витрат належать лише витрати платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, що здійснюються як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

Відповідно до п. 5.10 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» у разі коли після продажу товарів (робіт, послуг) здійснюється будь-яка зміна суми компенсації їх вартості, включаючи перерахунок у випадках повернення проданих товарів чи права власності на такі товари (результати робіт, послуг) продавцю, платник податку - продавець та платник податку - покупець здійснюють відповідний перерахунок валових доходів або валових витрат (балансової вартості основних фондів) у звітному періоді, в якому сталася така зміна суми компенсації.

Таким чином, зазначеною нормою закону встановлено обов'язок як для продавця товарів (робіт, послуг) в разі, зокрема, їх повернення, тобто компенсації їх вартості, так і для покупця таких товарів (робіт, послуг) щодо здійснення відповідного перерахунку валових доходів або валових витрат (балансової вартості основних фондів) у звітному періоді, в якому сталася така зміна суми компенсації.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивачем було придбано у ТОВ «Олімп-Агро» за накладною від 30.03.2010 №3/03 товар - сою у кількості 40 тон на загальну суму 200000,00 грн., в тому числі ПДВ 33333,33 грн.

За видатковою накладною від 02.04.2010 №ЭН-0000001 ТОВ «Енерком» проведено операцію повернення отриманого від ТОВ «Олімп-Агро» товару - сої у кількості 40 тон на загальну суму 200000,00 грн., в тому числі ПДВ 33333,33 грн.

Однак, в результаті того, що позивачем не здійснено коригування (перерахунку) валових витрат на суму повернення товару (сої) постачальнику товарів відповідно до зазначеної вище накладної на повернення товарів на загальну суму 200000,00 грн., в т.ч. ПДВ 33333,33 грн. (166666,67 грн. без ПДВ), це призвело до завищення у рядку 04.1 декларації з податку на прибуток «витрати на придбання товарів (робіт, послуг), крім визначених у 04.11» за 2 квартал 2010 року показників витрат на загальну суму 166666,67 грн.

Так, порядок складання декларації з податку на прибуток підприємств у звітному періоді (2 квартал 2010 року) був затверджений наказом ДПА України «Про затвердження форми декларації з податку на прибуток підприємства та Порядку її складання» від 29.03.2003 №143 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 08.04.2003 за №271/7592) (далі - Наказ №143).

Відповідно до положень пункту 3.1 вказаного Наказу зміна суми компенсації вартості товарів (робіт, послуг) відображається в рядку 05.1.

Встановлено, що позивачем не відображено показники вартості товару, повернутого ним за видатковою накладною від 02.04.2010 №ЭН-0000001 Товариству з обмеженою відповідальністю «Олімп-Агро» на суму 166666,67 грн., в рядку 05.1 декларації з податку на прибуток підприємства за 2 півріччя 2010 року, тому відповідач прийшов до висновку про завищення позивачем витрат і, як наслідок, заниження податку на прибуток.

Разом з тим, слід зазначити, що за правилами п. 86.10 ст. 86 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час здійснення перевірки) в акті перевірки зазначаються як факти заниження, так і факти завищення податкових зобов'язань платника.

Однак, відмовляючи у задоволенні позову, суди попередніх інстанцій не надали оцінку обґрунтуванню позовних вимог та доводів апеляційної скарги стосовно визначення відповідачем грошового зобов'язання з податку на прибуток з тих підстав, що в акті планової перевірки поряд із завищенням в декларації з податку на прибуток за I півріччя 2010 року витрат по рядку 04.1 на 166666,67 грн. податковим органом не відображено факт заниження позивачем витрат по рядку 04.2 на суму 246218,00 грн., що мало б мати наслідком зміну розміру об'єкта оподаткування.

Так, в силу пункту 5.9 ст. 5 Закону України «Про оприбуткування прибутку підприємств» платник податку веде податковий облік приросту (убутку) балансової вартості товарів (крім тих, що підлягають амортизації, та цінних паперів), сировини, матеріалів, комплектуючих виробів, напівфабрикатів, малоцінних предметів (далі - запасів) на складах, у незавершеному виробництві та залишках готової продукції, витрати на придбання та поліпшення (перетворення, зберігання) яких включаються до складу валових витрат згідно з цим Законом (за винятком тих, що отримані безкоштовно).

У разі коли балансова вартість таких запасів на кінець звітного періоду перевищує їх балансову вартість на початок того ж звітного періоду, різниця включається до складу валових доходів платника податку у такому звітному періоді.

У разі коли балансова вартість таких запасів на кінець звітного періоду є меншою за їх балансову вартість на початок того ж звітного періоду, різниця включається до складу валових витрат платника податку у такому звітному періоді.

У позовній заяві позивач посилався на те, що рядок декларації з податку на прибуток за півріччя 2010 року 04.2 «убуток балансової вартості запасів» ним занижено помилково на 246218,00 грн., тому завищення значення рядка 04.1 цієї декларації «витрати на придбання товарів (робіт, послуг), крім визначених у 04.11» внаслідок невиключення з його складу 166666,67 грн. (суми товарів, що повернуто), не призвело до заниження об'єкта оподаткування. Проте судами залишились недослідженими дані оборотно-сальдової відомості позивача за 2 квартал 2010 року, яка, до того ж, була використана й при проведенні перевірки контролюючим органом, та не встановлено які її показники були взяті до уваги при розрахунку приросту (убутку) балансової вартості запасів (додаток К1/1 до рядків 01.2, 01.5, 04.2, 04.10, 04.12 та 07 декларації), значення якого, в свою чергу, відображається у рядку 04.2 «убуток балансової вартості запасів» та має вплив на суму витрат, на які, для цілей визначення об'єкта оподаткування, зменшується сума скоригованого валового доходу звітного періоду.

Згідно із частинами першою-третьою статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій вказаним вимогам не відповідають, оскільки судами не з'ясовано обставини справи, що мають значення для правильного її вирішення.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 349 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.

За правилами пункту 1 частини другої статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.

Колегія суддів дійшла висновку про те, що судами першої та апеляційної інстанцій порушено принцип офіційного з'ясування всіх обставин справи, що призвело до ухвалення рішень, які не відповідають вимогам щодо законності і обґрунтованості, а тому такі рішення підлягають скасуванню, а справа відповідно до правил статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України - направленню на новий розгляд до суду першої інстанції.

Отже, для того, щоб перевірити правильність або хибність висновків податкового органу у даній справі, судами слід встановити, чи призвело зазначення позивачем у декларації за I півріччя 2010 року невідкорегованих валових витрат на суму повернення товару 166666,67 грн. до зменшення об'єкта оподаткування за вказаний період.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерком» задовольнити.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 04.07.2013 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 24.10.2013 у справі №816/3372/13-а скасувати, а справу направити до суду першої інстанції на новий розгляд.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

С.С. Пасічник

І.А. Васильєва

В.П. Юрченко,

Судді Верховного Суду