Справа № 826/12335/18
Суддя: Пащенко К.С.
Дата ухвалення: 2019-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

23 квітня 2019 року № 826/12335/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Пащенка К.С., за участю

секретаря судового засідання Легейди Я.А., розглянувши у порядку письмового

провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1, що виступає в інтересах ОСОБА_2
доЦентрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області, Головного управління Державної міграційної служби України у м. Києві Солом'янський відділ
прозабезпечення права на оформлення паспорта
представники позивача - ОСОБА_1;

сторін: відповідача 1 - ОСОБА_3;

відповідача 2 - не з'явилися,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва в інтересах ОСОБА_2 (далі - позивач) з позовом до Головного управління Державної міграційної служби України у м. Києві (надалі - відповідач 1) та Солом'янського відділу Головного управління Державної міграційної служби України у м. Києві (по тексту - відповідач 2 або Солом'янський відділ ГУ ДМСУ у м. Києві), у якому просить суд:

- зобов'язати Головне управління Державної міграційної служби України у м. Києві у подальшому здійснити паспортний облік щодо ОСОБА_2 за раніше встановленими формами: виключно за прізвищем, ім'ям та по батькові, згідно ст.ст. 28, 294, 296 ЦК України, Закону України «Про громадянство» та Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою ВРУ № 2503 від 26.06.1992 (із змінами у т. ч. Згідно з Законом України від 03.07.2012 № 5029-VI) та знищити номер УНЗР, який був присвоєний неповнолітній ОСОБА_2 під час оформлення біометричного паспорта для виїзду за кордон (з урахуванням заяви від 18.12.2018 про доповнення позовних вимог у адміністративному позові);

- зобов'язати Солом'янський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України у м. Києві видати (без використання засобів Реєстру - ЄДДР України) ОСОБА_2 паспорт громадянина України раніше встановленого зразка - у вигляді паспортної книжечки, форма якого затверджена Постановою ВРУ № 2503 від 26.06.1992.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 19.10.2018 (суддя Пащенко К.С.) відкрито провадження у даній адміністративній справі; постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження; призначено справу до розгляду в підготовче засідання на 27.11.2018.

В судовому засіданні 27.11.2018 оголошено перерву до 24.01.2019.

Ухвалами Окружного адміністративного суду м. Києва від 24.01.2019 замінено відповідача 1 - Головне управління Державної міграційної служби України у м. Києві на правонаступника - Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області; закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 07.03.2019.

В судовому засіданні 07.03.2019 представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі. Представник відповідача 1 в судовому засідання проти задоволення позову заперечив та просив відмовити у задоволенні позову повністю.

Суд, заслухавши представників позивача та відповідача 1 та зважаючи на заявлене ними спільне клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження, з урахуванням неповідомлення відповідачем 2 про причини неявки представника в судове засідання, ухвалив перейти до стадії письмового провадження на підставі частини третьої статті 194 Кодексу адміністративного судочинства України (в подальшому - КАС України).

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що зверталась до відповідачів з проханням про оформлення та видачу паспорта у вигляді паспортної книжечки. Проте, позитивної відповіді не отримала, у зв'язку із чим повторно звернулась до відповідача 2 з питанням про оформлення біометричного документа. Однак, неповнолітній ОСОБА_2 було відмовлено у вчиненні певних дій на підставі того, що вона заперечувала у присвоєнні їй номера УНЗР (на думку позивача, присвоєння людині номеру УНЗР під час видачі електронних документів, які несуть шкоду духовному світу людини є проявом образи релігійних почуттів віруючих громадян), що в свою чергу унеможливило взяття нею ID-картки. Позивач зауважує, що у рішенні про відмову у видачі документа, яке доводиться до відома заявника у порядку і строки, встановлені законодавством, мають зазначатися підстави для відмови. При цьому, наголошує на тому, що відповідачі зобов'язані були вказати підставу для відмови у оформленні неповнолітньому паспорта у формі книжечки, натомість своїми листами лише повідомили заявника про те, що паспорт громадянина України по досягненню відповідного віку видається виключно у формі картки, починаючи з 01.01.2016. Позивач стверджує, що відповідачі у спірних правовідносинах не прийняли жодного рішення про відмову чи видачу неповнолітньому паспорта громадянина України у вигляді паспортної книжечки та не навели будь-яких правових підстав для відмови у проведенні оформлення паспорта громадянина України у вигляді паспортної книжечки.

