Справа № 815/55/16
Суддя: Бучик А.Ю.
Дата ухвалення: 2019-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

23 квітня 2019 року

Київ

справа №815/55/16

адміністративне провадження №К/9901/15213/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Бучик А.Ю.,

суддів: Гімона М.М., Мороз Л.Л.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 15.03.2016 у складі судді Свиди Л.І. та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 01.06.2016 у складі колегії судді Коваля М.П., Домісчі С.Д., Кравець О.О. у справі №815/55/16 за позовом ОСОБА_2 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Дельта банк" Кадирова Владислава Володимировича про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (надалі по тексту - позивач) звернулась до суду з адміністративним позовом, в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта банк» Кадирова В.В. (надалі по тексту - Уповноважена особа) щодо визнання нікчемним договору №005-15547-110215 банківського вкладу (депозиту) «Лояльний» у доларах США від 11.02.2015, укладеного між позивачем та ПАТ «Дельта банк»;

- зобов'язати Уповноважену особу включити позивача до переліку вкладників банку;

- зобов'язати Уповноважену особу подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо вкладника ОСОБА_2, як вкладника, яка має право на відшкодування коштів за вкладом у банку;

- зобов'язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб включити вкладника ОСОБА_2 до Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладом у банку за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб;

- зобов'язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб здійснити відшкодування вкладнику ОСОБА_2 за вкладом відповідно до договору №005-15547-110215 банківського вкладу (депозиту) «Лояльний» у доларах США від 11.02.2015 за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що є вкладником ПАТ «Дельта Банк» за договором банківського вкладу (депозиту) «Лояльний» у доларах США №005-15547-110215, проте, відповідачем протиправно та необґрунтовано винесено рішення про визнання зазначеного договору нікчемним, ОСОБА_2 необґрунтовано не включено до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 15 березня 2016 року, яка залишена без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 01 червня 2016 року, у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

В касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанції та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування касаційної скарги вказує на те, що судами попередніх інстанцій не було прийнято до уваги те, що відповідачем не надано належних доказів на підтвердження укладення правочину, умови якого передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку. Наголошує, що висновок Уповноваженої особи про нікчемність укладених правочинів та застосування відповідних наслідків є протиправним.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

У ході розгляду справи судами встановлено, що 11.02.2015 між ОСОБА_4 та ПАТ «Дельта Банк» був укладений договір банківського вкладу (депозиту) «Лояльний» у доларах США № 005-15547-110215, відповідно до якого банк відкриває вкладнику вкладний (депозитний) рахунок та приймає від вкладника внесені ним в порядку, передбаченому цим договором, грошові кошти в сумі 6000 доларів США строком до 13.03.2015 року з нарахуванням 5,5% річних.

Відповідно до п. 1.8 зазначеного договору зарахування вкладу на рахунок здійснюється з власного поточного або депозитного рахунку вкладника, або готівкою через касу банку.

До договору банківського вкладу (депозиту) «Лояльний» у доларах США № 005-15547-110215 шляхом укладення 11.02.2015 додаткової угоди № 1 внесені зміни, зокрема, сторони домовилися викласти п. 1.8 ст. 1 договору в наступній редакції: « 1.8. Зарахування вкладу на рахунок здійснюється з власного поточного або вкладного (депозитного) рахунку вкладника, відкритого в банку, або шляхом перерахування з відкритого в банку поточного рахунку іншої фізичної особи-резидента, або готівкою через касу банку в день укладання сторонами цього договору. Виключно для цілей цього договору Сторони домовились, що умови п. 5.11 Правил до відносин, що виникають на підставі цього договору, не застосовуються».

Депозитний рахунок, відкритий за договором банківського вкладу № 005-15547-110215 був поповнений на 6000 доларів США 11.02.2015 шляхом переказу коштів з рахунку ОСОБА_5

Постановою Правління Національного банку України № 692/БТ від 30.10.2014 ПАТ «Дельта Банк», яка доведена до керівників структурних підрозділів банку 15.01.2015, віднесено до категорії проблемних банків.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 02.03.2015 № 150 «Про віднесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних» Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.03.2015 № 51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк», згідно з яким 03.03.2015 запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк» Кадирова В.В..

Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 08.04.2015 прийнято рішення № 71 «Про внесення змін до рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 02.03.2015 № 51» та тимчасову адміністрацію в ПАТ «Дельта Банк» запроваджено на шість місяців з 03.03.2015 по 02.09.2015 включно.

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 147 від 03.08.2015 «Про продовження строків здійснення тимчасової адміністрації у АТ «Дельта Банк» строк здійснення тимчасової адміністрації у АТ «Дельта Банк» продовжено по 02.10.2015 включно.

Постановою правління НБУ № 664 від 02.10.2015 року прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію АТ «Дельта Банк».

Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 02.10.2015 прийнято рішення про ліквідацію АТ «Дельта Банк».

Процедура ліквідації розпочата 05.10.2015 року, уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» призначено Кадирова В.В. строком на 2 роки з 05.10.2015 по 04.10.2017 включно.

Позивач звернулась до банку-агента ПАТ «Укрексімбанк» з метою отримання відшкодування грошових коштів, проте, у задоволенні заяви їй було відмовлено, оскільки остання відсутня у переліку (списку) вкладників для виплати відшкодування за вкладом.

Листом № 8821/2836 від 23.09.2015 тимчасова адміністрація ПАТ «Дельта Банк» повідомила позивача про нікчемність договору банківського вкладу (депозиту) № 005-15547-110215 від 11.02.2015 року, укладеного між позивачем та ПАТ «Дельта Банк».

Також судами попередніх інстанцій встановлено, що наказами Уповноваженої особи № 408 від 29.05.2015 та № 691 від 07.08.2015 встановлені строки перевірки правочинів (договорів) за вкладними операціями АТ «Дельта Банк» до 01.10.2015 Комісією з перевірки правочинів (договорів) за вкладними операціями АТ «Дельта Банк».

За результатами зазначеної перевірки виявлена наявність ознак нікчемності у ряді договорів банківського вкладу (депозиту), що були укладені між ПАТ «Дельта Банк» та фізичними особами-клієнтами банку після 16.01.2015 включно.

Так, Комісією встановлено, що фізичні особи-платники ініціювали перерахування з власних поточних та вкладних рахунків на вклади (депозити) певної кількості інших фізичних осіб грошових коштів у розмірі, що є необхідним для подальшого відшкодування коштів Фондом ініціатору переказу та/або отримувачу переказу.

При цьому, клієнти ініціатори перерахування коштів були кредиторами АТ «Дельта Банк» за відповідними договорами банківських вкладів та/або договорами банківських рахунків.

Зі змісту протоколу засідання Комісії з перевірки правочинів (договорів) за вкладними операціями АТ «Дельта Банк» від 15.09.2015 вбачається, що Комісія дійшла висновку, що укладання між ПАТ «Дельта Банк» та фізичними особами після 16.01.2015 договорів банківського вкладу, за якими здійснювалося зарахування коштів на вкладні рахунки від фізичних осіб, які є кредиторами банку та які не могли розраховувати на відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з огляду на перевищення залишків на рахунку граничної суми відшкодування, мало наслідком надання банком кредиторам-фізичним особам переваги перед іншими кредиторами. При цьому, така перевага полягала у можливості отримати відшкодування коштів за рахунок Фонду через третіх осіб.

Комісією з перевірки правочинів (договорів) за вкладними операціями ПАТ «Дельта Банк» було виявлено, що кошти для зарахування на рахунок за депозитним договором банківського вкладу № 005-15547-110215 від 11.02.2015, укладеним між ОСОБА_2 та ПАТ «Дельта Банк», надійшли з рахунку ОСОБА_5, який є кредитором ПАТ «Дельта Банк».

При цьому, Комісією, також, встановлено, що ОСОБА_5 були здійснені аналогічні операції з перерахування на депозитні рахунки інших третіх осіб грошових коштів в межах 200000 грн.

Комісії з перевірки правочинів (договорів) за вкладними операціями ПАТ «Дельта Банк», дійшла висновку, що умови договорів банківських вкладів, укладених між банком та фізичними особами після 16.01.2015 включно, зокрема договір банківського вкладу № 005-15547-110215 від 11.02.2015, за якими здійснювалися перерахування коштів на вкладні рахунки з рахунків фізичних осіб, що є одночасно кредиторами банку, надають кредиторам-фізичним особам переваги перед іншими кредиторами, а отже такі договори банківського вкладу є нікчемними з підстав, визначених п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Уповноваженою особою 16.09.2015 видано наказ № 813 «Щодо заходів, повязаних із наслідками виявлення нікчемних правочинів (договорів) за вкладними операціями».

