Справа № 1140/3242/18
Суддя: Малиш Н.І.
Дата ухвалення: 2019-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

22 квітня 2019 року м. Дніпросправа № 1140/3242/18

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Малиш Н.І. (доповідач),

суддів: Білак С.В., Шальєвої В.А.,

за участю секретаря судового засідання Лащенко Р.В.

за участю сторін (представників): представник відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу Кіровоградської митниці Державної фіскальної служби України на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2019р. (суддя 1-ї інстанції Хилько Л.І.) в адміністративній справі №1140/3242/18 за позовом ОСОБА_2 до Кіровоградської митниці Державної фіскальної служби України про скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Кіровоградської митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправним і скасування рішення про коригування митної вартості №UA901010/2018/000136/1 від 13.11.2018 р..

Позовні вимоги обґрунтовані незгодою з рішенням відповідача, оскільки таке не ґрунтуються на нормах чинного законодавства.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2019р. позов задоволено.

Не погодившись з рішенням суду, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення, як таке що винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права та прийняти нове, яким відмовити у задоволені позову.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції не надано належної оцінки доводам, що під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості встановлено, що надані до митного оформлення документи не містили всі відомості, що б підтверджували митну вартість товар, а отже прийняте рішення є обґрунтованим та вмотивованим.

Позивачем на апеляційну скаргу подано відзив, в якому просить у задоволенні скарги відмовити, оскільки відповідачем не доведено та не надано доказів зокрема визначення вартості ТЗ позивача за ідентичним товаром, тощо.

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити. Надав пояснення аналогічні доводам апеляційної скарги.

Позивач (представник) до суду апеляційної інстанції не зявився, про день та час розгляду скарги повідомлений належним чином. Надав суду клопотання про розгляд справи у його відсутності.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.

Як встановлено судом першої інстанції, що 25.10.2018 р. в місті Берліні (ФРН) згідно договору купівлі-продажу позивач придбав за ціною 1700 Євро автомобіль марки PEUGEOT, модель 206+, кузов № VF32М8НR0СY041782, 2012 року випуску.

13.11.2018 р. з метою належного митного оформлення автомобіля до Кіровоградської митниці ДФС позивачем подано митну декларацію № UА901010/2018/010312.

Митна вартість товару була визначена позивачем за першим методом за ціною договору на рівні 1700 Євро (стаття 58 Митного кодексу України) (а.с.44-51).

13.11.2018 р. Кіровоградською митницею ДФС винесене рішення про коригування митної вартості № UА901010/2018/000136/1, відповідно до якого митну вартість даного автомобіля скориговано та визначено на підставі статті 59 МК України, тобто, за методом визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів на рівні 4000 Євро (а.с.42).

Рішення вмотивовано тим, що у зв'язку з проведенням порівняння рівня заявленої митної вартості ТЗ з рівнями митної вартості автомобілів марки PEUGEOT, модель 206+, з технічними характеристиками (об'єм циліндрів двигуна 1398см3, потужність двигуна 50 кВт) 2012 календарного та модельного років випуску та з наближеними даними, з рівнями митної вартості ідентичних та подібних товарів митне оформлення яких вже здійснено, та виявлено, що заявлений рівень митної вартості товару нижчий, ніж вартості та їх рівні всіх вищезгаданих товарів по митним оформленням проведеним митницями України в митному режимі "імпорт" в максимально наближені терміни до дати експорту товару в Україну. Додатково проведено перевірку згідно інформаційного електронного довідника SCHWAСКЕ Net (враховуючи VIN код транспортного засобу, показник одометра зафіксований при перетині митного кордону України і відображений в Акті митного огляду від 06.11.2018 № UА205010/2018/216545) та встановлено, що згідно заявлених даних транспортного засобу на рівні 4000 Євро.

Не погоджуючись з рішеннями відповідача щодо коригування митної вартості, позивач звернувся до суду.

Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги дійшов, що відповідачем не доведено, що подані позивачем до митного оформлення документи не відповідали вимогам ч. 2 ст. 58 МК України, а подані створювали підстав для виникнення у митного органу обґрунтованих сумнівів відносно не підтвердження чи невизначеності кількісно і достовірно та/або відсутності хоча б однієї із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні; недоведеність застосування методу щодо ідентичних товарів.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог позивача, з огляду на таке.

Статтею 49 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно ст. 50 МК України відомості про митну вартість товарів використовуються для: 1) нарахування митних платежів; 2) застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; 3) ведення митної статистики; 4) розрахунку податкового зобов'язання, визначеного за результатами документальної перевірки.

Система визначення митної вартості товарів ґрунтується на загальних принципах митної оцінки, прийнятих у міжнародній практиці. Міжнародно-правовим стандартом, на який зорієнтоване українське митне законодавство, є угоди по застосуванню ст. VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 р. (ГААТ).

Згідно з ч. 2 ст. VII ГААТ оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна базуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або аналогічного товару і не повинна базуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості.

