Справа № 753/14819/17
Суддя: Карпушова Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2019-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Карпушової О.В., суддів: Губської Л.В., Епель О.В., секретар судового засідання Харитонова Х.Б., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві, без фіксації судового процесу, в порядку ч. 4 ст. 229 КАС України, апеляційну скаргу Житомирської митниці ДФС на рішення Дарницького районного суду м.Києва від 15 листопада 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Житомирської митниці Державної фіскальної служби про визнання незаконною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В :

10.08.2017 р. ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Житомирської митниці Державної фіскальної служби про визнання незаконною та скасування 01011/101000014/2016 від 04.04.2017р. якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 470 КУпАП.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач в порушення положень Кодексу України про адміністративну відповідальність розглянув справу про притягнення його до адміністративної відповідальності, хоча ним подавалась заява про відкладення розгляду справи.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 15.11.2018 р. позовні вимоги задоволено.

Суд першої інстанції виходив з того, що відповідач при надходженні від позивача заяви про відкладення розгляду справи не мав права ухвалювати постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Відповідач, не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його, як таке, що прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що відповідачем тричі призначався розгляд справи, проте позивач тричі подавав заяву про відкладення, при цьому жодного разу не подавши документи щодо причин неявки. На думку апелянта позивач зловживав своїми правами з метою уникнути відповідальності.

Сторони в судове засідання не з'явилися, про час, дату та місце слухання справи повідомлялися належним чином.

Відповідно до ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду справи, не перешкоджає слухання справи.

Справу розглянуто у відкритому судовому засіданні в м. Києві, без фіксації судового процесу, в порядку ч. 4 ст. 229 КАС України.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено і вказані обставини не є спірними: 22.10.2016 р. через пункт пропуску «Виступовичі» Житомирської митниці ДФС позивач ввіз на митну територію України транспортний засіб для особистого користування «VW PASSAT», кузов № НОМЕР_1, державний реєстраційний номер Р.Литва, з метою транзиту.

06.12.2016року Житомирською митницею ДФС складено протокол №1011/101000014/2016 про порушення митних правил, передбачених ч.3 ст.470 Митного кодексу України, в якому зазначена дата розгляду справи 02.02.2017року о 10.00годині, без попереднього отримання інформації (пояснень) про підстави та обставини недотримання строків транзиту.

Вказаний протокол отримано позивачем 12.12.2016р., що підтверджено поштовим повідомленням (а.с107).

25.01.2017 року позивач повідомив посадових осіб митниці, що бажає прийняти участь у розгляді справи про порушення митних правил № 1011/101000014/2016 та скористатись правами визначеними статтею 498 Митного кодексу України, однак у зв'язку із тим, що знаходився на лікуванні 02.02.2017 року о 10 годині 00 хвилин не зміг особисто бути присутнім при розгляді справи та подав клопотання про перенесення розгляду справи на іншу дату.

03.02.2017р. відповідач листом повідомляє позивача, що на підставі його заяви від 25.01.2017р. розгляд справи відкладено та перенесено на 02.03.2017 року о 10 год. 00 хв. за адресою: Житомирський район, с. Оліївка, вул. Садова, 4 (а.с.108).

Позивач 23.02.2017 р. вдруге надіслав на адресу митниці лист, в якому зазначив, що на підставі статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, керуючись положеннями Конституції України, згідно статті 524 Митного кодексу України клопотав про перенесення розгляду справи на іншу дату у зв'язку із неможливістю прибути в строк, вказаний у листі.

02.03.2017 р. Житомирською митницею ДФС надіслано лист на адресу позивача про те, що заява його від 23.02.2017р. про перенесення задоволена, розгляд справи перенесено, та повідомлено, що справу буде розглянуто у будь який день та зручний для нього час у період з 21.03.2017р. по 04.04.2017 р. (а.с.109).

28.03. 2017 року позивач отримавши лист відповідача від 02.03.2017р. направив на електронну та поштову адресу митниці лист, де повідомив, що бажає прийняти участь у розгляді справи про порушення митних правил №01011/101000014/2016 та скористатись правами визначеними статтею 498 Митного кодексу України, однак на підставі статті 13 Конвенції про захист прав людини і сновоположних свобод, керуючись положеннями Конституції України, згідно статті 524 Митного кодексу України клопотав про перенесення розгляду справи на іншу дату у зв'язку із неможливістю прибути в строк, вказаний у листі.

04 квітня 2017 року Житомирська митниця ДФС винесла постанову в справі про порушення митних правил №1011/101000014/2016, відповідно до якої позивача визнано винним у вчиненні порушень митних правил, передбачених частиною 3 статті 470 Митного кодексу України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на суму 8500 грн.

Вищезазначені обставини підтверджені належними, достатніми та допустимими доказами, і не є спірними. Спірним у даній справі є чи міг відповідач ухвалювати постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності при наявності заяви позивача про відкладення розгляду справи.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов'язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з'ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Згідно ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до статті 90 Митного кодексу України транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Пунктом 1 частини 1 статті 95 Митного кодексу України встановлені такі строки транзитних перевезень залежно від виду транспорту: для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

Перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (частина 3 статті 470 Митного кодексу України).

