Справа № 826/2387/18
Суддя: Ханова Р.Ф.
Дата ухвалення: 2019-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

Київ

23 квітня 2019 року

справа №826/2387/18

адміністративне провадження №К/9901/4297/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Ханової Р.Ф.(суддя-доповідач),

суддів: Гончарової І.А., Пасічник С.С.,

при секретарі судового засідання Статілко Ю.Д.

за участю представників

позивача - Володька С.С. за Ордером серії КС № 554366 від 28 березня 2019 року

відповідача - Шпіні В.І. за довіреністю від 03 квітня 2019 року №1258/26-15-10-03-13

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Головного управління ДФС у м. Києві

на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 червня 2018 року у складі судді Смолія І.В.

та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 07 лютого 2019 року у складі суддів Кузьменка В.В., Василенка Я.М., Шурка О.І.

у справі №826/2387/18

за позовом Комунального підприємства «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Дарницького району» м. Києва

до Головного управління ДФС у м. Києві

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 04 жовтня 2017 року №2, № 2,

У С Т А Н О В И В :

У лютому 2018 року Комунальне підприємство «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Дарницького району» м. Києва (далі - Підприємство, платник податків, позивач у справі) звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління ДФС України у м. Києві (далі - податковий орган, відповідач у справі) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 04 жовтня 2017 року №2 про збільшення суми грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість на 46 929,00 грн, з яких 37 543,00 грн за податковими зобов'язаннями та 9 386,00 грн за штрафними (фінансовими) санкціями, № 2 про збільшення суми грошового зобов'язання за платежем податок на прибуток на 275 675,00 грн, з яких 238 135,00 грн за податковими зобов'язаннями та 37540,00 грн за штрафними (фінансовими) санкціями, з мотивів безпідставності їх прийняття.

26 червня 2018 року рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 07 лютого 2019 року, позовні вимоги задоволено.

Задовольняючи позовні вимоги, суди попередніх інстанцій висновувалися з недоведеності відповідачем складу податкових правопорушень, встановленні реальності господарських операцій позивача з Товариством з обмеженою відповідальністю «Вастон» з придбання палива, які підтверджені первинними документами, оформленими відповідно до вимог частини другої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16 липня 1999 року № 996-ХІУ, та свідчать про використання придбаних товарів/послуг в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

13 лютого 2019 року відповідачем подано касаційну скаргу до Верховного Суду.

У касаційній скарзі податковий орган, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог касаційної скарги податковий орган викладає фактичні обставини, наголошує на наявності кримінального провадження №0000042, порушеного відносно директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Вастон» (протягом 2014 - 2015 років) ОСОБА_3 за фактом скоєння злочину, передбаченого частиною 1 статті 205 Кримінального кодексу України, посилається на її пояснення, викладені у протоколі допиту від 26 квітня 2016 року, а також здійснює висновок про нереальність придбання КП «ШЕУ Дарницького району» товарів (запасів) у Товариства з обмеженою відповідальністю «Вастон» та неправомірність документального оформлення таких взаємовідносин, що фактично не здійснювалися з вказаним Товариством, що засвідчує безоплатне одержання товарів (паливно-мастильних матеріалів) Підприємством від невстановлених осіб. При цьому в чому полягає неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення ними норм процесуального права відповідач касаційною скаргою не визначає.

14 березня 2019 року ухвалою Верховного Суду відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою відповідача за наслідком усунення податковим органом недоліків касаційної скарги в установлений судом строк та витребувано справу №826/2387/18 з суду першої інстанції.

21 березня 2019 року справа №826/2387/18 надійшла до Верховного Суду.

02 квітня 2019 року Підприємством подано відзив на касаційну скаргу, в якому позивач спростовує її доводи, просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

Згідно з частиною третьою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Касаційний розгляд справи здійснюється у відкритому судовому засіданні відповідно до вимог статті 344 Кодексу адміністративного судочинства України.

Верховний Суд, переглянувши рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції, в межах доводів касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, вбачає підстави для часткового задоволення вимог касаційної скарги.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Зазначеним вимогам закону оскаржувані судові рішення не відповідають.

Суди першої та апеляційної інстанцій установили, що у період з 27 липня 2017 року по 08 вересня 2017 року податковим органом проведено планову виїзну перевірку Комунального підприємства «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Дарницького району» м. Києва зокрема з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01 січня 2014 року по 31 березня 2017 року, за результатами якої складено акт №365/26-15-14-02-03/31722818 від 15 вересня 2017 року.

