Справа № 461/675/19
Суддя: Кузьмич Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2019-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2019 рокуЛьвів№ 857/3762/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді Кузьмича С. М.,

суддів Сапіги В.П., Улицького В.З.

за участю секретаря Мельничук Б.Б.

представника апелянта ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 26 лютого 2019 року (ухвалене головуючим суддею Фролова Л.Д. о 15 год. 57 хв. у м. Львові) у справі № 461/675/19 за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Львівської митниці ДФС України про визнання протиправною та скасування постанови про порушення митних правил,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача про визнання протиправною та скасування постанови від 24.04.2018 № 2113/20900/17 у справі про порушення митних правил, якою його визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч. 3 ст. 481 Митного кодексу України (далі МК України) та накладено стягнення - 17000 грн штрафу.

В обґрунтування позовних вимог вказує на те, що порушення полягало у тому, що 19.12.2017 ним на митну територію України з ОСОБА_3 був ввезений автомобіль марки «Opel», реєстраційний номер JZZ975 в митному режимі «Тимчасове ввезення» до 17.02.2018. Однак, автомобіль у вказаний строк з території України вивезений не був. Разом з цим постановою митниці позивач не погоджуються та вважає її протиправною у зв'язку з наступним, оскільки 20.01.2018 ввезений транспортний засіб, у зв'язку з дорожньо-транспортною пригодою зазнав механічних пошкоджень та не міг бути вивезений за межі митної території України. Проте, вказані обставини не були враховані органом митниці при винесенні оскаржуваної постанови. Окрім цього, відповідачем не взято до уваги клопотання про відкладення розгляду справи і проведено розгляд без його участі та без участі адвоката, а у постанові вказано, що розгляд справи проводився за участі позивача.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 26.02.2019 в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що митний орган правильно вважав, що в діях позивача наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 481 МК України, у зв'язку з чим правомірно притягнув ОСОБА_2 до відповідальності.

Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржив позивач, у апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Зокрема в апеляційні скарзі зазначає, що 20.04.2018 в канцелярію Львівської митниці ДФС подано заяву в якій він повідомив, що автомобіль «OPEL ASTRA», реєстраційний номер JZZ975, який повинен бути вивезений до 17.02.2018 за межі митної території України, отримав механічні пошкодження в результаті ДТП, яке мало місце 20.01.2018 на трасі Р49 Новоград-Волинський Шепетівка.

Представник апелянта в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу та надав пояснення, просить апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Відповідач в судове засідання на виклик суду не з`явився, явку свого представника не забезпечив, хоча належним чином був повідомлений, що не перешкоджає розгляду справи в його відсутності згідно з ч. 2 ст. 313 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, представника апелянта, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції скасувати, з наступних підстав.

З матеріалів справи слідує, що позивач відповідно до умов трудового договору № 1753 від 05.08.2016 у кладено з ЗАТ «Гірмета» (м. вільнос, Литовська ОСОБА_3) працює водієм та відповідно перебуває на консульському обліку в Литовській ОСОБА_3.

31.03.2018, близько 14 години 34 хв., в зону митного контролю «смугою руху «зелений коридор» митного поста «Грушів» Львівської митниці ДФС, в'їхав транспортний засіб марки «VOLKSWAGEN», реєстраційний номер ECK820, яким слідував з ОСОБА_3 в Україну в якості пасажира ОСОБА_2

Під час перевірки інформації в ЄАІС ДФС України встановлено, що 19.12.2017 ОСОБА_2, ввіз через митний пост «Краковець» Львівської митниці ДФС на територію України в митному режимі «тимчасове ввезення до 60 днів» під зобов'язання про зворотнє вивезення № UA209020/2017/56281 транспортний засіб марки «OPEL ASTRA», реєстраційний номер JZZ975, VIN W0L0AHL, країна реєстрації транспортного засобу - ОСОБА_4. ОСОБА_2 зов'язався вивезти даний автомобіль з території України до 17.02.2018. Однак, у вказаний строк автомобіль «OPEL ASTRA», реєстраційний номер JZZ975 з митної території України вивезений не був, в інший митний режим не заявлений.