На виконання вищезазначеного наказу, здійснено бухгалтерську проводку по поверненню коштів з депозитного рахунку, відкритого відповідно до договору банківського вкладу № 005-15547-110215 від 11.02.2015 та кошти у розмірі 6000 дол. США були повернуті на рахунок ОСОБА_5

Не погоджуючись з наказом Уповноваженої особи, ОСОБА_2 звернулась до суду з відповідним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з висновками якого погодився і апеляційний суд, дійшов висновку щодо відсутності підстав для зобов'язання відповідачів включити ОСОБА_2 до переліку вкладників банку, направити додаткову інформацію щодо неї, включити її до загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладом у банку за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та здійснити відшкодування їй коштів за вкладом, оскільки виплати за вкладами, які мають фінансові привілеї від банку відповідно до п. 7 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не відшкодовуються.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів виходить з наступного.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами встановлені, зокрема, Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (тут і далі - у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин; Закон № 4452-VI).

Частиною першою статті 3 Закону № 4452-VI визначено, що Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону № 4452-VI Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Виконання зобов'язань Фонду перед вкладниками здійснюється Фондом з дотриманням вимог щодо найменших витрат Фонду та збитків для вкладників у спосіб, визначений цим Законом, у тому числі шляхом передачі активів і зобов'язань банку приймаючому банку, продажу банку, створення перехідного банку протягом дії тимчасової адміністрації або виплати відшкодування вкладникам після ухвалення рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку.

Згідно з положеннями статті 27 Закону № 4452-VI Уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Інформація про вкладника в переліку вкладників має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства.

Протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах "Урядовий кур'єр" або "Голос України" та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави дійти до висновку про те, що держава гарантує фізичним особам, які на момент прийняття рішення Національним банком України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних, мали у такому банку вклад (від 10 грн.), відшкодування суми коштів, розміщених на цьому вкладі, включаючи нараховані відсотки, за рахунок коштів ФГВФО у межах суми, встановленої адміністративною радою Фонду, яка не може бути меншою 200000 грн. Фактична виплата гарантованої суми відшкодування здійснюється ФГВФО відповідно до затверджених виконавчою дирекцією Фонду реєстрів вкладників, сформованих на підставі переліку вкладників з визначенням суми відшкодування для кожного з них, що складаються уповноваженою особою Фонду.

Суд касаційної інстанції зауважує, що підставою для поширення на особу гарантій, передбачених Законом №4452-VI щодо відшкодування вкладу, є наявність у такої особи залишку коштів на банківському рахунку, що відкритий на її ім'я, тобто наявність вкладу та статусу вкладника у особи. При цьому положення чинного законодавства не пов'язують визначення статусу вкладника банку та виникнення у нього права на отримання гарантованої суми відшкодування вкладу із походженням на відповідному вкладному (депозитному, поточному) рахунку коштів.

Також слід вказати, що Верховний Суд раніше сформулював правовий висновок щодо застосування норм матеріального права у спорах цієї категорії у подібних правовідносинах. Зокрема, у постанові від 04 липня 2018 року (справа № 826/1476/15) виснував, що перелік передбачених частиною третьою статті 38 Закону № 4452-VI підстав, за яких правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, є виключним. Положення статті 228 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) не можуть бути застосовані комісією банку чи уповноваженою особою Фонду при вирішенні питання про віднесення правочинів до нікчемних для розширення переліку підстав нікчемності, визначених у частині третій статті 38 Закону № 4452-VI.

У цьому рішенні суд зазначив також, що поняття "подрібнення вкладів", "розбивка вкладів", вжиті у судових рішеннях, не є правовими. Фактично під "подрібненням" чи "розбивкою" розуміється перерахування коштів з рахунку однієї фізичної особи на рахунок іншої.

Якщо внаслідок проведених операцій Фонду, а не банку, завдані збитки (штучно збільшена сума гарантованих державною виплат), то стаття 38 Закону 4452-VI не може бути застосована, а Фонд має звертатися до суду з вимогою про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину на підставі статті 228 ЦК. Лише за наявності рішення суду можна застосовувати до позивача будь-які наслідки недійсності нікчемного правочину за цією статтею.