У відзиві на позовну заяву відповідач 1 зазначає, що Закон України «Про громадянство України», на який посилається позивач, не може бути застосований для врегулювання питання оформлення паспорта громадянина України у зв'язку з досягненням особою відповідного віку, оскільки вказаний Закон не регулює питань оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі чи визнання недійсним паспорта громадянина України. Відповідні питання врегульовані Законом України «Про єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус», міжнародними договорами України, іншими законами України, а також прийнятими на їх виконання нормативно-правовими актами у сферах, де використовуються відповідні документи, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи. Тому, на думку відповідача 1, Закон України «Про громадянство України» не може бути застосований для врегулювання питання оформлення паспорта громадянина України у зв'язку з досягненням особою відповідного віку.

Відповідач 2 вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, наголошуючи при цьому, що для оформлення паспорта громадянина України у формі паспортної книжечки зразка 1994 року після 1 листопада 2016 року вже немає законних підстав, і порушувати приписи Закону України «Про єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» (як спеціального нормативно-правового акта у цій сфері правовідносин, який має вищу юридичну силу порівняно з іншими) та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 № 302, під будь-яким приводом, у тому числі з релігійних переконань особи, Солом'янський відділ ГУ ДМСУ у м. Києві як суб'єкт владних повноважень не може.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною другою статті 32 Основного Закону не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

13.06.2018 позивачем було подано до Центру надання адміністративних послуг Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації заяву та документи для отримання адміністративної послуги з оформлення паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм. При оформленні заяви-анкети було враховано унікальний номер запису в реєстрі, який був присвоєний позивачу при оформленні паспорта громадянина України для виїзду за кордон у 2016 році.

14.06.2018 зазначена заява та документи були передані до Солом'янського відділу ГУ ДМСУ у м. Києві.

02.07.2018 паспорт громадянина України з безконтактним електронним носієм на ім'я ОСОБА_4 було надруковано та 05.07.2018 передано до Центру надання адміністративних послуг Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації.

Крім того, позивач зверталась до відповідача 1 із заявою від 02.07.2018 про вчинення певних дій, а саме: видачі паспорта у вигляді паспортної книжечки.

Листом від 28.07.2018 № 10/вх.П-164-18 за результатами розгляду звернення позивачу рекомендовано звернутись до Солом'янського відділу ГУ ДМСУ у м. Києві для подальшої подачі заяви щодо оформлення паспорта громадянина України (id-картки).

Аналогічна заява позивача про вчинення певних дій, а саме: видачі паспорта у вигляді паспортної книжечки надійшла 05.07.2018 на адресу відповідача 1, за результатами розгляду якої останній повідомив позивача, що не уповноважений документувати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспортом громадянина України зразка 1994 року.

Наведене, на думку позивача, має наслідком виникнення у відповідача 1 обов'язку щодо знищення номеру УНЗР, який був присвоєний неповнолітній ОСОБА_2 під час оформлення біометричного паспорта для виїзду за кордон, у відповідача 2 - обов'язку щодо видачі паспорта громадянина України раніше встановленого зразка у вигляді паспортної книжечки.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 № 302 затверджений Порядок оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України (нижче - Порядок).

Так, згідно із пунктом 7 Порядку (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, тобто на дату звернення позивача із заявою щодо оформлення паспорта громадянина України з безконтактним електронним носім) оформлення та видача паспорта особі, яка досягла 14-річного віку здійснюються на підставі заяви-анкети, поданої нею особисто.

