Справа № 163/1425/18
Суддя: Іщук Лариса Петрівна
Дата ухвалення: 2019-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2019 рокуЛьвів№ 857/3999/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Іщук Л. П.,

суддів Обрізка І. М., Онишкевича Т. В.,

за участю секретаря судового засідання Ігнатищ Л. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Волинської митниці ДФС на рішення Любомльського районного суду Волинської області від 12 березня 2019 року у справі № 163/1425/18 (рішення ухвалено судом у складі головуючого судді Чишія С. С. о 16:41 год у м. Любомль) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Волинської митниці ДФС про скасування постанови у справі про порушення митних правил,

ВСТАНОВИВ:

26 липня 2018 року ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Волинської митниці ДФС, в якому просив поновити строк звернення до суду з даним позовом та скасувати постанову від 20 червня 2018 року у справі про порушення митних правил № 2648/20500/18.

Рішенням Любомльського районного суду Волинської області від 12 березня 2019 року позовну заяву задоволено, визнано протиправною та скасовано постанову заступника начальника Волинської митниці ДФС ОСОБА_2 від 20 червня 2018 року у справі про порушення митних правил № 2648/20500/18 та закрито провадження у справі про порушення митних правил.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій, з посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати судове рішення та прийняти нове - про відмову в задоволенні позову.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції при вирішенні справи не надав належної правової оцінки доказам, які були додані до відзиву на позовну заяву, та неповно зясував обставини справи, які мають істотне значення для правильного вирішення спору, а саме те, що митним органом належним чином встановлено обставини порушення позивачем митних правил, потреби у допиті пасажирів, які слідували разом з позивачем у транспортному засобі не було, так як на розгляд справи про порушення митних правил ОСОБА_1 не зявлявся. Зазначає також, що відсутність у позивача посвідчення водія не може свідчити про невчинення ним правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 470 Митного кодексу України, оскільки для здійснення митного контролю та митного оформлення немає такої обовязкової вимоги як наявність у власника чи уповноваженої ним особи вказаного документа.

Позивач подав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечує щодо її змісту і вимог, посилається на законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просить залишити його без змін.

Позивач та його представник в судовому засіданні заперечили проти вимог апеляційної скарги, покликаючись на те, що оскаржуване рішення ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, був належним чином повідомлений про дату, час і місце апеляційного розгляду, що відповідно до частини другої статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України не перешкоджає розгляду справи за його відсутності.

Заслухавши доповідь головуючого судді, пояснення представника позивача, проаналізувавши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 23 травня 2018 року старшим державним інспектором відділу митного оформлення № 1 митного поста «Устилуг» Волинської митниці ДФС ОСОБА_3 складено стосовно ОСОБА_1 С, В. протокол про порушення митних правил № 2648/20500/18 за ознаками порушення, передбаченого частиною третьою статті 470 Митного кодексу України.

20 червня 2018 року постановою заступника начальника Волинської митниці ДФС ОСОБА_2 у справі про порушення митних правил № 2648/20500/18 позивача визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого частиною третьою статті 470 Митного кодексу України, та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на суму 8500 грн.

Підставою для винесення постанови було те, що ОСОБА_1 09 березня 2018 року через митний пост «Устилуг» Волинської митниці ДФС ввіз на митну територію України автомобіль марки «Renault», модель «Megane», реєстраційний номер LPA09884, VIN-код № VF1JA0Y в режимі транзиту без письмового декларування та сплати всіх митних платежів, на строк, передбачений статтею 95 Митного кодексу України для автомобільного транспорту, а станом на 23 травня 2018 року у базах даних відсутня інформація про вивезення з митної території України цього автомобіля. Отже, ОСОБА_1 перевищив встановлений частиною першою статті 95 Митного кодексу України строк транзитного перевезення вказаного автомобіля більше ніж на 10 діб.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції керувався тим, що відповідачем не доведено факт ввезення позивачем автомобіля на митну територію України. Зокрема, при розгляді справи про порушення митних правил не допитано як свідків осіб, що перебували з позивачем в транспортному засобі, не враховано факт відсутності в паспорті громадянина України для виїзду за кордон відмітки про перетин позивачем кордону між Україною та Республікою Польщею, не зясовано осудність позивача з огляду на встановлену йому інвалідність і психічне захворювання, а також фізичну можливість вивезти транспортний засіб з України о 20:23 год та ввезти знов на територію України через півтори години цього ж дня, що виключає можливість притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за порушення митних правил та накладення на нього адміністративного стягнення.

Апеляційний суд вважає висновок суду першої інстанції таким, що зроблений без належного зясування обставин, що мають значення для справи, та таким, що не відповідає встановленим обставинам.

Частиною першою статті 95 Митного кодексу України встановлено строк транзитного перевезення для автомобільного транспорту 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності одного митного органу - 5 діб).

Згідно з частиною третьою статті 470 Митного кодексу України перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною першою статті 257 Митного кодексу України передбачено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кодон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Згідно з пунктом 7 Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України, затверджених наказом Державної митної служби України від 17 листопада 2005 року № 1118, власник транспортного засобу або вповноважена особа, яка переміщує транспортний засіб через митний кордон України, пред'являє його митному органу для проведення митного огляду й подає оригінали та ксерокопії таких документів, що підтверджують право власності на транспортний засіб або користування ним (у тому числі з правом розпорядження).

Відповідно до пункту 9 цих Правил не підлягає пропуску через митний кордон України транспортний засіб, увезення якого в Україну заборонено згідно із законодавством або на який відсутні документи, що підтверджують право власності на ТЗ або користування ним (у тому числі з правом розпорядження).

