Справа № 644/4132/16-а
Суддя: Гімон М.М.
Дата ухвалення: 2019-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

24 квітня 2019 року

Київ

справа №644/4132/16-а

адміністративне провадження №К/9901/16228/18

№К/9901/16229/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді - Гімона М.М. (суддя-доповідач),

суддів: Мороз Л.Л., Бучик А.Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційні скарги ОСОБА_1 і Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на постанову Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 11 листопада 2016 року (головуючий суддя Глібко О.В.) та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 15 березня 2017 року (головуючий суддя Спаскін О.А., судді: Любчич Л.В., Сіренко О.І.) у справі №644/4132/16-а за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Управління Служби безпеки України в Харківській області, третя особа Інститут підготовки юридичних кадрів для Служби Безпеки України Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого, про зобов'язання здійснити перерахунок пенсії,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2016 року ОСОБА_1 (надалі також - позивач) звернувся до суду з позовом до Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області (надалі також Головне УПФ), Управління Служби безпеки України в Харківській області (надалі також - Управління СБУ), в якому (з урахуванням уточнення позовних вимог) просив:

- зобов'язати Управління СБУ підготувати та подати до Головного УПФ довідку про додаткові види грошового забезпечення ОСОБА_1 з урахуванням таких видів грошового забезпечення: матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, індексації, заохочення, одноразової грошової допомоги при звільненні та одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням інвалідності під час проходження військової служби.;

- зобов'язати Головне УПФУ здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з моменту її призначення, у розмірі 62 % від грошового забезпечення, з урахуванням таких його видів: матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, індексації, заохочення, одноразової грошової допомоги при звільненні та одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням інвалідності під час проходження військової служби;

Також просив зобов'язати Головне УПФ надати до суду звіт про виконання судового рішення, відповідно до ч. 1 ст. 167 КАС України та стягнути з відповідачів сплачений судовий збір відповідно до ст. 94 КАС України.

Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 11 листопада 2016 року позов задоволено частково. Зобов'язано Управління СБУ підготувати та подати до Головного УПФ довідку про додаткові види грошового забезпечення ОСОБА_1 за останні 24 місяці проходження його військової служби, з урахуванням таких видів грошового забезпечення: матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, індексації, заохочення та одноразової грошової допомоги при звільненні. Зобов'язано Головне УПФ після отримання довідки з Управління СБУ здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 17 листопада 2015 року, у розмірі 62 % від грошового забезпечення, з урахуванням таких його видів: матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, індексації, заохочення та одноразової грошової допомоги при звільненні. Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного УПФ про зобов'язання здійснити перерахунок пенсії за період з 2 червня 2013 року по 16 листопада 2015 року залишено без розгляду. У задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 15 березня 2017 року скасовано постанову суду першої інстанції в частині зобов'язання Управління СБУ підготувати та подати до Головного УПФ довідку про додаткові види грошового забезпечення ОСОБА_1 за останні 24 місяці проходження його військової служби, з урахуванням таких видів грошового забезпечення: індексації, заохочення та одноразової грошової допомоги при звільненні та зобов'язання Головного УПФ після отримання довідки з Управління СБУ здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 17 листопада 2015 року, у розмірі 62 % від грошового забезпечення, з урахуванням таких його видів: індексації, заохочення та одноразової грошової допомоги при звільненні. Прийнято нову постанову, якою в задоволенні цієї частини позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено. В іншій частині постанову суду першої інстанції залишено без змін.

Вирішуючи спір між сторонами, суди встановили, що 28 лютого 2013 року наказом голови Служби безпеки України № 222-ос було звільнено позивача з військової служби за станом здоров'я з 1 червня 2013 року. З 2 червня 2013 року ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному УПФ та отримує пенсію за вислугою років відповідно до Закону України від 9 квітня 1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон №2262-ХІІ) у розмірі 62 % від грошового забезпечення.

Пенсію позивачу було призначено на підставі подання Управління Служби безпеки України в Харківській області про призначення пенсії, довідки Інституту підготовки юридичних кадрів для СБУ НЮУ ім. Ярослава Мудрого від 9 січня 2008 року про додаткові види грошового забезпечення для нарахування пенсії та інших документів.

Відповідно до довідки Інституту підготовки юридичних кадрів для СБУ НЮУ ім. Ярослава Мудрого про додаткові види грошового забезпечення, у ній не було зазначено одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Як наслідок, при призначенні пенсії ОСОБА_1 не було враховано одноразових видів грошового забезпечення.