По даному факту 31.03.2018 державним інспектором ВМО №1 митного поста «Грушів» Львівської митниці ДФС ОСОБА_5 стосовно ОСОБА_2 складено протокол про порушення митних правил № 2113/20908/18 за ознаками порушення, передбаченого ч. 3 ст. 481 МК України (а.с. 19-22).

24.04.2018 заступником начальника Львівської митниці ДФС - начальником управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії ОСОБА_6 винесено постанову у справі № 2113/20908/17, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч. 3 ст. 481 МК України та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 грн за перевищення більше, ніж на 10 діб строку тимчасового ввезення транспортного засобу - автомобіля марки «OPEL ASTRA», реєстраційний номер JZZ975, VIN - W0L0AHL (а.с. 28-30).

Вважаючи прийняту постанову відповідача протиправною позивач звернувся до суду з відповідними позовними вимогами.

Проаналізувавши матеріали справи та законодавчі положення, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про помилкове застосування норм матеріального та процесуального права, неповного зясування обставин справи та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 3, 5, 6 ст. 380 МК України громадяни-резиденти, які перебувають на тимчасовому консульському обліку в консульській установі України за кордоном, мають право тимчасово ввозити на митну територію України під письмове зобов'язання про зворотне вивезення за умови письмового декларування в порядку, передбаченому законодавством України для громадян, один транспортний засіб особистого користування, що класифікується за товарною позицією 8703 (крім товарної підпозиції 8703 10) згідно з УКТ ЗЕД, та причіп до нього, що класифікується за товарною підпозицією 8716 10 згідно з УКТ ЗЕД (за умови ввезення разом із транспортним засобом), на строк, що не перевищує 60 днів протягом одного календарного року (який може бути як безперервним, так і з перервами), без сплати митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів. Зазначені транспортні засоби можуть бути тимчасово ввезені на митну територію України за умови подання органу доходів і зборів документів, що підтверджують право власності громадянина на такі транспортні засоби та їх реєстрацію на території відповідної країни.

Тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування повинні бути вивезені за межі митної території України з дотриманням строків, установлених відповідно до вимог цього Кодексу, або поміщені у митні режими відмови на користь держави, знищення або руйнування чи можуть бути оформлені для вільного обігу на митній території України за умови сплати митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів.

У разі втрати чи повного зіпсування тимчасово ввезених транспортних засобів особистого користування внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили перебіг строку тимчасового ввезення зупиняється за умови надання органам доходів і зборів власниками таких транспортних засобів достатніх доказів їх втрати чи зіпсування. Дозволяється поміщення таких транспортних засобів у митний режим відмови на користь держави чи знищення або руйнування.

Відповідно до ч. 3 ст. 481 МК України перевищення строку тимчасового ввезення товарів на митну територію України або строку тимчасового вивезення товарів за межі митної території України більше ніж на десять діб тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з ч. 1 ст. 460 МК України вчинення порушень митних правил, передбачених частиною третьою статті 469, статтею 470, частиною третьою статті 478, статтею 481 цього Кодексу, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, а також допущення у митній декларації помилок, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, якщо такі помилки не допускаються систематично (стаття 268 цього Кодексу), не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.

Відповідно до ч. 5 розділу VIII наказу Міністерства фінансів України від 31.05.2012 № 657 «Про виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 02.10.2012 за № 1669/21981, якщо факт аварії чи дії обставин непереборної сили має місце на митній території України, особа, відповідальна за виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи щодо товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем (власник товару або уповноважена ним особа, перевізник чи особа, відповідальна за дотримання митного режиму), повинна звернутись до митного органу, в зоні діяльності якого перебувають ці товари, транспортні засоби, із письмовою заявою, яка повинна містити відомості, що надають можливість ідентифікувати товари, транспортні засоби як такі, що перебувають під митним контролем, а також інформацію про час, місце, обставини та наслідки аварії чи дії обставин непереборної сили.