Перевіркою встановлено порушення Підприємством пунктів 44.1, 44.2 статті 44; підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134, пункту 5 П(С)БО 11, Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 15 «Дохід», затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 29 листопада 1999 року № 290, абз. 1 пункту 138.2 статті 138, підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України, в результаті чого Підприємством занижено податок на прибуток на загальну суму 238 135,00 грн за 2014-2015 роки, а також пункту 185.1 статті 185; пунктів 198.1, 198.3, 198.6 статті 198 з урахуванням статті 102 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 82 119,00 грн за період з вересня 2014 року по січень 2015 року.

04 жовтня 2017 року керівником податкового органу на підставі акта перевірки прийняті наступні податкові повідомлення-рішення № 2 про збільшення суми грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість на 46 929,00 грн, з яких 37 543,00 грн за податковими зобов'язаннями та 9 386,00 грн за штрафними (фінансовими) санкціями та №2 про збільшення суми грошового зобов'язання за платежем податок на прибуток на 275 675,00 грн, з яких 238 135,00 грн за податковими зобов'язаннями та 37 540,00 грн за штрафними (фінансовими) санкціями.

Склад податкових правопорушень доводиться податковим органом висновком про здійснення Підприємством нереальних господарських операцій з придбання у контрагента Товариства з обмеженою відповідальністю «Вастон» паливо-мастильних матеріалів, вважає наявним факт набуття Підприємством товару, дійсне походження якого невідоме, неправомірність документального оформлення цих операцій, що свідчить, на думку відповідача, про безоплатне одержання товарів (паливно-мастильних матеріалів) Підприємством від невстановлених осіб, що в свою чергу потребує визнання доходу на підставі пункту 5 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 15 «Дохід», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29 листопада 1999 року за № 860/4153.

Касаційна скарга податкового органу підлягає перегляду в межах доводів та вимог відповідно до частини першої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України.

Підпунктом 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України, об'єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Аналіз положень статей 198, 201 Податкового кодексу України свідчить про те, що право на формування податкового кредиту з податку на додану вартість виникає у платника податків за наявності сукупності таких умов: наявності у сторін спеціальної податкової правосуб'єктності (особа, що видає податкову накладну, повинна бути зареєстрованою як платник податку на додану вартість); фактичного (реального) здійснення оподатковуваних операцій постачальником на користь покупця; наявності причинно-наслідкового зв'язку між операцією з придбання товарів чи послуг та потребою використання в господарській діяльності; документального підтвердження факту здійснення господарської операції сукупністю належним чином складених (оформлених) первинних та інших документів (у т.ч. платіжних), які зазвичай супроводжують операції певного виду та підтверджують їх фактичне виконання; наявності у покупця належним чином складеної податкової накладної (має усі обов'язкові реквізити).

Верховний Суд зазначає, що витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток та формування податкового кредиту з податку на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належними і допустимими первинними документами, які відображають реальність господарських операцій позивача з контрагентами, і є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що Комунальне підприємство (позивач у справі) надає наступні послуги з: технічного нагляду за виконанням робіт з будівництва, реконструкції та ремонтів на об'єктах I-V категорії складності; виконання якісних робіт з будівництва, реконструкції, капітального та поточного зошитів покриття проїзної частини та тротуарів вулиць і доріг, автостоянок, під'їзних шляхів, прибудинкової території тощо; проведення комплексного благоустрою території будівництва, реконструкції, капітального та поточного ремонтів покриття проїзної частини та тротуарів вулиць і доріг, автостоянок, під'їзних шляхів, прибудинкової території тощо; комплексного благоустрою території; влаштування інженерних мереж та мереж зовнішнього освітлення; поточного зимового та літного утримання території (посипання території протиожеледними матеріалами, механізоване та ручне прибирання території, вивезення снігу, сміття тощо).

Аналогічні послуги позивач надавав і в період, який охоплює спірні відносини з Товариством з обмеженою відповідальністю «Вастон», а саме - 2014-2015 pоки.

З метою забезпечення виконання покладених на Підприємство завдань останній використовував наступні транспортні засоби та механізми, які знаходилася на його балансі станом на 2014 рік: 10 солерозкидачів; 13 снігоочищувачів; 7 тракторів з обладнанням; 5 навантажувачів; 2 міні навантажувачі; 2 автогрейдери; -1 екскаватор; 1 снігонавантужувач; 4 підмітально-прибиральні транспортні засоби; 2 мусоровози; 4 вантажні транспортні засоби; 4 пасажирські транспортні засоби; 1 вантажно-пасажирський транспортний засіб; 3 самоскиди; 1 тягач; 10 причепів; 3 катки; 1 котел Мадро; 2 компресорні станції; 1 зварювальний апарат; 1 ремонтер; 2 бензорізи; 5 віброплит; 1 повітродувка; 1 мотопомпа.

Обслуговували вказані транспортні засоби та механізми співробітники ШЕУ Дарницького району у складі 62 водіїв.