Позивач звернувся до Головного УПФ з проханням здійснити перерахунок пенсії.

Проте, 26 квітня 2016 року Головне УПФ відмовило позивачу у перерахунку пенсії, посилаючись на те, що матеріальна допомога на оздоровлення, матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань, індексація, заохочення, одноразова грошова допомога при звільненні та одноразова грошова допомога у зв'язку з встановленням інвалідності під час проходження військової служби не входять до складу грошового забезпечення, на підставі яких нараховується пенсія.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції зазначив, що грошова допомога на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, індексація, заохочення та одноразова грошова допомога при звільненні відносяться до складу грошового забезпечення військовослужбовців, з розміру якого обчислюється пенсія. Також суд першої інстанції зазначив, що враховуючи думку Конституційного Суду України, висловлену у низці його рішень, що військовослужбовці потребують особливого соціального захисту, через особливості умов праці, характер виконуваної роботи, її складності і значущості, ступеня відповідальності, певних обмежень конституційних прав і свобод, а також пріоритетність норм Конституції України над іншими законодавчими актами та надані сторонами доводи з цього приводу, не можуть бути застосовані положення законів, які обмежують рівень грошового забезпечення з якого обчислюється пенсія лише видами грошового забезпечення з якого були сплачені внески на загальнообов'язкове соціальне страхування. Щодо вимог про врахування до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням інвалідності, суд зазначив, що вони не підлягають задоволенню, оскільки позивач отримав зазначену грошову допомогу вже після звільнення, а відтак вона не входить до довідки про додаткові види грошового забезпечення за останні 24 календарних місяці його служби. За таких висновків, суд вказав на необхідність зобов'язання Головного УПФ здійснити перерахунок пенсії після отримання відповідної довідки.

З такими висновками частково не погодився апеляційний суд, зазначивши, що на суми виплат індексації грошового забезпечення, заохочення та вихідної допомоги при звільненні осіб рядового і начальницького складу єдиний внесок не нараховується. При цьому, за позицією Верховного Суду України, висловлену у постанові від 10 березня 2015 року (справа №21-70а15), тільки ті виплати, на які нараховувався і сплачувався єдиний внесок, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, мають бути враховані при обчисленні пенсії. Отже, пенсія позивачу повинна виплачуватись в розмірі, який обчислений з грошового забезпечення, до якого мають бути включені лише грошова допомога на оздоровлення та матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань.

Не погодившись з рішеннями судів попередніх інстанцій, Головне УПФ подало касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального права, просить рішення судів першої і апеляційної інстанції скасувати в частині задоволених позовних вимог та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову повністю.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що матеріальна допомога на оздоровлення і матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, індексація та одноразова грошова допомога при звільненні не відносяться до щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, а є одноразовими (щорічними) виплатами і не можуть враховуватися при обчисленні розміру пенсії згідно Закону №2262-ХІІ. Тому на думку відповідача, підстави для задоволення позову відсутні.

ОСОБА_1 не погодився з постановою суду апеляційної інстанції, оскарживши її в касаційному порядку. У поданій касаційній скарзі просить скасувати постанову апеляційного суду і залишити в силі постанову суду першої інстанції.

Касаційна скарга обґрунтована фактично правильністю висновків суду першої інстанції про необхідність включення в довідку про складові грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія індексації, заохочень та одноразової грошової допомоги при звільненні. Також зазначає про обґрунтованість застосування судом першої інстанції рішень Конституційного Суду України, пріоритетність Конституції України та неможливість застосування положення законів, які обмежують рівень грошового забезпечення з якого обчислюється пенсія лише видами грошового забезпечення з якого були сплачені внески на загальнообов'язкове соціальне страхування. Також на думку позивача, він, прослуживши на військовій службі більше 20 років, мав законні очікування, що отримає пенсію з урахуванням усіх видів грошового забезпечення, а тому відмова у врахуванні спірних складових порушує право на майно в розумінні ст.1 протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини і громадянина.

Представник третьої особи подав заперечення на касаційну скаргу Головного УПФ, в яких, посилаючись на безпідставність доводів останньої, просить залишити її без задоволення, а судові рішення - без змін.

