Справа № 800/304/17
Суддя: Мороз Л.Л.
Дата ухвалення: 2019-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

22 квітня 2019 року

Київ

справа №800/304/17

адміністративне провадження №П/9901/182/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді - Мороз Л.Л.,

суддів: Берназюка Я.О., Гімона М.М., Гриціва М.І., Коваленко Н.В.,

за участю:

секретаря судового засідання - Коцюрби В.М.

представника позивача - Мацка В.В.

представника Президента України - Гуцала Д.С.

представника Вищої кваліфікаційної комісії суддів України - Таркаєвої О.С.

представника Вищої ради правосуддя - Русакової І.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження в режимі відеоконференції справу №800/304/17

за позовною заявою ОСОБА_5 до Президента України - Порошенка Петра Олексійовича, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Вищої ради правосуддя про визнання протиправною бездіяльності, зобов'язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди,-

в с т а н о в и в :

У липні 2017 року ОСОБА_5 звернулась до Вищого адміністративного суду України з позовом про визнання протиправною бездіяльності, зобов'язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначала, що вона є кандидатом на посаду судді Луганського окружного адміністративного суду та процедуру добору на посаду судді пройшла у 2012 році. Рішенням ВККС від 19 серпня 2015 року отримала рекомендацію про призначення на посаду судді Луганського окружного адміністративного суду. Рішенням Вищої ради юстиції (далі - ВРЮ) від 26травня 2016 року №1014/0/15-16 внесено подання Президентові України про її призначення на посаду судді.

Проте, 30 вересня 2016 року набув чинності Закон України від 2 червня 2016 року №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» (далі- Закон № 1402-VIII), яким змінено підхід до формування суддівського корпусу. Відповідно до абзацу другого пункту 4 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» якого матеріали та подання ВРЮ про призначення суддів строком на п'ять років, не розглянуті до дня набрання чинності цим Законом, повертаються до ВРП (яка є правонаступником ВРЮ) для вирішення питання про призначення суддів на посади відповідно до Конституції України з урахуванням внесених цим Законом змін.

У зв'язку з наведеним, подання щодо неї Адміністрацією Президента України було повернуто до ВРЮ, а в подальшому - до ВККС.

Вважаючи, що Президент України допустив зволікання щодо невидання указу про призначення її строком на п'ять років на посаду судді вперше, позивач просить:

- визнати протиправною бездіяльність Президента України щодо непризначення ОСОБА_5 на посаду судді Луганського окружного адміністративного суду;

- зобов'язати ВККС направити до ВРП рекомендацію та матеріали про її призначення на посаду судді Луганського окружного адміністративного суду;

- зобов'язати ВРП внести відповідне подання про її призначення на посаду судді Луганського окружного адміністративного суду відповідно до Конституції України з урахуванням змін, внесених Законом України від 2 червня 2016 року № 1401-VIII «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» (далі - Закон № 1401-VIII);

- зобов'язати Президента України видати указ про призначення ОСОБА_5 на посаду судді Луганського окружного адміністративного суду;

- стягнути з відповідачів 150 тис. грн. моральної шкоди.

У жовтні 2017 року представник позивача - адвокат Мацко В. В. подав клопотання про поновлення процесуального строку для звернення до суду, поважність пропуску цього строку обґрунтовував тим, що предметом оскарження є певна бездіяльність Президента України щодо невиконання обов'язків стосовно підписання документів. Вказував, що поважність причин пропуску процесуальних строків - це сукупність об'єктивних обставин, які вплинули на фактичне звернення до суду із позовом, а саме: перебування позивача у декретній відпустці по догляду за двома малолітніми дітьми; виховання однієї дитини, яка має інвалідність та потребує постійного догляду і певних матеріальних витрат; намагання в досудовому порядку врегулювати спір шляхом постійного звернення до органів державної влади, в компетенції яких було прийняття чи неприйняття відповідного рішення.

31 січня 2018 року представником Президента України подано клопотання про залишення позовної заяви без розгляду на підставі статей 123, 240 Кодексу адміністративного судочинства України. На обґрунтування вказаного клопотання відповідач зазначив про подання ОСОБА_5 цього позову з пропуском місячного строку, оскільки про можливе порушення своїх прав позивачмав дізнатись із набуттям чинності Законом №1401-VІІІ та Законом № 1402-VІІІ.

Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду ухвалою від 19 березня 2018 року адміністративний позов ОСОБА_5 залишив без розгляду з підстав пропуску місячного строку звернення до суду.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 4 жовтня 2018 року задоволено апеляційну скаргу представника позивача. Ухвалу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 19 березня 2018 року - скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвалою судді Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 12 грудня 2018 року справу прийнято до свого провадження.

В судовому засіданні представник Президента України заявив клопотання про залишення позову без розгляду. Свої вимоги обґрунтовує тим, що позивач мала дізнатись про порушення на її думку прав з моменту позбавлення Глави Держави повноважень здійснювати призначення суддів строком на п'ять років, тобто 30.09.2016. Вказує про відсутність у позивача поважних причин пропуску строку звернення до суду та відсутність об'єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо звернення до суду у строк, встановлений процесуальним законом.

Колегія суддів, заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення заявленого клопотання з огляду на таке.

За частиною першою, абзацом першим частини другої, частиною третьою статті 99 КАС України (у редакції, чинній на час подання позовної заяви) адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Згідно з частиною першою статті 100 КАС України (у вказаній вище редакції) адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Наведене узгоджується з положеннями статей 122, 123 чинного КАС України.

Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

Встановлення процесуальних строків законом та судом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС певних процесуальних дій.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Отже, початок перебігу строків звернення до суду починається з часу, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Суд звертає увагу, що поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані ті обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов'язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Так, з матеріалів справи вбачається, що 25 травня 2016 року ВРЮ рішенням №1014/1/15-16 внесла подання Президентові України про призначення ОСОБА_5 на посаду судді Луганського окружного адміністративного суду строком на п'ять років, проте у зв'язку з набранням чинності 30 вересня 2016 року Законом № 1402-VIII подання щодо неї Адміністрацією Президента України було повернуто до ВРЮ, а в подальшому - до ВККС.

На запит ОСОБА_5 від 27 грудня 2016 року Адміністрація Президента листом від 10 січня 2017 року № 12-09/62 повідомила позивача, що всі документи були направлені до ВРЮ.

Не погоджуючись із такими діями відповідачів ОСОБА_5 9 лютого 2017 року звернулась до Вищого адміністративного суду України з позовною заявою (справа №800/56/17) до Президента України, ВРП про визнання бездіяльності неправомірною, зобов'язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди.

Проте, ухвалою судді від 13 лютого 2017 року її позовну заяву було залишено без руху у зв'язку з несплатою судового збору та встановлено строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків.

На виконання вимог ухвали суду позивач подала клопотання про звільнення її від сплати судового збору, яке обґрунтувала перебуванням у декретній відпустці по догляду за двома дітьми (двійня), одна з яких є дитиною-інвалідом. До клопотання надала копії довідки управління праці та соціального захисту населення Деснянської у м. Чернігові ради, довідки про склад сім'ї, свідоцтва про народження дітей та висновку ЦЛКК дитячої поліклініки № 1 Чернігівської міської ради.

Однак, ухвалою від 17 квітня 2017 року суд повернув позовну заяву позивачу.

Отримавши ухвалу про повернення позовної заяви від 17.04.2017, ОСОБА_5 повторно реалізувала своє право на звернення до суду та звернулась із зазначеним позовом 25.07.2017.

Враховуючи висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені в постанові від 4 жовтня 2018 року у даній справі, колегія суддів вважає переконливими і такими, що ґрунтуються на доказах, посилання представинка позивача, що перебування ОСОБА_5 у декретній відпустці по догляду за двома дітьми (двійня), одна з яких є дитиною-інвалідом, а також намагання врегулювати спір у досудовому порядку, є поважними причинами пропуску строку звернення до суду .

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що ОСОБА_5 вчиняла всі необхідні дії, які свідчать про бажання реалізації її процесуальних прав з метою їх захисту та вирішення справи щодо її спору, а тому вважає необґрунтованими доводи представника Президента України про наявність підстав для залишення позову без розгляду.

Керуючись статтями 122, 123, 240, 241, 266 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання представника Президента України Порошенка Петра Олексійовича про залишення позову без розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

...........................

...........................

Л.Л. Мороз

Я.О. Берназюк

М.М. Гімон

М.І. Грицiв

Н.В. Коваленко ,

Судді Верховного Суду