Справа № 1840/3718/18
Суддя: Лях О.П.
Дата ухвалення: 2019-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2019 р.Справа № 1840/3718/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Лях О.П.,

Суддів: Яковенка М.М. , Бегунца А.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення по справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 29.11.2018 (повний текст складено 29.11.2018, головуючий суддя І інстанції Глазько С.М., м.Суми) по справі № 1840/3718/18 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України в Сумській області, третя особа Головне управління Державної казначейської служби України у Сумській області, про визнання дій протиправними,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Сумській області, третя особа Головне управління державної казначейської служби України у Сумській області, в якому просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Сумській області щодо не підготування подання та не вчинення дій, передбачених пунктом 5 Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 03.09.2013 №787, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25.09.2013 за №1650/24182, щодо повернення коштів в розмірі 255,00 грн., сплачених за квитанцією від 13.03.2018 (код квитанції 1167-4028-7409-9927);

- зобовязати Головне управління національної поліції в Сумській області підготувати подання та вчинити дії, передбачені пунктом 5 Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 03.09.2013 №787, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25.09.2013 за №1650/24182, щодо повернення коштів в розмірі 255,00 грн., сплачених за квитанцією від 13.03.2018 (код квитанції 1167- 4028-7409-9927).

- стягнути з відповідача судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 704,80 грн., а також витрати повязані з наданням йому професійної правничої допомоги адвоката у розмірі 10000,00 грн.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 29.11.2018 відмовлено в задоволенні позовних вимог.

Не погодившись із даним рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій він просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти постанову, якою задовольнити позовні вимоги.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 10.04.19 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Сумського окружного адміністративного суду від 29.11.2018 по справі № 1840/3718/18 - без змін.

В подальшому, до Другого апеляційного адміністративного суду від ОСОБА_1 надійшла заява про ухвалення додаткового судового рішення по справі №1840/3718/18 щодо розподілу судових витрат, а саме витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 6800,00 грн., понесених позивачем під час розгляду в суді даної справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача стосовно обставин, необхідних для прийняття рішення судом апеляційної інстанції, дослідивши матеріали справи, перевіривши і обговоривши доводи заяви про ухвалення додаткового судового рішення, колегія суддів приходить до наступного.

Як свідчать матеріали справи, рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 29.11.2018 відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 10.04.19 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Сумського окружного адміністративного суду від 29.11.2018 по справі № 1840/3718/18 - без змін.

Положеннями ст.244 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що під час ухвалення рішення суд, зокрема, вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Відповідно до ч.ч.1, 3, 5 ст.143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

У випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.

Відповідно до ст.252 Кодексу адміністративного судочинства України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Про відмову в ухваленні додаткового рішення суд постановляє ухвалу.

Додаткове рішення або ухвала про відмову у прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені.

Відповідно до ст.132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов'язані із прибуттям до суду; 3) пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов'язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов'язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Згідно із ч.ч.1 та 2 до ст.134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката

Питання розподілу судових витрат врегульовано положеннями ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно із ч.ч.1, 3, 6 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

В той же час, відповідно до ч.2 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову суб'єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб'єкта владних повноважень, пов'язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Таким чином, судові витрати сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, підлягають відшкодуванню у випадку ухвалення судом рішення на її користь.

Як свідчать матеріали справи, ОСОБА_1 є позивачем у справі № 1840/3718/18.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 29.11.2018, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 10.04.19, відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1.

Таким чином, як судом першої інстанції, так і судом апеляційної інстанції прийнято рішення не на користь позивача - ОСОБА_1.

Крім того, суд апеляційної інстанції відмічає, що згідно із ч.ч.7 та 9 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов'язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов'язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Із матеріалів справи слідує, що позивачем особисто подано до суду першої інстанції (а.с.40) та суду апеляційної інстанції (а.с.87, 96) заяву про стягнення судових витрат, а саме: про розподіл понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу по договору від 01.08.2018, укладеному із адвокатом ОСОБА_2 (а.с.41, 88).