Паспорт, який оформлюється вперше, видається не пізніше ніж через 20 робочих днів з дня оформлення заяви-анкети для його отримання. За оформлення паспорта вперше адміністративний збір не справляється (пункти 8, 9 Порядку).

Оформлення паспорта, у відповідності до пункту 10 Порядку, здійснюється територіальними органами/територіальними підрозділами ДМС через Головний обчислювальний центр Єдиного державного демографічного реєстру (далі - Головний обчислювальний центр Реєстру) у взаємодії з Державним центром персоналізації документів державного підприємства «Поліграфічний комбінат «Україна» по виготовленню цінних паперів» (далі - Центр).

Згідно із пунктом 12 Порядку внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру (далі - Реєстр) здійснюється з використанням відомчої інформаційної системи ДМС.

Для внесення інформації до Реєстру формується заява-анкета, зразок якої затверджується МВС (пункт 13 Порядку).

Як передбачено пунктом 14 Порядку, до заяви-анкети вноситься така інформація про особу, на ім'я якої оформляється паспорт: 1) ім'я особи (прізвище, власне ім'я та по батькові особи, яка є громадянином України, якщо інше не випливає із закону або звичаю національної меншини, до якої вона належить); 2) дата народження; 3) місце народження (держава, область, район/місто, селище/село); 4) стать; 5) дата та підстави набуття громадянства; 6) унікальний номер запису в Реєстрі (у разі наявності); 7) відцифрований образ обличчя особи; 8) відцифрований підпис особи (крім осіб, які в установленому законом порядку визнані недієздатними). Підпис осіб з фізичними вадами вноситься за їх бажанням. Підпис осіб, які відбувають покарання в установах виконання покарань або перебувають на тривалому стаціонарному лікуванні в закладах МОЗ закритого типу, а також осіб, які не можуть пересуватися самостійно у зв'язку з тривалим розладом здоров'я, що підтверджується медичним висновком відповідного закладу охорони здоров'я, оформленим в установленому порядку, - вноситься із застосуванням засобів Реєстру шляхом сканування; 9) відомості про внесення до безконтактного електронного носія, що міститься у паспорті, засобів електронного цифрового підпису; 10) відомості про згоду на внесення до безконтактного електронного носія, що міститься у паспорті, відцифрованих відбитків пальців рук; 11) місце проживання із зазначенням адреси (держава, область, район/місто, селище/село, вулиця, номер будинку, корпусу, квартири); 12) номер контактного телефону заявника та/або адреса електронної пошти; 13) реквізити документа, на підставі якого оформляється паспорт; 14) відомості про законного представника особи чи уповноважену особу (ім'я, дата народження, реквізити документа, що посвідчує особу, та документа, що підтверджує її повноваження); 15) додаткова змінна інформація (відомості про місце проживання, про народження дітей, про шлюб і розірвання шлюбу, про зміну імені, у разі наявності - про реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків або повідомлення про відмову від його прийняття (для осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття зазначеного номера та офіційно повідомили про це відповідному контролюючому органу); 16) відомості про сплату адміністративного збору або про звільнення від його сплати; 17) дата заповнення заяви-анкети.

Дії працівників під час приймання документів для оформлення, обміну паспорта перелічені пунктами 23-34 Порядку.

Зокрема, працівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб'єкта під час приймання документів від заявника перевіряє повноту поданих заявником документів, зазначених у пунктах 35, 46 і 69 цього Порядку, відповідність їх оформлення вимогам законодавства.

У разі виявлення факту подання не всіх необхідних документів або подання документів, оформлення яких не відповідає вимогам законодавства, територіальний орган ДМС/територіальний підрозділ ДМС, уповноважений суб'єкт інформує заявника про відмову в прийнятті документів із зазначенням підстав такої відмови. За бажанням заявника відмова надається в письмовому вигляді.