Керівник митного органу, в зоні діяльності якого перебувають товари, транспортні засоби, що потрапили в аварію або під дію обставин непереборної сили, або особа, що виконує його обов'язки, після отримання заяви невідкладно організовує проведення огляду території чи іншого місця, де знаходяться, знаходились або можуть знаходитися товари і транспортні засоби, що перебувають під митним контролем, за винятком випадків, коли такий огляд проводити недоцільно з урахуванням характеру аварії чи обставин непереборної сили та їх наслідків. Огляд території чи іншого місця, де знаходяться, знаходились або можуть знаходитися товари і транспортні засоби, що перебувають під митним контролем, також не проводиться у разі відсутності протягом тривалого часу внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили можливості дістатися до місця пригоди.

Аналіз наведених вище норм дає підстави для висновку, що власник транспортного засобу чи уповноважена особа звільняється від відповідальності за порушення митних правил, передбаченого статтею 481 МК України, у разі наявності факту аварії або дії обставин непереборної сили за умови документального підтвердження такого факту та вчасного (до закінчення встановленого строку тимчасового ввезення товарів на митну територію України) письмового повідомлення найближчого митного органу про обставини події.

Як слідує з матеріалів справи, 20.04.2018 позивач повідомив відповідача про що автомобіль марки «OPEL ASTRA», реєстраційний номер JZZ975, VIN - W0L0AHL отримав механічні ушкодження в результаті ДТП, яка мала місце 20.01.2018 на трасі Р49 Новоград-Волинський - Шепетівка (копію довідки поліції долучено). Також зазначив, що пошкоджений автомобіль знаходиться за адресою м. Хмельницький, вул. Київська, 4, ПрАТ «Хмельницьке АТП 16857» (а.с. 30, 31).

Факт пошкодження автомобіля, у зв'язку з ДТП підтверджується:

копією постанови Васильківського міськрайонного суду Київської області від 24.04.2018 в справі № 362/1118/18;

копією відповіді Васильківського ВП ГУНП у Київській області про те, що адміністративні матеріали відносно ОСОБА_7 щодо аварії від 20.01.2018, які надійшли з Баранівського ВП Новоград-Волинського ГУНП у Житомирській області, надіслані для прийняття рішення в Васильківський районний суд Київської області;

копією роздруківки з особистого кабінету МТСБУ щодо відшкодування потерпілому ОСОБА_2 шкоди внаслідок ДТП; копією відповіді МТСБУ від 15.02.2019, згідно якого витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до ДТП;

копією витягу з висновку експертного автотоварознавчого дослідження автомобіля.

Колегія суддів вважає за потрібне зазначити, що хоча позивачем повідомлено відповідний митний орган про факт аварії або дію обставин непереборної сили після закінчення встановленого строку тимчасового ввезення товарів на митну територію України, тобто після 17.02.2018, однак таке не спростовує самого факту аварії або дії обставин непереборної сили.

Крім цього митним органом жодним чином не було вжито заходів щодо встановлення та підтвердження вказаних обставин.

Відповідно до ч. 1 ст. 486 МК України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Статтю 489 МК України передбачено, що посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов'язана з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відтак під час розгляду справи про порушення митних правил орган, що розглядає справу, зобов'язаний встановити і з'ясувати всі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Однак апеляційним судом встановлено, що й слідує з матеріалів справи, що митний орган при розгляді справи про порушення митних правил не з'ясував обставини звернення позивача до митниці із заявою і жодної оцінки їм не надав.

