Справа № 2340/4394/18
Суддя: Ісаєнко Юлія Анатоліївна
Дата ухвалення: 2019-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2340/4394/18 Суддя (судді) першої інстанції: С.О. Кульчицький
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 квітня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Ісаєнко Ю.А.,

суддів: Лічевецького І.О., Земляної Г.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 14.02.2019 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Міністерства оборони України про:

- визнання протиправним і скасування рішення (п. 22 протоколу № 37 від 06.04.2018) про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги, як інваліду ІІ групи, що настала внаслідок травми пов`язаної із захистом Батьківщини в розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, з урахуванням раніше виплаченої суми, у відповідності до ст. 16 Закону України Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей та Порядку, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975;

- зобов`язання призначити та виплатити одноразову грошову допомогу як інваліду ІІ групи, що настала внаслідок травми пов`язаної із захистом Батьківщини в розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, з урахуванням раніше виплаченої суми, у відповідності до ст. 16 Закону України Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей та Порядку, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 14.02.2019 в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, апелянтом подано апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та задовольнити позов.

Доводи апелянта, зокрема, обґрунтовані тим, що суд першої неповно встановив обставини справи, його висновки не ґрунтуються на положеннях закону, оскільки ОСОБА_1 має право на отримання одноразової грошової допомоги в розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 01 січня календарного року.

Справа розглянута у порядку письмового провадження відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Згідно з ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 у період з 04.04.2011 по 22.06.2016 проходив військову службу у Збройних Силах України. Наказом військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 №170 від 22.06.2016 ОСОБА_1 , водія відділення забезпечення Тальнівського районного військового комісаріату Черкаської області оперативного командування Північ, звільнено з військової служби у запас за пп. б ч. 6 (за станом здоров`я) ст. 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу.

Відповідно до довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках застрахованого від 19.01.2016 Серія ЖИА № 000775, позивачу встановлено втрату професійної працездатності у розмірі 15 % у зв`язку із пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини від 19.10.2015 на підставі акта оглдяу МСЕК № 145/5 від 19.01.2016.

На підставі вказаної довідки у зв`язку із встановленням 15 % втрати працездатності у відповідності до рішення засіданням комісії з розгляду питань, пов`язаних з призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби Міністерства оборони України, оформленим протоколом від 25.03.2016 № 18, яке затверджено Міністром оборони України 29.03.2016 згідно з наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 позивачу призначено та виплачено одноразову грошову допомогу у сумі 14 469 грн 00 коп.

Кошти в сумі 14 469 грн. зараховані на картковий рахунок позивача 05.04.2016, що підтверджується відомістю №102 від 05.04.2016 на виплату одноразової грошової допомоги військовослужбовцям.

Відповідно до виписки з акта огляду МСЕК до довідки серії 12 ААА №530673 від 26.07.2016 під час проведення первинного огляду позивачеві 20.07.2016 встановлено до 01.08.2019 ІІІ групу інвалідності, яка пов`язана із захистом Батьківщини.

Надалі, в зв`язку з встановленням позивачу ІІІ групи інвалідності, на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 позивачу була виплачена одноразова грошова допомога в сумі 217 500 грн 00 коп.

05.03.2018 позивачу було проведено повторний огляд МСЕК та за результатами огляду встановлено ІІ групу інвалідності у зв`язку з захворюванням, пов`язаним із захистом Батьківщини. Групу інвалідності встановлено безтерміново з 02.03.2018.

У зв`язку з встановленням (зміною) іншої групи інвалідності позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_3 з заявою щодо отримання доплати до одноразової грошової допомоги.

06.04.2018 комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги прийнято рішення, яке оформлене протоколом від 06.04.2018 № 37, про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 у зв`язку з тим, що згідно з ч. 4 статті 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та пункту 8 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, у разі зміни групи інвалідності доплата до одноразової грошової допомоги здійснюється за умови, якщо зміна відбулася протягом двох років після первинного встановлення інвалідності, а позивачу групу інвалідності змінено понад дворічний термін після встановлення ступеня втрати працездатності.