У разі відповідності поданих документів вимогам Порядку працівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб'єкта із використанням електронного цифрового підпису та із застосуванням засобів Реєстру формує заяву-анкету (у тому числі здійснює отримання біометричних даних, параметрів).

Після формування заяви-анкети працівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб'єкта друкує її та надає заявнику для перевірки правильності внесених до заяви-анкети відомостей. Реєстрація заяви-анкети здійснюється із застосуванням засобів Реєстру під час її формування.

У разі виявлення помилок в заяві-анкеті працівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб'єкта вносить до неї відповідні виправлення.

Після перевірки заявник власним підписом підтверджує правильність внесених до заяви-анкети відомостей про особу. Якщо заявник через фізичні вади не може підтвердити власним підписом правильність таких відомостей, працівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб'єкта робить відмітку про неможливість такого підтвердження та засвідчує правильність внесених до заяви-анкети відомостей про особу власним підписом.

Після перевірки заявником правильності внесених до заяви-анкети відомостей про особу заява-анкета перевіряється та підписується (із зазначенням дати, прізвища та ініціалів) працівником територіального органу/територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб'єкта, який прийняв документи та сформував заяву-анкету.

Працівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб'єкта сканує із застосуванням засобів Реєстру до заяви-анкети документи, які подаються заявником. Оригінали документів (крім довідки про реєстрацію особи громадянином України, паспорта, що підлягає обміну, документів, що підтверджують сплату адміністративного збору) повертаються заявнику після оформлення заяви-анкети.

Прийняті уповноваженим суб'єктом заява-анкета та скановані документи (у тому числі отримані біометричні дані, параметри) із застосуванням засобів Реєстру автоматично розподіляються та надсилаються до територіального органу/територіального підрозділу ДМС, який обслуговує відповідний уповноважений суб'єкт, що здійснив прийняття документів від заявника.

Працівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС не пізніше наступного дня після надходження до розгляду документів перевіряє повноту поданих заявником документів, зазначених у пунктах 35, 46 і 69 цього Порядку, відповідність їх оформлення вимогам законодавства.

Заявник для оформлення паспорта, відповідно до пункту 35 Порядку, подає такі документи: свідоцтво про народження або документ, що підтверджує факт народження, виданий компетентними органами іноземної держави (далі - свідоцтво про народження); оригінали документів, що підтверджують громадянство та посвідчують особу батьків або одного з них, які на момент народження особи перебували у громадянстві України (для підтвердження факту належності особи до громадянства України). У разі відсутності таких документів або у разі, коли батьки чи один із батьків такої особи на момент її народження були іноземцями або особами без громадянства, або у разі набуття особою громадянства України на території України подається довідка про реєстрацію особи громадянином України; документ, що посвідчує особу законного представника/уповноваженої особи, та документ, що підтверджує повноваження особи як законного представника/уповноваженої особи; документи, що підтверджують сплату адміністративного збору, або оригінал документа про звільнення від його сплати. Оригінал документа про звільнення від сплати адміністративного збору повертається заявнику, а до заяви-анкети додається його копія, засвідчена працівником територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб'єкта шляхом проставлення відмітки «Згідно з оригіналом» та підпису із зазначенням його посади, прізвища, ініціалів та дати; документи, що підтверджують відомості для внесення додаткової змінної інформації до безконтактного електронного носія та у паспорт (за наявності таких документів): про місце проживання - довідку органу реєстрації встановленого зразка; про народження дітей - свідоцтва про народження дітей; про шлюб і розірвання шлюбу - свідоцтво про шлюб, свідоцтво про розірвання шлюбу, рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили, або виданий компетентними органами іноземної держави документ, який згідно з її національним законодавством підтверджує відповідний факт; про зміну імені - свідоцтво про зміну імені, свідоцтво про народження, свідоцтво про шлюб, свідоцтво про розірвання шлюбу, рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили, або виданий компетентними органами іноземної держави документ, який згідно з її національним законодавством підтверджує відповідний факт; довідку про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків або повідомлення про відмову від його прийняття.