Щодо висновку суду першої інстанції про те, що він не може брати до уваги постанову Васильківського міськрайонного суду Київської області від 25.04.2018 у справі № 362/1118/18, оскільки з такої вбачається, що 20.01.2018 ДТП відбулося за участю автомобіля «OPEL ASTRA», реєстраційний номер JZZ935, в той час як ОСОБА_2 притягнутий до відповідальності за перевищення строку тимчасового ввезення автомобіля марки «Opel», реєстраційний номер JZZ975, то такий спростовується довідкою поліції де чітко зазначено автомобіль марки «OPEL ASTRA», реєстраційний номер JZZ975, VIN - W0L0AHL отримав механічні ушкодження в результаті ДТП, яка мала місце 20.01.2018 на трасі Р49 Новоград-Волинський - Шепетівка

Крім цього, розгляд справи про порушення митних правил відбувся за відсутності позивача чи його представника, хоча останній клопотав про таке у своїй заяві від 20.04.2018, що в свою чергу унеможливило позивачу надати додаткові пояснення та докази.

Виходячи з аналізу наведених вище норм у сукупності та наданих доказів колегія суддів вважає, що неналежне повідомлення митного органу не може бути самостійною підставою для притягнення ОСОБА_2 до відповідальності за перевищення строку тимчасового ввезення товарів на митну територію України більше ніж на десять діб, оскільки має місце факт непереборної сили, а саме автомобіль марки «OPEL ASTRA», реєстраційний номер JZZ975, VIN - W0L0AHL потрапив у ДТП, що в свою чергу виключає відповідальність.

Такий висновок суду апеляційної інстанції відповідає вимог ст. 481 МК України, згідно якої наступає за перевищення строку тимчасового ввезення товарів на митну територію України, а не за невчасне повідомлення митного органу про факт дії обставин непереборної сили.

Відтак суд приходить до висновку про відсутність в діях позивача складе адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 481 МК України.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, з урахуванням встановленого суд апеляційної інстанції дійшов висновку про протиправність оспорюваної постанови та наявності підстав для її скасування і закриття справи про адміністративне правопорушення.

Щодо стягнення з відповідача на користь позивача понесених витрат на правничу допомогу то колегія суддів прийшла до висновку про відмову в такому з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 134 КАС України, розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Згідно ч. 4 ст. 134 КАС України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною 5 ст. 134 КАС України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. 6 ст. 134 КАС України у разі недотримання вимог частини п'ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною 7 ст. 139 КАС України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Колегія суддів зазначає, що в підтвердження здійсненної правової допомоги, необхідно долучати й розрахунок погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги, та може міститися у акті приймання-передачі послуг за договором.

Розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на: участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо.

Аналогічний висновок висловив Верховний Суд в постанові від 01.10.2018 у справі №569/17904/17.

З матеріалів справи слідує, що на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано: копію Договору про надання правової допомоги №1/2019 від 14.01.2019, копію замовлення до Договору про надання правової допомоги №1/2019 від 14.01.2019, копію акту приймання передачі виконаних робіт до Договору про надання правової допомоги №1/2019 від 14.01.2019, копію рахунку фактури № 4 від 25.02.2019 за юридичні послуги в справі № 461/675/19 в сумі 3180 грн.

Разом з цим, як пояснив сам представник апелянта, що підтвердити факт оплати понесених витрат на професійну правничу допомогу на даний момент не має можливості, оскільки така оплата здійснена частково і документальних підтверджень не надано.

Відтак на переконання суду підстав для стягнення з відповідача понесених витрат на професійну правничу допомогу не має підстав, оскільки факту оплати за таку допомогу суду не надано.

Відповідно до ст. 317 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує судове рішення та ухвалює нове, коли має місце неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність таких обставин, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи чи питання.

Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було неправильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з порушенням норм матеріального права з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, а тому апеляційну скаргу слід задовольнити частково і рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити частково.

Керуючись статтями 139, 229, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 26 лютого 2019 року у справі № 461/675/19 скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову заступника начальника Львівської митниці ДФС начальника управління протидії митним порушенням ОСОБА_8 в справі про порушення митних правил № 2113/20900/17 від 24 квітня 2018 року, а справу про адміністративне правопорушення - закрити.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_9
судді ОСОБА_10
ОСОБА_11
Повне судове рішення складено 23 квітня 2019 року