Згідно з положеннями статей 37, 38 Закону № 4452-VI Фонд або його уповноважена особа наділені повноваженнями щодо виявлення факту нікчемності правочинів, тобто мають право здійснити перевірку таких правочинів стосовно їх нікчемності, прийняти відповідне рішення про виявлення факту нікчемності правочину і повідомити про це сторони правочину, а також вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності правочинів.

При цьому при виявленні нікчемних правочинів Фонд, його уповноважена особа чи банк не наділені повноваженнями визнавати правочини нікчемними. Правочин є нікчемним відповідно до закону, а не наказу банку, підписаного уповноваженою особою Фонду. Такий правочин є нікчемним з моменту укладення в силу закону (частини другої статті 215 ЦК та частини третьої статті 38 Закону № 4452-VI) незалежно від того, чи була проведена передбачена частиною другою статті 38 цього ж Закону перевірка правочинів банку і виданий згаданий наказ. Наслідки нікчемності правочину також настають для сторін у силу вимог закону. Наказ банку не є підставою для застосування таких наслідків. Такий наказ є внутрішнім розпорядчим документом банку, який підписала уповноважена особа Фонду як особа, що здійснює повноваження органу управління банку.

У постанові від 31 жовтня 2018 року у справі № 802/351/16-а Велика Палата Верховного Суду за подібних до встановлених у справі, що розглядається, обставин зазначила, що відповідно до умов договору банківського вкладу (депозиту) на відповідному банківському рахунку розміщено відповідну суму, яка обчислюється в тисячах доларів США, строком до 22 січня 2016 року, що підтверджується платіжним дорученням.

Укладення зазначеного договору й зарахування коштів на рахунок відбулись до початку віднесення АТ "Дельта Банк" до категорії неплатоспроможних та запровадження тимчасової адміністрації (02 березня 2015 року).

Отже, як зазначив цей суд, оскільки вклад розміщено на рахунку АТ "Дельта Банк" до запровадження тимчасової адміністрації, тому позивач підпадає під дію гарантій відшкодування коштів за вкладом на підставі статті 26 Закону № 4452-VI. При цьому, відповідач не навів правових підстав для не включення позивача до переліку вкладників АТ "Дельта Банк", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, відповідно до приписів Закону № 4452-VI.

Велика Палата Верховного Суду погодилася з позицією судів попередніх інстанцій, які дійшли висновку, що позивач є особою, яка набула право на гарантоване державою відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, і неподання інформації про позивача, як вкладника банку, до переліку протягом трьох днів з дня отримання рішення про відкликання банківської ліцензії дає підстави для зобов'язання уповноваженої особи Фонду подати до Фонду додаткову інформацію щодо позивача, як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом в АТ "Дельта Банк" за рахунок Фонду.

Ці висновки Верховного Суду щодо застосування норм права, ухвалені за результатами розгляду справ, фактичні обставини яких є певним чином подібними до фактичних обставин, встановлених у справі, що розглядається, - спір у справі, що розглядається, також стосується правомірності дій уповноваженої особи Фонду щодо відмови включити позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, та правомірності дій і рішень уповноваженої особи Фонду про визнання правочину нікчемним, тому колегія суддів у вимірі фактичних обставин цієї справи вважає, що суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку про відсутність підстав для зобов'язання Уповноважену особу включити позивача до переліку вкладників банку та подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб зміни та доповнення до переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, стосовно рахунків ОСОБА_2, відкритих у Публічному акціонерному товаристві "Дельта Банк", у межах гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами.

Що стосується вимоги позивача про зобов'язання Фонд гарантування вкладів фізичних осіб включити вкладника ОСОБА_2 до Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладом у банку за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та здійснити відшкодування вкладнику ОСОБА_2 за вкладом відповідно до договору №005-15547-110215 банківського вкладу (депозиту) «Лояльний» у доларах США від 11.02.2015 за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, суд касаційної інстанції вважає їх передчасними, оскільки вчинення таких дій належить до повноважень Фонду, які можуть бути реалізовані ним лише після отримання зазначених вище відомостей від Уповноваженої особи про позивача як вкладника банку, та в даному випадку здійснені Фондом ще не були, а отже, адміністративний позов у цій частині позовних вимог задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 1 ст. 351 КАС України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи викладене, постанова Одеського окружного адміністративного суду від 15 березня 2016 року та ухвала Одеського апеляційного адміністративного суду від 01 червня 2016 року підлягають скасування з прийняттям нової постанови про часткове задоволення позовних вимог.

