Справа № 1.380.2019.000845
Суддя: Сакалош Володимир Миколайович
Дата ухвалення: 2019-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №1.380.2019.000845
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2019 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого - судді Сакалоша В.М.,

за участю секретаря судового засідання Гулкевича В.О.,

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправним та скасування наказу, зобов'язання вчинити дії,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції у Львівській області, в якому просить суд:

-визнати наказ відповідача №4058 від 28.11.2018 про застосування дисциплінарного стягнення "зауваження" та зменшення щомісячної премії на 10% позивачу-працівнику Шевченківського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області протиправним та скасувати його;

-зобов'язати відповідача нарахувати позивачу щомісячну премію на 10% більшу, як компенсацію за незаконно зняту попередню премію.

Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що підставою для прийняття оскаржуваного наказу став висновок службового розслідування за фактом порушення службової дисципліни, згідно з яким при опитування нормативної бази членів СОГ Шевченківського ВП ГУ НП у Львівській області, що регламентує діяльність Національної поліції України, оперуповноважений ВКП Шевченківського ВП ГУ НП капітан поліції ОСОБА_1 проявив незадовільні знання ст. 46 Закону України «Про Національну поліцію» та наказу МВС № 70 від 01.02.2016 «Про затвердження Інструкції із заходів безпеки при поводженні зі зброєю». При цьому позивач стверджує, що службове розслідування призначено безпідставно і незаконно, та покликається на упередженість керівника ОСОБА_2, що за словами позивача, підтверджується тим, що останній перевірку знань перевіряв лише у позивача. Зазначає, що особи, які проводили службове розслідування не з'ясували причин і умов, що передували факту, що став причиною призначення службового розслідування, чи мало місце дисциплінарне правопорушення взагалі, наслідки дисциплінарного проступку (їх тяжкість), що настали у зв'язку з цим, наявність причинного зв'язку між неправомірними діяннями особи та їх наслідки, чи мало місце вчинення саме цією особою дисциплінарного проступку, наявність вини особи, ступеня вини особи, тощо. Позивач вважає, що під час службового розслідування не дотримано всебічного, повного та неупередженого розгляду всіх обставин справи, що призвело до неправильного висновку про наявність у діях позивача складу дисциплінарного проступку і як наслідок притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Позиція відповідача викладена у відзиві на позовну заяву, в якій заперечуючи позовні вимоги відповідач покликається на наступне. Зазначає, що відповідно до висновку службового розслідування від 30.10.2018, було встановлено, що при опитуванні нормативної бази членів СОГ Шевченківського ВП ГУНП у Львівській області, що регламентує діяльність Національної поліції України, оперуповноважений ВКП Шевченківського ВП ГУ НП капітан поліції ОСОБА_1 проявив незадовільні знання ст. 46 Закону України «Про Національну поліцію» та наказу № 70 від 01.02.2016 «Про затвердження Інструкції із заходів безпеки при поводженні зі зброєю», у результаті чого остатнього було не допущено до несення служби у складі СОГ Шевченківського ВП ГУНП. Стверджує, що такими діями оперуповноважений ВКП Шевченківського ВП ГУНП у Львівській капітан поліції ОСОБА_1 грубо порушив вимоги ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», вимоги Присяги працівника Національної поліції України, що виразилось у незадовільному знанні ст. 46 Закону «Про Національну поліцію» та наказу МВС № 70 від 01.02.2016 «Про затвердження Інструкції із заходів безпеки при поводженні зі зброєю».

Ухвалою суду від 27.02.2019 відкрито провадження у справі.

Ухвалою суду від 16.04.2019 у задоволенні клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду відмовлено.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на доводи позовної заяви, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Відповідач явку уповноваженого представника у судове засідання не забезпечив, був належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи.

На підставі долучених до матеріалів справи доказів суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що з березня 2017 позивач, капітан поліції, перебуває на посаді оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Шевченківського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області.

Наказом ГУ Національної поліції у Львівській області від 28.11.2018 №4058 «Про накладення дисциплінарного стягнення та зменшення щомісячної премії працівнику Шевченківського ВП ГУНП у Львівській області» на позивача накладено дисциплінарне стягнення у вигляді зауваження та зменшення щомісячної премії у розмірі 10% терміном на один місяць, за порушення службової дисципліни, зокрема, п.п.1,2 ст.18 Закону України «Про Національну поліцію», вимоги Присяги працівника Національної поліції України, що виразилось у незадовільному знанні ст. 46 Закону України «Про Національну поліцію» та наказу МВС № 70 від 01.02.2016 «Про затвердження Інструкції із заходів безпеки при поводженні зі зброєю».