Головне УПФ подало заперечення на касаційну скаргу позивача, в яких, посилаючись на доводи своєї касаційної скарги, просить касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Управління СБУ подало додаткові пояснення, в яких підтримало позицію Головного УПФ, у зв'язку з чим просить задовольнити касаційну скаргу Головного УПФ, судові рішення скасувати та прийняти нове рішення про відмову в позові.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи касаційних скарг та заперечень на них, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права і дотримання ними норм процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційні скарги підлягають частковому задоволенню, з огляду на таке.

Частиною першою статті 9 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - Закон № 2011-ХІІ) встановлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Згідно з частинами другою, третьою статті 9 Закону № 2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Таким чином, до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять чотири види складових:

1) посадовий оклад;

2) оклад за військовим званням;

3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення;

4) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Частиною першою статті 15 Закону № 2011-ХІІ визначено, що пенсійне забезпечення військовослужбовців після звільнення їх з військової служби провадиться відповідно до Закону № 2262-ХІІ.

Однією з умов пенсійного забезпечення військовослужбовців є визначення видів грошового забезпечення, які враховуються при обчисленні пенсій.

Так, частиною третьою статті 43 Закону № 2262-ХІІ визначено, що пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (далі - КМУ).

Відповідно до пункту 7 постанови КМУ від 17 липня 1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» пенсії обчислюються з таких видів грошового забезпечення: відповідних окладів за посадою, військовим (спеціальним) званням (для осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту щомісячної надбавки за спеціальне звання) та відсоткової надбавки за вислугу років у розмірах, установлених за останньою штатною посадою, займаною перед звільненням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, крім щомісячних надбавок (доплат), установлених особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їх згодою та в інтересах справи на службі) та премії. Розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.

Таким чином, Закон № 2262-ХІІ, який визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення, зокрема осіб, звільнених з військової служби, та має на меті реалізацію цими особами, конституційного права на державне пенсійне забезпечення і спрямований на встановлення єдності умов та норм пенсійного забезпечення зазначеної категорії громадян України, передбачає включення до грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія, лише щомісячні основні види грошового забезпечення, до яких належать: посадовий оклад, оклад за військовим званням, процентна надбавка за вислугу років, а також щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії.

Тобто при обчисленні пенсії не враховується такий складовий елемент грошового забезпечення як одноразові додаткові види грошового забезпечення, зокрема щорічні, щоквартальні, разові додаткові види грошового забезпечення, крім щомісячних, або тих, що виплачуються раз на місяць.

Факт сплати єдиного внеску не є безумовною підставою для включення виплати, з якої цей внесок утримано, до грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія, та має значення лише для включення до цього грошового забезпечення його видів з переліку, визначеного статтею 43 Закону № 2262-ХІІ, який є вичерпним.

Ураховуючи наведене, висновки судів попередніх інстанцій про наявність підстав для включення до грошового забезпечення ОСОБА_1, з якого обчислюється пенсія, отриманих позивачем матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, заохочення, виплата яких здійснювалася не щомісячно, ґрунтується на неправильному застосуванні норм матеріального права, адже вказані виплати не входять до встановленого частиною третьою статті 43 Закону № 2262-ХІІ переліку видів грошового забезпечення.

Правова позиція щодо відсутності підстав для включення названих одноразових додаткових видів грошового забезпечення до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія, висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 6 лютого 2019 року у справі №522/2738/17 (провадження № 11-806апп18), в якій здійснено відступ від правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові цього суду від 10 березня 2015 року (№ 21-70а15).

Щодо одноразової грошової допомоги при звільненні, колегія суддів вказує про відсутність підстав для її включення до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсії, оскільки вказана виплата також є одноразовою допомогою та більш того має інше правове призначення.

Правову позицію щодо відсутності підстав для включення одноразової грошової допомоги при звільненні до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія, висловлено в рішенні Верховного Суду України від 12 вересня 2017 року, прийнятому у справі № 21-1115а16 та в подальшому підтримано Верховним Судом у низці постанов, зокрема, від 3 травня 2018 року у справі №728/1876/17, від 22 листопада 2018 року у справі №344/10953/17.

Правильним є висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для врахування до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням інвалідності, оскільки така виплата також є одноразовою, яка здійснена позивачу вже після звільнення, а відтак вона не входить до довідки про додаткові види грошового забезпечення за останні 24 календарних місяці його служби.