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, слід враховувати, що за змістом статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розподілу підлягають усі здійснені документально підтверджені судові витрати.

Відповідно до ст.16 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.

Порядок і умови надання правової допомоги, права й обов'язки адвокатів та інших фахівців у галузі права, які беруть участь в адміністративному процесі і надають правову допомогу, визначаються положеннями Кодексу адміністративного судочинства України та іншими законами.

Згідно із ч.ч.3-5 до ст.134 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Системний аналіз наведених вище норм права дає підстави вважати, що матеріали справи повинні містити докази на підтвердження виконаних об'ємів робіт, їх кількості та видів.

Окрім того, витрати на правову допомогу відшкодовуються лише в тому випадку, якщо правова допомога реально надавалася у справі тими особами, які одержали за це плату, та їх сплата підтверджується відповідними фінансовими документами.

На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг, акти виконаних або отриманих послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Даний висновок узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 21 березня 2018 року у справі 815/4300/17, від 11 квітня 2018 року у справі 814/698/16.

Крім того, до суду необхідно надати і детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги разом із відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена, а також із доказами, які підтверджують здійснення відповідних витрат (у разі понесення таких).

При цьому, недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам.

До складу витрат включаються лише фактично сплачені стороною або її представником витрати.

Таким чином, судові витрати, в тому числі витрати на правову допомогу, повинні бути пов'язані тільки з розглядом конкретної адміністративної справи, що розглядається судом, і за надання правової допомоги за визначених законом обставин: у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді

Колегія суддів звертає увагу, що на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції позивачем надано до суду наступні документи: копію договору про надання правової допомоги від 01.08.2018, копію акта приймання-передачі наданих послуг від 06.11.2018, копію прибуткового касового ордеру від 06.11.2018 про оплату 10000,00 грн. та копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю. (а.с.41-44)

До суду апеляційної інстанції позивачем надано до суду наступні документи: копію договору про надання правової допомоги від 01.08.2018, копію акта приймання-передачі наданих послуг від 29.03.2019, копію прибуткового касового ордеру від 29.03.2019 про оплату 25500,00 грн., копію акта приймання-передачі наданих послуг від 15.04.2019, копію прибуткового касового ордеру від 15.04.2019 про оплату 6800,00 грн. (а.с.88-90, 106-107)

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що в підтвердження здійсненної правової допомоги, необхідно долучати й розрахунок погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги, та може міститися у акті приймання-передачі послуг за договором.

Розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на: участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо.

Аналогічний висновок висловив Верховний Суд в постанові від 01 жовтня 2018 року у справі №569/17904/17.

Позивачем не надано розрахунку гонорару адвоката, а отже суд не має можливості встановити вартість години за певний вид послуги та час витрачений на виконання окремих послуг.

Додатково колегія суддів звертає увагу, що ОСОБА_1 просить суд апеляційної інстанції стягнути із відповідача на його користь лише суму витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 6800,00 грн., понесених позивачем під час розгляду в суді даної справи.

При цьому позивач не наводить жодних доводів про необхідність стягнення інших витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 35500,00 грн.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що до матеріалів справи не долучено оригіналів документів про оплату позивачем таких витрат на правничу допомогу.

Інших доказів (квитанцій, платіжних доручень тощо) про здійснення позивачем оплати за вказаним договором про надання правової допомоги до суду не надано.

Додатково колегія суддів звертає увагу, що із наданих позивачем документів не можливо однозначно встановити співмірність обсягу наданих/отриманих послуг (виконаних робіт) із їх вартістю, що сплачена позивачем.

За таких обставин колегія суддів не вбачає підстав для задоволення вимог заяви про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку про відмову в ухваленні додаткового судового рішення.

Керуючись ст.ст.132, 139, 241-244, 250, 252, 308, 310, 315, 321, 322, 325, 327-329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення по справі № 1840/3718/18 залишити без задоволення.

Ухвала суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст ухвали складено 24 квітня 2019 року.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_3
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_4 ОСОБА_5