Справа № 0540/5313/18-а
Суддя: Гаврищук Тетяна Григорівна
Дата ухвалення: 2019-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2019 року справа №0540/5313/18-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючогосудді: ОСОБА_1

суддів: Блохіна А.А.

ОСОБА_2

за участю секретаря судового засідання Кобець О.А.

за участю сторін по справі:

позивач: ОСОБА_3, ОСОБА_4

відповідач: ОСОБА_5 (за довіреністю)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькі області на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду (суддя Михайлик А.С.) від 19 лютого 2019 року (повний текст складено 21 лютого 2019 року у м.Словянську) у справі № 0540/5313/18-а за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, поданого в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_6 до Головного управління Державної міграційної служби України у Донецькій області в особі Слов'янського міського відділу Головного управління Державної міграційної служби України у Донецькій області про визнання дій протиправними, зобовязання вчинити певні дії-,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду першої інстанції з позовом до Головного управління Державної міграційної служби України у Донецькій області в особі Слов'янського міського відділу Головного управління Державної міграційної служби України у Донецькій області про визнання протиправними дій щодо неоформлення паспорту неповнолітньому на імя ОСОБА_6 у формі паспортної книжечки, що передбачено Положенням про паспорт громадянина України, затвердженим Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року № 2503-ХІІ; зобовязання оформити та видати бланк паспорту на імя ОСОБА_6 у формі паспортної книжечки з проставленою відміткою місця проживання без використання цифрового ідентифікатора особи та автоматизованої обробки його персональних даних; зобовязання вести паспортний облік відносно ОСОБА_6 за раніше встановленим форматом за ПІБ, роком народження та місцем реєстрації, без використання будь-якого цифрового ідентифікатора особи (у т.ч. за серією та номером паспорту), без внесення інформації про неї до Єдиного демографічного реєстру чи будь-яких баз даних і реєстрів та без автоматизованої обробки його персональних даних.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2018 року, залишеного без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 05 лютого 2019 року, позовні вимоги задоволено частково, визнано протиправними дії щодо неоформлення паспорту на імя ОСОБА_6 у формі паспортної книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року № 2503-ХІІ; зобовязано оформити та видати бланк паспорту на імя ОСОБА_6 у формі паспортної книжечки, відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року № 2503-ХІІ. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Головним управлінням Державної міграційної служби України в Донецькі області до суду першої інстанції подано заяву про розяснення судового рішення Донецького окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2018 року. В обґрунтування зазначеної заяви відповідач посилається на те, що зазначене рішення є незрозумілим та потребує розяснення, оскільки відсутній механізм реалізації Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-ХІІ, а Порядок оформлення і видачі паспорта громадянина України, затверджений наказом МВС від 13.04.2012 № 320, втратив чинність.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 19 лютого 2019 року в задоволенні заяви про розяснення судового рішення відмовлено.

Відповідачем подана апеляційна скарга, в якій він просить скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу, в якій розяснити виконання судового рішення в частині зобовязання ГУ ДМС у Донецькій області оформити та видати бланк паспорту на імя ОСОБА_6 у формі паспортної книжечки відповідно до Положення №2503-ХІІ.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права. Відповідач вважає, що судом першої інстанції не прийнято до уваги, що на теперішній час відсутня процедура, механізм та правове врегулювання порядку видачі паспорта громадянина України у формі книжечки, відповідно до Положення №2503-ХІІ. Відповідач зазначив, що не зрозумілим аспектом під час виконання судового рішення в частині зобовязання оформити та видати бланк паспорту на імя ОСОБА_6 у формі паспортної книжечки відповідно до Положення №2503-ХІІ, саме буде втрата чинності Порядка оформлення і видачі паспорта громадянина України, що встановлював зразки печаток, штампів і бланків документів, які застосовувалися для виконання Положення №2503-ХІІ, затверджений наказом МВС від 13.04.2012 року №320 на підставі наказу МВС №161 від 01.03.2018 року, зареєстрований в Міністерстві юстиції України від 22.03.2018 року за №352/31804, що потягне за собою високу ймовірність неправильного виконання внаслідок неясності резолютивної частини рішення щодо механізму його виконання.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивачів, представника відповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Частинами 2 та 3 статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до частин 1, 2 статті 254 КАС України за заявою учасника справи, державного виконавця суд роз'яснює ухвалене ним судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення, шляхом постановлення ухвали. Подання заяви про роз'яснення судового рішення допускається, якщо воно ще не виконано або не закінчився строк, протягом якого судове рішення може бути подане для примусового виконання.

Аналіз наведеної норми дозволяє дійти висновку про те, що роз'яснення судового рішення зумовлено його нечіткістю за змістом, коли воно є неясним та незрозумілим для осіб, стосовно яких воно ухвалене, так і для тих, що будуть здійснювати його виконання. Тобто, це стосується випадків, коли судом недотримані вимоги ясності, визначеності рішення. Невизначеність судового рішення означає, що таке рішення містить положення, які викликають суперечки щодо його розуміння та під час його виконання.

Зрозумілість судового рішення полягає в логічному, чіткому, переконливому викладенні змісту рішення. Чіткість викладення передбачає, зокрема, що: терміни, вжиті у судовому рішенні, відповідають тому змісту, який вони мають за законодавством України; такі терміни чітко співвідповідають з поняттями, які вони позначають; текст правової норми, застосованої судом, відтворюється без перефразування і при цьому зрозуміло, де наводиться правова норма, а де суд дає своє тлумачення її змісту.

Отже, в ухвалі про роз'яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не змінюючи при цьому суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. При цьому суд, роз'яснюючи рішення, не вправі вносити будь-які зміни в існуюче рішення.

Крім того, роз'яснення полягає в тому, що суд не повинен давати відповідь на нові вимоги або на невирішені вимоги, він лише пояснює положення постановленого ним рішенням, які нечітко сформульовані, або є незрозумілими для заінтересованих осіб.

Із змісту заяви про роз'яснення рішення вбачається, що відповідач по суті просить не роз'яснити резолютивну частину судового рішення, яка має зобов'язальний характер, а лише зазначає про відсутність правових норм, на підставі яких необхідно його виконати. Фактично відповідач у заяві просить роз'яснити спосіб та порядок виконання судового рішення, тобто вирішити питання, які не стосуються роз'яснення судового рішення в розумінні ст. 254 КАС України.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правомірно відмовлено у задоволенні заяви про роз'яснення рішення від 18 жовтня 2018 року у цій справі, оскільки судове рішення є чітким, зрозумілим та належним чином вмотивованим з посиланням на відповідні норми чинного законодавства України.

Судова колегія дійшла висновку про те, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні, а тому відхиляє апеляційну скаргу і залишає судове рішення без змін.

Керуючись статтями 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькі області на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 19 лютого 2019 року у справі № 0540/5313/18-а - залишити без задоволення.

Ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 19 лютого 2019 року у справі № 0540/5313/18-а - залишити без змін.

Вступна та резолютивна частина постанови прийнята у нарадчій кімнаті та проголошена у судовому засіданні 24 квітня 2019 року.

Постанова у повному обсязі складена у нарадчій кімнаті 24 квітня 2019 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з 24 квітня 2019 року та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Т.Г. Гаврищук

Судді: А.А. Блохін

ОСОБА_2