Порядок видачі паспорта міститься в пунктах 91-99 Порядку. Так, видача заявникові паспорта здійснюється територіальним органам/територіальним підрозділом ДМС, уповноваженим суб'єктом, який прийняв документи для його оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обміну паспорта.

У разі коли видача паспорта здійснюється уповноваженим суб'єктом, заява-анкета та додані до неї документи не пізніше наступного робочого дня після дня видачі паспорта передаються територіальному органу/територіальному підрозділу ДМС, який його оформив.

У разі неотримання паспорта протягом одного місяця з дня його надходження до уповноваженого суб'єкта паспорт разом із заявою-анкетою та доданими до неї документами повертаються на підставі акта приймання-передачі відповідному територіальному органу/територіальному підрозділу ДМС для зберігання.

Якщо заявник не отримав паспорт протягом шести місяців з дня його оформлення, працівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС письмово попереджає заявника про знищення паспорта в разі його неотримання протягом року з дня його оформлення. У разі неотримання протягом року паспорта він знищується відповідно до пунктів 110-113 Порядку.

Відомості, внесені до заяви-анкети та долучені до неї скановані документи, результати перевірок зберігаються в електронному вигляді у відомчій інформаційній системі ДМС.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач 14.06.2018 звернулась до Центру надання адміністративних послуг Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації із заявою щодо видачі національного паспорта.

При цьому, подана позивачем заява-анкета стосується оформлення паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм, а не у вигляді паспортної книжечки.

Судом встановлено, що паспорт громадянина України з безконтактним електронним носієм на ім'я позивача був готовий до видачі 05.07.2018, тобто із дотриманням строку, встановленого законодавством, а саме: протягом 20 робочих днів з дня оформлення заяви-анкети від 14.06.2018.

Наведене свідчить про дотримання відповідачами процедури оформлення паспорта громадянина України.

Більше того, правомірність дій відповідачів при оформленні національного паспорта позивачем заперечується, самі дії позивачем не оскаржуюються.

Натомість, аргументи представника позивача зводяться до констатації наявності у останньої права на звернення до територіальних органів/підрозділів ДМС щодо оформлення паспорта громадянина України у вигляді паспортної книжечки.

В цій частині суд враховує правову позицію, викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.09.2018 у справі № 806/3265/17 (провадження № 11-460заі18) та наголошує на тому, що позивач, як і будь-який громадянин України не позбавлений права вибору форми національного паспорта.

Водночас, суд зауважує, що відповідний вибір позивач зробив самостійно шляхом звернення 14.06.2018 із заявою-анкетою щодо оформлення паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм.

Відтак, у суду відсутні підстави для зобов'язання відповідача 2 видати позивачу паспорт громадянина України у вигляді паспортної книжечки, у зв'язку із чим позовні вимоги у відповідній частині не підлягають задоволенню.

При цьому, не заслуговують на увагу посилання представника позивача на Податковий кодекс України та Конституцію Португальської Республіки, оскільки першим врегульовані відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, а друга не належить до системи національного законодавства України.

Суд також критично ставиться до звернення позивача в лютому 2019 року із заявою про видачу національного паспорта, оскільки відповідна заява подана позивачем після звернення до суду із позовом у даній справі, крім того, заява подана за формою, що втратила чинність на підставі наказу Міністерства внутрішніх справ від 01.03.2018 № 161.

Щодо позовних вимог в частині зобов'язання відповідача 1 знищити номер УНЗР, який був присвоєний неповнолітній ОСОБА_2 під час оформлення біометричного паспорта для виїзду за кордон суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 10 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» від 20.11.2012 № 5492-VI (нижче - Закон № 5492-VI) Єдиний державний демографічний реєстр (Реєстр) - це електронна інформаційно-телекомунікаційна система, призначена для зберігання, захисту, обробки, використання і поширення визначеної цим Законом інформації про особу та про документи, що оформлюються із застосуванням засобів Реєстру.

