Справа № 140/79/19
Суддя: Старунський Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2019-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2019 рокуЛьвів№ 857/2748/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Старунського Д.М.,

суддів Багрія В.М., Рибачука А.І.,

за участю секретаря судового засідання Пильо І. І.,

розглянувши у судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 16 січня 2019 року про відмову у відкритті провадження у справі № 140/79/19 (ухвала постановлена в м. Луцьку, суддею Волдінер Ф.А.) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до судді Луцького міськрайонного суду Волинської області Гриня О.М. про визнання протиправними окремих положень рішення суду, зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 15.01.2019 звернулася в суд із адміністративним позовом до судді Луцького міськрайонного суду Волинської області Гриня О.М., в якому просила визнати протиправним положення рішення судді Гриня О. М. від 13.10.2016, вказані у даній позовній заяві та зобовязати суддю внести наступні зміни в рішення про стягнення аліментів та виконавчий лист у справі №161/10251/16-ц від 26.10.2016: стягнути з ОСОБА_2, 1988 р. н., в користь ОСОБА_1 на утримання двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3, 24.04.2010 р. н., ОСОБА_4, 01.07.2012 р. н., аліменти в розмірі 1/3 частини від реальних доходів відповідача щомісячно до досягнення ОСОБА_3 неповноліття, 1/4 частини від реальних доходів щомісячно до досягнення ОСОБА_4 повноліття, що в грошовій і (або) натуральній формі дорівнює прожитковому мінімуму на кожну дитину відповідного віку, який встановлено Державним бюджетом України, починаючи з 15.10.2014; стягнути кошти із судді Луцького міськрайонного суду Волинської області Гриня О. М. для відшкодування моральної шкоди, заподіяної протиправним рішенням, в розмірі 10 000 грн.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 16 січня 2019 року відмовлено у відкритті провадження у даній справі.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та справу направити до суду першої інстанції на новий розгляд.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що згідно вимог КАС України, професійна діяльність судді Гриня О.М. є публічною службою, відтак вважає, що її позовну заяву необхідно розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Відповідач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу.

Сторони в судове засідання не прибули, про дату, час і місце апеляційного розгляду були повідомлені належним чином, а саме повістками-повідомленнями, направленими на адреси сторін, тому колегія суддів, у відповідності до ч. 2 ст. 313 КАС України, вважає за можливе розглядати справу за їх відсутності.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши підстави для апеляційного перегляду відповідно до доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відмовляючи у відкритті провадження у даній справі суд першої інстанції виходив з того, що така не належить розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно частини 1 статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема:

1) спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження;

2) спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби;

3) спорах між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень;

4) спорах, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів;

5) за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб'єкту законом;

6) спорах щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму;

7) спорах фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації;

8) спорах щодо вилучення або примусового відчуження майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності;

9) спорах щодо оскарження рішень атестаційних, конкурсних, медико-соціальних експертних комісій та інших подібних органів, рішення яких є обов'язковими для органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших осіб;

10) спорах щодо формування складу державних органів, органів місцевого самоврядування, обрання, призначення, звільнення їх посадових осіб;

11) спорах фізичних чи юридичних осіб щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності замовника у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України «Про особливості здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для гарантованого забезпечення потреб оборони», за винятком спорів, пов'язаних із укладенням договору з переможцем переговорної процедури закупівлі, а також зміною, розірванням і виконанням договорів про закупівлю;

12) спорах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів охорони державного кордону у справах про правопорушення, передбачені Законом України «Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень».

Обов'язковою умовою для віднесення справи до адміністративної юрисдикції є публічно-правовий характер спору.

Пунктом 2 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що публічно-правовий спір спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у звязку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобовязує надавати такі послуги виключно субєкта владних повноважень, і спір виник у звязку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є субєктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у звязку із порушенням її прав у такому процесі з боку субєкта владних повноважень або іншої особи.

Як видно з поданої ОСОБА_1 позовної заяви, позивач не погоджується з окремими положеннями рішення, постановленого суддею Луцького міськрайонного суду Гринь О.М. під час розгляду цивільної справи №161/10251/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Питання оскарження та скасування рішень суду загальної юрисдикції врегульовано нормами Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до пункту 1 частини 1 Цивільного процесуального кодексу України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції зазначає, що суди та судді при розгляді ними цивільних, господарських, кримінальних, адміністративних справ та справ про адміністративні правопорушення не є суб'єктами владних повноважень, які здійснюють владні управлінські функції, і не можуть бути відповідачами у справах про оскарження їх рішень, дій чи бездіяльності, вчинених у зв'язку з розглядом судових справ.

Тобто дії суду (судді), вчинені при виконанні ним своїх обов'язків щодо здійснення правосуддя (самостійного виду державної діяльності, яка здійснюється шляхом розгляду і вирішення у судових засіданнях в особливій, встановленій законом, процесуальній формі адміністративних, цивільних, кримінальних та інших справ), є не управлінськими, а процесуальними, і оскаржуються у порядку, визначеному процесуальними законами.

Відтак, скарги на дії чи бездіяльність суддів при розгляді ними цивільних, господарських, кримінальних та адміністративних справ, справ про адміністративні правопорушення мають розглядатися в порядку, визначеному відповідно до процесуального законодавства.

Чинним законодавством України не передбачено можливості скасування судових рішень у випадку незгоди з такими рішеннями шляхом подачі окремого позову до суду будь-якої юрисдикції, а лише і виключно в порядку апеляційного (касаційного) оскарження відповідного рішення суду за правилами того судочинства, за якими було постановлено судове рішення, яке оскаржується.

Таким чином, юрисдикція адміністративних судів не поширюється на справи про оскарження сторонами рішень у цивільних справах.

Враховуючи те, що даний спір виник у зв'язку з незгодою ОСОБА_1 із рішенням судді Луцького міськрайонного суду у цивільній справі, суд апеляційної інстанції погоджується із думкою судді першої інстанції про те, що на таку справу не поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З огляду на викладене, суд першої інстанції постановив рішення з дотриманням норм процесуального права, в звязку з чим апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження у справі без змін.

Керуючись статтями 243, 308, 310, 313, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 16 січня 2019 року про відмову у відкритті провадження у справі № 140/79/19 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя ОСОБА_5
судді ОСОБА_6
ОСОБА_7
Повне судове рішення складено 23.04.2019