За змістом частини 1 статті 460 Митного кодексу України вчинення порушень митних правил, передбачених частиною третьою статті 469, статтею 470, частиною третьою статті 478, статтею 481 цього Кодексу, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, а також допущення у митній декларації помилок, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, якщо такі помилки не допускаються систематично (стаття 268 цього Кодексу), не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.

Частиною 1 статті 192 Митного кодексу України передбачено, що якщо під час перевезення товарів транспортний засіб внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили не зміг прибути до органу доходів і зборів призначення, допускається вивантаження товарів в іншому місці. При цьому перевізник зобов'язаний: 1) вжити всіх необхідних заходів для забезпечення збереження товарів та недопущення будь-якого їх використання; 2) терміново повідомити найближчий орган доходів і зборів про обставини події, місцезнаходження товарів і транспортного засобу.

Отже, виходячи зі змісту наведених норм, перевізник звільняється від відповідальності за статтею 470 Митного кодексу України у разі наявності факту аварії або дії обставин непереборної сили за умови документального підтвердження такого факту та вчасного (до закінчення встановленого строку транзитного перевезення) письмового повідомлення найближчого митного органу про обставини події.

Згідно частини 1 статті 458 Митного кодексу України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред'явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

У відповідності до положень статті 487 Митного кодексу України провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Статтею 488 Митного кодексу України встановлено, що провадження у справі про порушення митних правил вважається розпочатим з моменту складення протоколу про порушення митних правил.

Відповідно до статті 491 Митного кодексу України підставами для порушення справи про порушення митних правил є: 1) безпосереднє виявлення посадовими особами органу доходів і зборів порушення митних правил; 2) офіційні письмові повідомлення про вчинення особою порушення митних правил, отримані від правоохоронних органів, а також органів, що здійснюють види контролю, зазначені у частині першій статті 319 цього Кодексу; 3) офіційні письмові повідомлення про вчинення порушення митних правил, отримані від митних та правоохоронних органів іноземних держав, а також від міжнародних організацій.

За правилами статті 498 Митного кодексу України прийняття участі у розгляді справи про адміністративне правопорушення є правом, а не обов'язком особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Така особа зобов'язана добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами.

Згідно із статтею 526 Митного кодексу України справа про порушення митних правил розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, та/або її представника.

Про час та місце розгляду справи про порушення митних правил органом доходів і зборів цей орган інформує особу, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, поштовим відправленням з повідомленням про вручення, якщо це не було зроблено під час вручення зазначеній особі копії протоколу про порушення митних правил.

Справа про порушення митних правил може бути розглянута за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про перенесення розгляду справи.

З наведеного вбачається, що закріплюючи процесуальні гарантії прав особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у тому числі на участь у розгляді її справи, положення Митного кодексу України містять й певні застереження, націлені на забезпечення належної реалізації митними органами наданих їм повноважень.

Одним із таких застережень є обов'язок особи добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами, тобто утримуватись від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, у тому числі з метою спливу строків накладення адміністративного стягнення.

Разом з тим, особа, що притягається до адміністративної відповідальності, в разі неможливості особисто бути присутньою при розгляді справи про порушення митних правил не позбавлена можливості брати в ній участь через свого представника (особи, які можуть бути представниками, визначені в статті 499 Митного кодексу України).

Враховуючи встановлені судом обставини перевищення десятиденного строку доставки транспортного засобу, визначеного статтею 95 Митного кодексу України, та їх неспростування позивачем, колегія суддів дійшла висновку про порушенням позивачем митних правил, отже й правомірність притягнення його до адміністративної відповідальності на підставі частини 3 статті 470 Митного кодексу України.

Позивач не надав жодного доказу щодо поважної причини не явки в митний орган для розгляду справи про притягнення його до адміністративної відповідальності чи доказів щодо поважності причини порушення правил перевезення (транзиту) транспортного засобу.

Стаття 77 КАС України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо обґрунтованості позовних вимог.

На підставі вказаного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, рішення прийнято з порушенням норм матеріального права, що є підставою для його скасування, та прийняття нової постанови про відмову у задоволені позовних вимог.

Керуючись статтями 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 286. 272 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Житомирської митниці ДФС на рішення Дарницького районного суду м.Києва від 15 листопада 2018 року, задовольнити.

Рішення Дарницького районного суду м.Києва від 15 листопада 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Житомирської митниці Державної фіскальної служби про визнання незаконною та скасування постанови, скасувати.

ОСОБА_2 у задоволені позовних вимог до Житомирської митниці Державної фіскальної служби про визнання незаконною та скасування постанови 01011/101000014/2016 від 04.04.2017р. про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 470 КУпАП, - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена в касаційному порядку.

Колегія суддів: О.В. Карпушова

Л.В. Губська

О.В. Епель