Підставою для прийняття оспорюваного наказу слугував висновок службового розслідування від 30.10.2018. Висновком встановлено, що 09.10.2018 при опитуванні нормативної бази членів СОГ Шевченківського ВП ГУНП у Львівській області, що регламентує діяльність Національної поліції України, оперуповноважений ВКП Шевченківського ВП ГУ НП капітан поліції ОСОБА_1 проявив незадовільні знання ст. 46 Закону України «Про Національну поліцію» та наказу № 70 від 01.02.2016 «Про затвердження Інструкції із заходів безпеки при поводженні зі зброєю», у результаті чого остатнього було не допущено до несення служби у складі СОГ Шевченківського ВП ГУНП.

Позивач вважає, що службове розслідування призначено безпідставно та незаконно у зв'язку з неупередженим ставлення до нього начальника Шевченківського ВП ГУ НП ОСОБА_2, а обставини, викладені у висновку службового розслідування не відповідають дійсності, оскільки, за твердженням позивача, на усі поставлені запитання ОСОБА_1 відповідав, однак не цитував їх дослівно, також ОСОБА_1 вказав, що не можливо вивчити на пам'ять Закон України «Про Національну поліцію».

При прийнятті рішення суд керується такими правовими нормами.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року №580-VIII (далі - Закон №580-VIII).

Згідно статті 17 Закону №580-VIII, поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Стаття 18 Закону №580-VIII визначає основні обов'язки поліцейського. Зокрема, поліцейський зобов'язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов'язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов'язків, наказів керівництва; поважати і не порушувати прав і свобод людини.

Відповідно до пункту 1 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України 09.11.2016 року №1179, під час виконання службових обов'язків поліцейський повинен: неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов'язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами.

Частина перша статті 19 Закону №580-VIII визначає види відповідальності поліцейських. У разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом (частина друга статті 19 Закону №580-VIII ).

У свою чергу, відповідно до ст. 11 Дисциплінарним статутом Національної поліції України (далі - Дисциплінарний статут), затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» від 15 березня 2018 року № 2337-VIII, за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

У силу ч.1 ст. 12 Дисциплінарного статуту, дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов'язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Згідно зі ст.13 Дисциплінарного статуту, дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: !)зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

Відповідно до ст.14 Дисциплінарного статуту, службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об'єктивного з'ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

У разі надходження до органу поліції матеріалів про вчинення поліцейським адміністративного правопорушення, що складені в порядку, визначеному Кодексом України про адміністративні правопорушення, службове розслідування не призначається, а рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності приймається на підставі зазначених матеріалів.

Службове розслідування проводиться на засадах неупередженості та рівності всіх поліцейських перед законом незалежно від займаної посади, спеціального звання, наявних у них державних нагород та заслуг перед державою.

Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Пункт 1.2. Інструкція №230 визначає службове розслідування як комплекс заходів, які здійснюються у межах компетенції з метою уточнення причин і умов подій, що стали підставою для призначення службового розслідування, ступеня вини особи (осіб), якою (якими) вчинено дисциплінарний проступок, а також з'ясування інших обставин.

Підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин.

Якщо вину особи повністю доведено, начальник приймає рішення про її притягнення до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення. Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ.

Відповідно до частин першої, другої ст.94 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Згідно з пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» від 11.11.2015 року №88 (далі - постанова № 988), грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Підпунктом 2 пункту 4 Постанови №988 надано право керівникам органів, закладів та установ Національної поліції в межах затверджених для них асигнувань на грошове забезпечення здійснювати преміювання поліцейських відповідно до їх особистого внеску в загальний результат служби.

Відповідно до ст.94 Закону України «Про Національну поліцію», постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 року №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», з метою впорядкування структури та умов грошового забезпечення поліцейських та курсантів вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 року №260 затверджено порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МАС із специфічними умовами навчання (далі - Порядок №260).

Пунктом 12 розділу ІІ Порядку №260 визначено, що керівники органів поліції мають право преміювати поліцейських відповідно до особливостей проходження служби та особистого внеску поліцейського в загальні результати служби з урахуванням специфіки і особливостей виконання покладених на нього завдань та у межах асигнувань, затверджених на грошове забезпечення для утримання Національної поліції.

Розміри премії встановлюються за рішенням керівників органів поліції відповідно до затверджених ними положень про преміювання та наявного фонду грошового забезпечення.

Виплата премій поліцейським здійснюється за наказами керівників органів поліції.

У випадку допущення поліцейськими проступків, які впливають на розмір премії, до наказу вносяться відповідні зміни та проводиться перерахунок премії в наступному місяці.

Накази про преміювання поліцейських видаються до 25 числа кожного місяця на підставі списків начальників структурних підрозділів органу поліції, погоджених з фінансовим підрозділом у частині розміру фонду преміювання.