Судами попередніх інстанцій досліджена відомість про наявність і технічний стан транспортних засобів, що знаходяться на балансі ШЕУ Дарницького району та довідкою про склад водіїв, згідно якої всі перелічені вище транспортні засоби та механізми приводяться та функціонують виключно на основі певного типу пального (бензин А-92, бензин А-95; дизельне паливо).

Протягом 2014-2015 років з метою забезпечення себе можливістю використовувати перелічені вище транспортні засоби та механізми, а також з метою виконання покладених на Підприємство Статутом завдань, позивач здійснював закупівлю товарів (паливо рідинне та газ; оливи мастильні (бензин А-92, бензин А-95, дизельне паливо) у Товариства з обмеженою відповідальністю «Вастон» на підставі договорів, укладених позивачем з цим контрагентом, а саме договір про закупівлю товарів за державні кошти №182 від 27 жовтня 2014 року та додаткові угоди до нього, на виконання яких Замовнику поставлявся товар (дизельне паливо); договір про закупівлю товарів за державні кошти №183 від 27 жовтня 2014 року та додаткові угоди до нього, на виконання яких Замовнику поставлявся товар (бензин марки А-92); договір поставки нафтопродуктів №25/04-6 від 25 квітня 2014 року, та додаткові угоди до нього, на виконання яких Замовнику поставлявся товар (продукти нафто перероблені рідкі - дизельне пальне та бензин А-92); договір про закупівлю товарів за державні кошти №149 від 05 серпня 2014 року та додаткові угоди до нього, на виконання яких Замовнику поставлявся товар (дизельне паливо); договір про закупівлю товарів за державні кошти №150 від 05 серпня 2014 року та додаткові угоди до нього, на виконання яких Замовнику поставлявся товар (бензин А-92); договір про закупівлю товарів за державні кошти №151 від 05 серпня 2014 року та додаткові угоди до нього, на виконання яких Замовнику поставлявся товар (бензин А-92).

Судами попередніх інстанцій встановлено, що поставка товару здійснювалась окремими партіями транспортом Контрагента на склад Підприємства або шляхом видачі талонів на пальне АЗС (Товариство з обмеженою відповідальністю «Лукойл-Україна», Товариство з обмеженою відповідальністю «Бел Оіл»).

В підтвердження реальності поставки товару саме від Товариства з обмеженою відповідальністю «Вастон» судами першої та апеляційної інстанцій досліджені видаткові накладні, що отримані Підприємством при поставці товару; товарно-транспортні накладні про перевезення товару з м. Бориспіль (склад ППМ Бориспіль) до м. Києва; сертифікати відповідності та паспорти товару, в яких вказані походження та характеристика відповідного виду палива, що постачався за вказаними товарно-транспортними накладними; виписки з банківського рахунку Позивача, що підтверджують здійснення оплати Підприємством на користь контрагента за отриманий товар у повному обсязі, (судами встановлено, що оригінали платіжних доручень були вилучені оперуповноваженим ВОВЕЗ ОУ ДПІ у Солом'янському районі ГУ ДФС у м. Києві лейтенантом податкової міліції Винником Г.О., що підтверджується протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 16.11.2017 р. та ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 24 жовтня 2017 pоку); акти звірки взаємних розрахунків між Підприємством та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вастон»; чеки АЗС про отримання палива у бочках ємністю 200 л. з використанням талонів (штрихи талонів вказані у чеках); доповідні записки майстра по ремонту транспорту ОСОБА_5 про поставку палива, придбаного за талонами, на АЗС ШЕУ Дарницького району для подальшого його обліку наливом; відомості журналу обліку нафтопродуктів, що надійшли на АЗС №1, що підтверджують приймання Товару на склад ШЕУ, а також накази та посадові інструкції осіб, які здійснювали таке приймання (головний механік й майстер по ремонту транспорту ШЕУ Дарницького району); подорожні листи транспортних засобів, в яких вказані дані про відпуск палива його використання (зокрема, кількість використаного палива певним водієм на певному транспортному засобі у певний період часу); витяги з журналу реєстрації Довіреностей на посадових осіб ШЕУ Дарницького району, які приймали Товар; довідки про те, що ШЕУ Дарницького району в період з 25 квітня 2014 року по 27 жовтня 2014 року договори з іншими постачальниками паливно-мастильних матеріалів не укладало у зв'язку чим інші постачальники, окрім Контрагента в період з 25 квітня 2014 року по лютий 2015 року такий товар на адресу Підприємства не постачали; довідки про ПІБ посадових осіб Позивача, відповідальних за приймання, зберігання та видачу ПММ.