Вважаючи, що відповідачем порушене право на соціальний захист та отримання належної грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності саме ІІ групи, яка настала внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні позовних вимог, виходив з того, що оскільки, на момент виникнення спірних правовідносин, строки реалізації права на одноразову грошову допомогу законодавством передбачено та чітко регламентовано, та позивач вже двічі скористався цим правом (у зв`язку із встановленням ступеня втрати працездатності та у зв`язку із встановленням ІІІ групи інвалідності), то позивач не має права на отримання вказаної допомоги без обмеження дворічним терміном після встановлення ступеня втрати працездатності.

Колегія суддів погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Приписами ч. 1 ст. 3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що останній поширюється зокрема, на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісті.

Одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання (ч. 1 статті 16 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців»).

Згідно з п.5 ч.2 статті 16 цього Закону одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним військової служби, або встановлення особі, звільненій з військової служби, інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби чи після закінчення тримісячного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження зазначеної служби.

Крім того, пунктом 6 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою КМУ від 25 грудня 2013 року № 975 передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується: військовослужбовцю, інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин, у розмірі: 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності ІI групи.

Пунктом 3 цього ж Порядку визначено, що днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності є дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Відповідно до ч. 2, 4 статті 16-3 Закону у випадках, передбачених підпунктами 4-9 пункту 2 статті 16 цього Закону, одноразова грошова допомога призначається і виплачується відповідним військовослужбовцям, військовозобов`язаним або резервістам.

Якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному та резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Згідно п.8 Порядку №975 якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Суд першої інстанції вірно вказав, що згідно із Законом № 1774-VIII від 06.12.2016 ч. 4 вказаної статті було доповнено п. 2, яким встановлено, що у разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із змінами, що відбулися, не здійснюється.

Відтак, враховуючи, що в результаті визначення 19.01.2016 позивачу 15% втрати професійної працездатності та встановлення 20.07.2016 позивачу ІІІ групи інвалідності та здійснення відповідних виплат, колегія суддів вказує, що встановлення 02.03.2018 ІІ групи інвалідності відбулось понад дворічний термін, а отже підстави для задоволення позову відсутні.

Вірно зауважено судом першої інстанції, що Закон № 1774-VIII набув чинності з 01 січня 2017 року. Тобто, і станом на 05.03.2018 - час проходження повторного огляду МСЕК, і станом на 06.04.2018 - час відмови позивачу у призначенні грошової допомоги відповідачем, норма, на яку посилався відповідач як на підставу прийняття свого рішення набула чинності та діяла. В контексті наведеного, законодавство допускає можливість виплати грошової допомоги у разі встановлення військовослужбовцю вищої групи інвалідності чи вищого ступеня втрати працездатності, однак право на отримання такої допомоги обмежено дворічним строком з моменту первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності.

В контексті наведеного, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок, що рішення відповідача про відмову в призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги позивачу є правомірним, а тому відсутні правові підстави для зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу, як інваліду ІІ групи, з урахуванням виплаченої раніше суми одноразової грошової допомоги.

Колегія суддів наголошує на тому, що оскільки зміна групи інвалідності відбулось після спливу дворічного строку з дня встановлення ступеня втрати професійної працездатності, визначеного пунктом 4 статті 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та пункту 8 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975, рішення відповідача щодо відмови у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги позивачу є правомірним, а тому відсутні правові підстави для зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу, як інваліду ІІ групи.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у справі № 750/5074/17 від 26 червня 2018 року.

Імперативними приписами ч. 5 ст. 242 КАС України передбачено, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Колегія суддів критично оцінює доводи апелянта з посиланням на правову позицію Верховного Суду, висловлену в судових рішеннях у справах № 295/3091/17 та № 760/11440/17, оскільки обставини вказаних справ відрізняються від обставин справи, яка розглядається.

Крім того, такі посилання спростовуються вищевикладеними аргументами суду.

Стосовно інших посилань апеляційної скарги, то колегія суддів критично оцінює такі з огляду на їх необґрунтованість, та зазначає, що згідно п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін.

Керуючись статтями 242, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 14.02.2019 без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Суддя-доповідач Ю.А. Ісаєнко

Суддя Г.В. Земляна

Суддя І.О. Лічевецький