Виплата премії проводиться щомісяця в останній день місяця за поточний місяць разом з виплатою грошового забезпечення.

При прийнятті рішення суд виходить з наступних міркувань.

Відповідно до оскаржуваного наказу, у вину позивачу ставиться порушення службової дисципліни, зокрема, п.п.1,2 ст.18 Закону України «Про Національну поліцію», вимоги Присяги працівника Національної поліції України, що виразилось у незадовільному знанні ст. 46 Закону України «Про Національну поліцію» та наказу МВС № 70 від 01.02.2016 «Про затвердження Інструкції із заходів безпеки при поводженні зі зброєю».

Оцінюючи склад проступку, вчинення якого поставлено у вину позивачу, суд керується таким.

Суд зазначає, що підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності за порушення службової дисципліни є виключно фактичні дані, що свідчать про реальну наявність в діях особи ознак дисциплінарного проступку.

Натомість, в основу висновку службового розслідування за фактом порушення службової дисципліни оперуповноваженим ВКП Шевченківського ВП ГУ НП капітана поліції ОСОБА_1 від 30.10.2018 про порушення останнім п.п.1,2 ст.18 Закону України «Про Національну поліцію», вимоги Присяги працівника Національної поліції України покладено твердження Комісії про незадовільні знання позивача статті 46 Закону України «Про Національну поліцію» та наказу № 70 від 01.02.2016 «Про затвердження Інструкції із заходів безпеки при поводженні зі зброєю». При цьому ОСОБА_1 стверджує, що на усі поставлені запитання відповідав, однак не цитував їх дослівно.

Суд зауважує, що опитування ОСОБА_1 нормативної бази, що регламентує діяльність Національної поліції України, відбувалося в усній формі. Відтак, за відсутності письмово зафіксованих відповідей позивача на поставлені запитання, невідібрання пояснень присутніх при опитуванні нормативної бази осіб тощо, вищезгадане твердження відповідача про незадовільні знання позивача правових норм є лише оціночним судженням останнього і не може бути витлумачене як таке, що містить фактичні дані дисциплінарного проступку.

Разом з тим, суд враховує покликання позивача на те, що начальник Шевченківського ВП ГУ НП ОСОБА_2 перевірку знань перевіряв лише у нього, хоча на добове чергування у СОГ Шевченківського ВП заступило 10 осіб.

Вказане жодним чином відповідачем не спростоване та не заперечується.

За таких умов, у суду є підстави для сумніву у об'єктивності, безсторонності (неупередженості), добросовісності та дотриманні відповідачем принципу рівності при притягненні позивача до дисциплінарної відповідальності.

Так, принцип обґрунтованості рішення суб'єкта владних повноважень має на увазі, що рішення повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов'язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За встановлених обставин, суд доходить висновку, що критерії, встановлені ч.2 ст.2 КАС України, відповідачем в межах спірних правовідносин дотримані не були.

Завданням адміністративного судочинства, за приписами ч.1 ст. 2 КАС України, є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Закріплений у ч. 1 ст.9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

При цьому, всупереч встановленому ч. 1 ст. 77 КАС України обов'язку доказування, відповідач як суб'єкт владних повноважень не довів правомірності свого наказу про накладення на позивача дисциплінарного стягнення.

Натомість, факт наявності у позивача порушеного права знайшов своє підтвердження в ході судового розгляду.

Разом з тим, позовні вимоги щодо скасування наказу відповідача №4058 від 28.11.2018 в частині зменшення щомісячної премії на 10% терміном на один місяць та похідна вимога щодо зобов'язання відповідача нарахувати позивачу щомісячну премію на 10% більшу, як компенсацію за незаконно зняту попередню премію не підлягають задоволенню з огляду на те, що станом на дату розгляду справи наказ у цій частині вичерпав свою дію.

Відтак, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.244 КАС України, під час ухвалення рішення суд вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати. Суд зазначає, що оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, підстави для розподілу судових витрат згідно з ст.139 КАС України відсутні.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.244 КАС України, під час ухвалення рішення суд вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати. Суд зазначає, що оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, підстави для розподілу судових витрат згідно з ст.139 КАС України відсутні.

Керуючись ст.ст. 19, 22, 25, 72-77, 90, 241-246, 250, 263, п.п. 15.5 п. 15 розділу VII Перехідні положення КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати наказ Головного управління Національної поліції у Львівській області від 28.11.2018 №4058 «Про накладення дисциплінарного стягнення та зменшення щомісячної премії працівнику Шевченківського ВП ГУНП у Львівській області» протиправним та скасувати його в частині застосування дисциплінарного стягнення.

Розподіл судових витрат не здійснюється.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції через Львівський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 26.04.2019.

Суддя В.М. Сакалош