Що стосується вимоги позивача про визнання протиправним та скасування рішення Уповноваженої особи щодо визнання нікчемним договору №005-15547-110215 банківського вкладу (депозиту) «Лояльний» у доларах США від 11.02.2015, укладеного між позивачем та ПАТ «Дельта банк», колегія суддів зазначає наступне.

Згідно із частинами 1, 2, 10 статті 38 Закону № 4452-VI Фонд (уповноважена особа Фонду) зобов'язаний забезпечити збереження активів і документації банку, зокрема, протягом дії тимчасової адміністрації забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною 3 цієї статті.

За результатами перевірки, здійсненої відповідно до статті 38 Закону № 4452-VI, виявляються правочини, які є нікчемними в силу приписів (на підставі) закону. При виявленні таких правочинів Фонд, його уповноважена особа Фонду чи банк не наділені повноваженнями визнавати або встановлювати правочини нікчемними.

Правочин є нікчемним відповідно до закону, а не наказу уповноваженої особи Фонду. Такий правочин є нікчемним з моменту укладення в силу закону (частина 2 статті 215 Цивільного кодексу України та частина 3 статті 38 Закону № 4452-VI) незалежно від того, чи проведена передбачена частиною другою статті 38 цього ж Закону перевірка правочинів ПАТ "Дельта Банк" із затвердженням її результатів відповідною комісією. Наслідки нікчемності правочину також настають для сторін у силу вимог закону. Наказ уповноваженої особи Фонду не є підставою для застосування таких наслідків. Такий наказ є внутрішнім розпорядчим документом, який прийнято уповноваженою особою, що здійснює повноваження органу управління банку.

Така позиція відображена у постановах Великої Палати Верховного Суду у справах № 910/12294/16 від 11 квітня 2018 року, № 910/24198/16 від 16 травня 2018 року та № 819/353/16 від 04 липня 2018 року.

Оскільки наказ про нікчемність правочинів є внутрішнім документом банку, який приймається особою, що здійснює повноваження органу управління банку, він не створює жодних обов'язків для третіх осіб (у тому числі й вкладників банку), тому не може порушувати будь-які права таких осіб унаслідок прийняття цього наказу.

Із зазначеного можна зробити висновок, що права позивача в цій справі не можуть бути порушені внаслідок ухвалення внутрішнього документа банку, сфера застосування якого обмежується внутрішніми відносинами відповідного банку як юридичної особи.

Отже, встановлена правова природа згаданого наказу (повідомлення про нікчемність) унеможливлює здійснення судового розгляду вимог про визнання протиправним та скасування рішення Уповноваженої особи про нікчемність договору №019-29615-200215 від 20.02.2015, а тому провадження у цій частині адміністративної справи підлягає закриттю.

Вказана правова позиція була викладена і в постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 802/8351/16-а.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 354 КАС України суд касаційної інстанції скасовує судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і закриває провадження у справі у відповідній частині з підстав, установлених статтею 238 КАС України, а саме якщо справу не належить розглядами за правилами адміністративного судочинства.

Керуючись ст.ст. 341, 344, 349, 350, 351, 354, 355, 356, 359 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 15 березня 2016 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 01 червня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Провадження в справі в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта банк» Кадирова Владислава Володимировича щодо визнання нікчемним договору №005-15547-110215 банківського вкладу (депозиту) «Лояльний» у доларах США від 11.02.2015, укладеного між ОСОБА_2 та ПАТ «Дельта банк» закрити.

Адміністративний позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта банк» включити ОСОБА_2 до переліку вкладників ПАТ «Дельта банк», який має право на відшкодування за вкладом в ПАТ "Дельта Банк" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта банк» надати Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_2, як вкладника, який має право на відшкодування за вкладом в ПАТ "Дельта Банк" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

В решті позовних вимог відмовити за безпідставністю.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

А.Ю. Бучик

М.М. Гімон

Л.Л. Мороз

Судді Верховного Суду