Аналізуючи положення частини першої, другої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16 липня 1999 року № 996-ХІУ, та застосовуючи ці норми до спірних правовідносин, суди попередніх інстанцій висновувалися на тому, що фактичні обставини справи об'єктивно засвідчують здійснення господарських операцій у охопленому перевіркою періоді Товариством з його контрагентом та дійшли висновку про правомірність віднесення позивачем податку на додану вартість до податкового кредиту та правомірність формування витрат при визначенні об'єкта оподаткування податком на прибуток на підставі відповідних первинних документів бухгалтерського обліку.

Суди попередніх інстанцій визнали, що в досліджених документах в повній мірі зазначено, які послуги (постачання товару) надавалися, всі рядки заповнені належним чином, що в свою чергу свідчить про здійснення господарських взаємовідносин в межах їх господарської діяльності, є реальними, відповідають дійсному економічному змісту, спричинили реальні зміни майнового стану позивача.

Суд вважає такі висновки судів попередніх інстанцій передчасними враховуючи наступне.

Судами попередніх інстанцій відхилені посилання відповідача на наявність кримінального провадження № від 12 квітня 2016 року за фактом злочину передбаченого частиною 1 статті 205 Кримінального кодексу України відносно директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Вастон» ОСОБА_3, з огляду на те, що будь-яких доказів вже встановленого факту злочину, за наслідками розгляду кримінального провадження судом по його суті (вироку суду, закриття справи по нереабілітуючим обставинам, іншого), відповідачем до справи не надано.

Суд не погоджується з такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій з огляду на те, що на час розгляду справи судами, Солом'янським районним судом м. Києва ухвалою від 22 грудня 2017 року задоволено клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури № 9 Петруні Р.А., звільнено ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 205 КК України на підставі п.1 ч.1 ст. 49 Кримінального кодексу України, кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000042 від 12 квітня 2016 року відносно ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 205 Кримінального кодексу України - закрито.

Неякісна копія цієї ухвали наявна в матеріалах справи, оцінка цьому судовому рішенню судами попередніх інстанцій не надана. Однак, зі змісту цієї ухвали вбачається, що ОСОБА_3 в суді свою вину в правопорушенні, в якому її підозрюють, визнала. Даною ухвалою також зазначено, що дії ОСОБА_3 органами досудового розслідування правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 205 КК України, оскільки вона своїми умисними діями вчинила фіктивне підприємництво, тобто придбання суб'єкта підприємницької діяльності (юридичної особи) з метою прикриття незаконної діяльності.

Суд звертає увагу на те, що наявні в матеріалах справи договори, додаткові угоди, фінансовий звіт підписані ОСОБА_3, а видаткові накладні, товарно-транспортні накладні підписані ОСОБА_5 за довіреністю, при цьому самі довіреності до матеріалів справи не долучені, якою особою надавались ці повноваження, судами попередніх інстанцій не встановлювалось, не досліджено судами також той факт чи були наявні у будь-якої іншої особи на час здійснення господарських операцій права на управління підприємством, підписання документів тощо.

За положеннями пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, який серед іншого покладений податковим органом в основу збільшення податкового зобов'язання з податку на додану вартість, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Судами попередніх інстанцій за результатами судового розгляду податкові накладні не досліджувалися, не витребувані, до матеріалів справи не долучені, хоча вони є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця та є основною підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Суди попередніх інстанцій здійснили формальну оцінку наданих до суду документів за вказаними господарськими операціями (договорів, видаткових накладних, картки рахунку), при цьому залишили поза увагою той факт, що відсутність обов'язкових реквізитів, передбачених статтею 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", окремими пунктами Положення №88 позбавляє документи їх офіційного значення, і призводить до їх недопустимості як джерела доказової інформації, на підставі положень статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суд зауважує, що відповідно до частин другої, четвертої, п'ятої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не визначено цим Кодексом. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

У цій справі усі копії письмових документів не відповідають вимогам, які висуваються статтею 94 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки не містять відомостей про особу, яка засвідчила копії документів, та дати засвідчення відповідних копій.

Судами попередніх інстанцій не надано оцінки кожному специфічному, доречному та важливому аргументу, що є порушенням не тільки вимог статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, але й невиконанням зобов'язань щодо пункту 1 статті 6 Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до частини другої статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій допустили порушення норм процесуального права, не встановивши фактичні обставини, що мають значення для справи, що є підставою для часткового задоволення касаційної скарги та направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 341, 344, 349, 353, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Головного управління ДФС у м. Києві задовольнити частково.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 червня 2018 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 07 лютого 2019 року у справі №826/2387/18 скасувати.

Адміністративну справу №826/2387/18 направити на новий розгляд до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Р.Ф. Ханова

Судді: І.А. Гончарова

С.С. Пасічник