Внесення інформації до Реєстру здійснюється уповноваженими суб'єктами за зверненням заявника, на підставі інформації державних органів реєстрації актів цивільного стану, органів реєстрації фізичних осіб, а також інформації органів виконавчої влади, інших державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування з дотриманням вимог Закону України «Про захист персональних даних». У разі якщо інформація про особу вноситься до Реєстру вперше, проводиться ідентифікація особи, після завершення якої автоматично формується унікальний номер запису в Реєстрі та фіксуються час, дата та відомості про особу, яка оформила заяву-анкету (в електронній формі). Унікальний номер запису в Реєстрі є незмінним (стаття 10 Закону № 5492-VI).

Згідно з підпунктом 1 частини першої статті 13 Закону № 5492-VI до документів, оформлення яких передбачається цим Законом із застосуванням засобів Реєстру, належить, зокрема, паспорт громадянина України.

Частиною першою статті 21 Закону № 5492-VI встановлено, що паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України.

Кожен громадянин України, який досяг чотирнадцятирічного віку, зобов'язаний отримати паспорт громадянина України (частина друга статті 21 Закону № 5492-VI).

Оформлення паспорта громадянина України здійснюється розпорядником Реєстру. Прийняття заяв-анкет для внесення інформації до Реєстру, видача паспорта громадянина України здійснюються розпорядником Реєстру або уповноваженими суб'єктами, передбаченими пунктом 4 частини першої статті 2 цього Закону (частина п'ята статті 21 Закону № 5492-VI).

Систематичний аналіз вищезазначених норм права дозволяє суду впевнено стверджувати, що паспорт громадянина України оформлюється виключно із застосуванням засобів Єдиного державного демографічного реєстру, до якого вноситься інформація щодо ідентифікації осіб, які звернулися для оформлення такого паспорта (автоматично формується унікальний номер запису в Реєстрі).

Натомість, номер УНЗР, про знищення якого пред'явлена вимога у даній справі, був присвоєний неповнолітній ОСОБА_2 під час оформлення біометричного паспорта для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 виданого 14.01.2016 органом 8034 терміном дії до 14.01.2020.

При цьому, зазначений паспорт був анульований та знищений 23.01.2019, про що свідчить зміст довідки відповідача 2 від 23.01.2019 № 10/вх.П-44.

Відтак, судом встановлено, що посилання позивача на власні релігійні переконання, яким суперечить присвоєння номера УНЗР, не стосуються предмету розгляду у даній справі, оскільки, по-перше, присвоєння останнього було передбачене порядком виготовлення біометричного паспорта для виїзду за кордон, оформлення та видача якого були можливими лише за самостійним зверненням позивача, яка підписуючи відповідну заяву давала згоду на перевірку персональних даних; по-друге, формування УНЗР є результатом проведення ідентифікації особи позивача при оформлення біометричного паспорта для виїзду за кордон у 2016 році, тобто станом на час звернення у 2018 році щодо оформлення паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм УНЗР позивачу уже був присвоєний; по-третє, УНЗР сформований в автоматичному режимі, тобто його формування не є активною дією посадових осіб територіальних органів/підрозділів ДМС; по-четверте, дії територіальних органів/підрозділів ДМС щодо оформлення біометричного паспорта для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 та його видачі у 2016 році не оскаржуються позивачем у даній справі, правомірність таких дій позивачем не спростовано.

Також, суд критично ставиться до аргументів представника позивача в частині посилань на експертні висновки, оскільки відповідними висновками надавалась загальна оцінка поняттю «УНЗР» без урахування конкретних обставин даної справи.