Частинами 4 та 5 ст. 58 МК України також передбачено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов'язаних із продавцем осіб для виконання зобов'язань продавця.

Згідно з ч.1 ст. 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 та ч.2 ст. 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Частиною 1 та ч. 2 ст. 53 МК України встановлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

В силу ч. 5 ст. 53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

З аналізу ч.ч. 1, 2 ст. 53 Митного кодексу України вбачається, що Митним кодексом передбачено вичерпний перелік документів, що подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Дана норма кореспондується з положеннями ч.3 ст. 318 МК України, якою встановлено, що митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Зокрема, ч.1, ч.2 та ч.3 ст.58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов'язані між собою особи або хоч і пов'язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу

Враховуючи положення ч. 3 ст. 53, п.1 ч.4 ст. 54, ст. 58 МК України, можна дійти висновку про те, що орган доходів і зборів при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов'язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у ст. 58 МК України.

Орган доходів і зборів має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, що пов'язують з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість, та витребувати від декларанта додаткові документи лише якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, адже такі вади не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.

Отже, з огляду на законодавчо встановлену компетенцію відповідача, при перевірці митної вартості імпортованих товарів, зазначені розбіжності повинні бути не будь-якими, а лише тими, що стосуються числового значення заявленої митної вартості чи розрахунку митної вартості здійсненої декларантом.

Відповідач посилається, як на підставу прийняття рішення про коригування вартості ТЗ, неподання позивачем розрахункового документу. Проте на думку колегії суддів, відповідач не надає і доводів, чому документом, який визначає вартість товару не може бути документ, що підтверджує право власності - договір купівлі-продажу автомобіля, в якому визначена вартість ТЗ, а продавцем підтверджено отримання коштів.

Рішення про коригування митної вартості від 13.11.2018р. № UА901010/2018/000136/1, відповідно до якого митну вартість автомобіля скориговано та визначено на підставі статті 59 МК України, тобто, за методом визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів на рівні 4000 Євро, проте суду відповідачем не було надано письмових доказів щодо обґрунтованості застосування вказаного методу визначення митної вартості товару.

Надана інформація за період з 12.08.2018 по 12.11.2018 з цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи (ПІК ЄАІС) документально не підтверджується (а.с.67-68), відповідні витяги (роздруківки з ПІК ЄАІС "Цінова інформація для формування судових доказів") також не надані (а.с.98).

Доказів відсутності інформації з бази даних щодо ідентичних товарів підтверджено представником відповідача і в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції.

Також колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо недоведеності здійснення коригування митної вартості товару за допомогою програмного комплексу Schwaсke.

Судом встановлено, що безпосередній переклад із німецької на українську мови такого витягу з програмного комплексу Schwaсke від 13.11.2018 свідчить про наявність у ньому інформацію про два види вартості: "Verkaufswert (Schwacke) inkl. Mehrwertsteuer 4000,00 EUR" - "вартість продажу (Schwacke) з ПДВ 4000,00 EUR " та "Еinkaufswert (Schwacke) inkl. Mehrwertsteuer 2650,00 EUR"- "вартість покупки (Schwacke) з ПДВ 2650,00 EUR" (а.с.73-75). Однак, будь-якого обґрунтування щодо застосування під час корегування митної вартості товару саме вартості 4000,00 EUR, а не 2650,00 EUR, відповідач не зазначив.

Інформація із програмного продукту Schwacke від 13.11.2018 після даних про "вартість продажу (Schwacke) з ПДВ" і "вартість покупки (Schwacke) з ПДВ" містить запис виконаний на німецькій мові "vorbehaltlich der technischen Prufung", безпосередній переклад якого свідчить "підлягає технічній експертизі". Тобто, в будь-якому випадку оцінка Schwacke була здійснена без безпосереднього технічного огляду (експертизи) реального стану конкретного автомобіля, а саме щодо наявності будь-яких технічних ушкоджень або інформацію про стан ТЗ в наслідок експлуатації.

А отже, відповідачем не доведено, що така інформація про реальний стан транспортного засобу була передана для оцінки за допомогою програмного продукту Schwacke.

Таким чином, висновки відповідача про неможливість визначення митної вартості за першим основним методом - за ціною контракту є помилковими. Формально нижчий рівень митної вартості імпортованого товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження митної вартості та не є перешкодою для застосування методу визначення митної вартості товару, обраного декларантом, і не може бути безумовною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за методом, а також документально не доведено правомірність коригування митної вартість автомобіля за методом визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог позивача

Враховуючи викладене, розглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, рішення прийнято з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду не вбачається.

Керуючись ст. 315, ст. 316, ст.ст. 321, 322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Кіровоградської митниці Державної фіскальної служби України залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2019р. в адміністративній справі №1140/3242/18 за позовом ОСОБА_2 до Кіровоградської митниці Державної фіскальної служби України про скасування рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 25 квітня 2019 року.

Головуючий - суддя Н.І. Малиш

суддя С.В. Білак

суддя В.А. Шальєва