Також зазначеними правилами передбачено, що у разі виявлення ознак порушень митних правил посадова особа митного органу, яка здійснює митний контроль та митне оформлення ТЗ, уживає заходів відповідно до законодавства України з питань митної справи.

Крім того, пунктом 7 Типової технологічної схеми здійснення митного контролю автомобільних транспортних засобів перевізників і товарів, що переміщуються ними, у пунктах пропуску через державний кордон, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 21 травня 2012 року № 451, передбачено, що митний контроль автомобільних транспортних засобів і товарів у пунктах пропуску здійснюється шляхом застосування таких форм митного контролю, зокрема, шляхом перевірки документів та відомостей, які відповідно до законодавства надаються митним органам під час переміщення автомобільних транспортних засобів і товарів через митний кордон України.

Як видно з наявних в матеріалах справи даних Диспетчера ЗМК та Пасажирського пункту пропуску, 09 березня 2018 року було ввезено на митну територію України в режимі «транзит» автомобіль марки «Renault», модель «Megane», реєстраційний номер LPA09884, VIN-код № VF1JA0Y, ОСОБА_1, що проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Апеляційний суд зазначає, що оскільки посадової особою митного контролю не виявлено ознак порушення митних правил 09 березня 2018 року під час ввезення автомобіля марки «Renault», модель «Megane», реєстраційний номер LPA09884, VIN-код № VF1JA0Y, відтак відсутні підстави вважати, що зазначений транспортний засіб ввозився через митний кордон України не позивачем, а іншою особою.

Під час проведення перевірки в автоматизованій системі митного оформлення «Інспектор» та єдиній автоматизованій інформаційній системі ДФС України відповідачем встановлено факт ввезення вказаного вище транспортного засобу позивачем та станом на 23 травня 2018 року невивезення такого, у звязку з чим позивачу були направлені виклики щодо явки на митний пост «Устилуг» Волинської митниці ДФС для запровадження протоколу про порушення митних правил за даним фактом та дачі пояснень.

Апеляційним судом з матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 належним чином повідомлявся та запрошувався до митниці для складення протоколу на 23 травня 2018 року та для розгляду справи про порушення митних правил на 20 червня 2018 року і отримував такі повідомлення, але до Волинської митниці ДФС так і не зявився.

Виходячи із викладеного, апеляційний суд вважає, що при розгляді справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення митних правил відповідач з'ясував обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, зокрема, що адміністративне правопорушення було вчинене, його вчинив саме ОСОБА_1, який підлягає адміністративній відповідальності; обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність відсутні.

Покликання позивача на те, він не ввозив автомобіль на митну територію України, а такі дії вчинено іншою особою, за що отримав 1000 грн, в підтвердження чого додано копію ухвали слідчого судді Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 18 грудня 2018 року у справі 154/3345/18, якою зобовязано керівника органу досудового розслідування Володимир-Волинського ВП ГУНП у Волинській області внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань по заяві ОСОБА_4 про вчинене 09 березня 2018 року відносно її сина ОСОБА_1 кримінальне правопорушення, є безпідставними, оскільки відомостей про початок досудового розслідування чи закінчення відповідного кримінального провадження позивачем суду не надано, що відповідно не підтверджує вчинення щодо нього злочинних дій.

Крім цього, відсутність посвідчення водія та навиків водіння, що, на думку позивача, є підставою для скасування постанови у справі про порушення митних правил, також не заслуговують на увагу, оскільки такі обставини не виключають відповідальності за адміністративне правопорушення, а також ці обставини не впливають на можливість ввезення транспортного засобу та його вивезення за межі України у встановлений строк.

Апеляційний суд звертає увагу, що відсутність відмітки в паспорті позивача для виїзду за кордон про перетин кордону між Україною та Республікою Польщею не свідчить про неперетинання ним вказаного кордону та не звільняє від відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 470 Митного кодексу України, оскільки з 18 червня 2008 року його зареєстроване місце проживання - с. Мокрець Турійського району Волинської області, яке знаходиться в прикордонній зоні, що дає право на перетин кордону між Україною та Республікою Польщею в рамках місцевого прикордонного руху, тобто без паспорта громадянина України для виїзду за кордон та проставляння у ньому відміток.

Крім цього, суд першої інстанції зробив помилковий висновок про неврахування відповідачем при розгляді справи про порушення митних правил інвалідності ОСОБА_1 та наявності в нього психічного захворювання, оскільки вказані обставини, не входять в перелік обставин, що пом'якшують відповідальність за адміністративне правопорушення. Крім того, жодних доказів на підтвердження неосудності позивача не надано ні відповідачу під час розгляду справи про порушення митних правил, ні суду.

Отже, апеляційний суд вважає, що ОСОБА_1 допущено перевищення встановленого Митним кодексом України строку доставки транспортного засобу, що перебуває під митним контролем, терміном більше ніж десять діб, а тому в діях позивача є склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 470 Митного кодексу України, що свідчить про правомірність оскаржуваної постанови від 20 червня 2018 року у справі про порушення митних правил № 2648/20500/18 та є підставою для відмови в задоволенні позову.

За наведених обставин, суд приходить до висновку, що судом першої інстанції допущено неправильне застосування норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, що відповідно до пункту 4 частини першої статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та прийняття нової постанови про відмову у задоволенні позову.

Керуючись статтями 286, 310, 315, 317 321, 322, Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Волинської митниці ДФС задовольнити.

Рішення Любомльського районного суду Волинської області від 12 березня 2019 року у справі № 163/1425/18 скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Волинської митниці ДФС про скасування постанови у справі про порушення митних правил відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

Головуючий суддя ОСОБА_5
судді ОСОБА_6
ОСОБА_7
Повне судове рішення складено 24 квітня 2019 року.