Підпунктом 2 частини другої статті 15 Закону України «Про захист персональних даних» від 01.06.2010 № 2297 (в подальшому - Закон № 2297) передбачено, що персональні дані підлягають видаленню або знищенню у разі: припинення правовідносин між суб'єктом персональних даних та володільцем чи розпорядником, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до вимог пункту 6 частини другої статті 8 Закону № 2297 суб'єкт персональних даних має право: пред'являти вмотивовану вимогу щодо зміни або знищення своїх персональних даних будь-яким володільцем та розпорядником персональних даних, якщо ці дані обробляються незаконно чи є недостовірними.

Водночас, положення Закону № 5492-VI та Порядку ведення Єдиного державного демографічного реєстру та надання з нього інформації, взаємодії між уповноваженими суб'єктами, а також здійснення ідентифікації та верифікації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18.10.2017 № 784, не передбачають можливості та механізму скасування, видалення та знищення УНЗР.

Крім того, стаття 8 Закону № 5492-VI встановлює гарантії захисту і безпеки інформації Реєстру, що унеможливлює вчинення будь-яких незаконних дій з персональними даними осіб, інформація щодо яких внесена до Реєстру.

Враховуючи вищевикладене та зважаючи на те, що інформація про позивача була отримана при зверненні останньої щодо виготовлення біометричного паспорта для виїзду за кордон у 2016 році, при цьому докази порушення посадовими особами територіальних органів/підрозділів ДМС вимог Закону № 2297 та Закону № 5492-VI при обробці такої інформації в матеріалах справи відсутні, а достовірність отриманої інформації не заперечується позивачем, суд приходить висновку, що підстави для знищення номера УНЗР, який не являє собою персональні дані, а є цифровим ідентифікатором особи, що був присвоєний неповнолітній ОСОБА_2 під час оформлення біометричного паспорта для виїзду за кордон - відсутні, у зв'язку із чим позовні вимоги у відповідній частині не підлягають задоволенню.

Також, суд дійшов висновку про те, що слід відмовити у задоволенні позовних вимог про зобов'язання відповідача 1 у подальшому здійснити паспортний облік щодо ОСОБА_2 за раніше встановленими формами: виключно за прізвищем, ім'ям та по батькові, згідно ст.ст. 28, 294, 296 ЦК України, Закону України «Про громадянство» та Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою ВРУ № 2503 від 26.06.1992 (із змінами у т. ч. Згідно з Законом України від 03.07.2012 № 5029-VI), оскільки суд не може приймати рішення щодо відносин, які ще не виникли та на майбутнє.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України державні органи та їх посадові особи діють у спосіб, в межах повноважень та на підставах, передбачених Конституцією та Законами України.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому, в силу положень частини другої статті 77 вказаного Кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

У даному випадку не має жодного порушення законних прав, свобод та інтересів ОСОБА_2, в інтересах якої ОСОБА_1, з боку Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області, Солом'янського відділу Головного управління Державної міграційної служби України у м. Києві, а тому відсутні підстави для їх захисту чи поновлення.

Статтею 90 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Надаючи оцінку кожному окремому специфічному доводу всіх учасників справи, що мають значення для правильного вирішення адміністративної справи, суд застосовує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Наведена позиція ЄСПЛ також застосовується у практиці Верховним Судом, що, як приклад, відображено у постанові від 28 серпня 2018 року (справа № 802/2236/17-а).

Позивачем не доведено, що на час розгляду справи відповідачі порушили її законні права, свободи або інтереси.

Отже, з урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України приходить до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 2, 6, 8, 9, 72-77, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову б/н від 06.08.2018, з урахуванням заяви б/н від 18.12.2018 «Про доповнення позовних вимог у адміністративному позові», - відмовити повністю.

Рішення, відповідно до ст. 255 КАС України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного ухвали.

Відповідно до пп. 15.5 п. 1 Розділу VII Перехідні положення КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Окружний адміністративний суд міста Києва.

Суддя К.С. Пащенко