Не заперечуючи право особи на отримання довідки від роботодавця про суми заробітної плати (грошового забезпечення) із зазначенням сум, отримуваних особою під час роботи (проходження служби), колегія суддів вважає, що в контексті спірних правовідносин, вимоги щодо видачі довідки не можна вирішувати без врахування мети для якої позивач прагне її отримати.

Враховуючи, що вказані виплати не включаються до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія, а метою вимог про отримання довідки із зазначенням цих складових є саме перерахунок пенсії, колегія суддів вважає, що підстави для задоволення позовних вимог в частині зобов'язання Управління СБУ в Харківській області видати довідку із включенням до складу грошового забезпечення ОСОБА_1, з якого обчислюється пенсія, матеріальної допомоги на оздоровлення матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, заохочення, одноразової грошової допомоги при звільненні та одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням інвалідності не підлягають задоволенню.

Що стосується вимог про видачу довідки із зазначенням індексації, колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 18 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» від 05.10.2000 р. № 2017-ІІІ (далі - Закон № 2017-ІІІ) визначено, що законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії, зокрема, щодо індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін. Державні соціальні гарантії є обов'язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (частина 2 статті 19 Закону № 2017-ІІІ).

Статтею 9 Закону № 2011-XII передбачено, що грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України регульовано Законом України від 3 липня 1991 року № 1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення» (далі по тексту - Закон № 1282-ХІІ).

Згідно статей 1 і 2 вказаного Закону індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. Індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема оплата праці (грошове забезпечення).

Отже, індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій, спрямованою на підтримання купівельної спроможності населення України шляхом підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. При цьому проведення індексації у зв'язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов'язковим для всіх юридичних осіб - роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Враховуючи, що індексації підлягають всі грошові доходи населення, які не мають разового характеру, а не тільки грошове забезпечення військовослужбовців, а також те, що здійснення індексації врегульовано окремим законом, до якого стаття 9 Закону №2011-ХІІ містить відсилочну норму, колегія суддів вважає, що механізм індексації має універсальний характер і питання її врахування до складу грошового забезпечення для призначення пенсії за вислугу років не регулюється положеннями Закону № 2011-XII або Закону № 2262-ХІІ.

Верховний Суд у складі суддів Судової палати для розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду, розглянувши справу №638/9697/17 при вирішенні питання включення до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія, отриманої військовослужбовцем індексації грошового забезпечення, у постанові від 3 квітня 2019 року відступив від раніше висловленої з цього питання правової позиції Верховного Суду у справах №522/11262/16-а та №522/7855/17 та сформулював наступний правовий висновок.

Незважаючи на наявність спеціального законодавства, зокрема Закону № 2262-ХІІ та відповідних підзаконних нормативних актів, якими врегульовуються відносини щодо обчислення (призначення, перерахунку) пенсій військовослужбовцям та наявність спеціального законодавства, зокрема Закону №2011-ХІІ, яким імперативно визначаються види (складові) грошового забезпечення військовослужбовців, натомість які не врегульовують питання віднесення індексації грошового забезпечення до видів грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія, при вирішенні цього питання слід субсидіарно застосовувати положення спеціальних законів щодо механізму проведення індексації, її мети та правової природи (суті), зокрема Закону № 2017-ІІІ, Закону № 1282-ХІІ, та Порядку № 1078.

Субсидіарне застосування зазначених норм права дає підстави для правового висновку, що індексація грошового забезпечення має систематичний (щомісячний) характер, а її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня заробітної плати (грошового забезпечення) внаслідок її знецінення через подорожчання споживчих товарів і послуг, а тому вона має бути врахована у складі грошового забезпечення військовослужбовців для розрахунку пенсії за вислугу років, що забезпечує дотримання пенсійних прав осіб, звільнених з військової служби, як складової конституційного права на соціальний захист. В іншому випадку, не врахування індексації при обрахунку пенсії за вислугу років призвело б до застосування для визначення розміру пенсії знеціненого грошового забезпечення.

Отже, позовні вимоги про зобов'язання Управління СБУ скласти довідку про розмір грошового забезпечення для перерахунку раніше призначеної пенсії ОСОБА_1 із зазначенням отримуваних ОСОБА_1 сум індексації грошового забезпечення протягом останніх 24 місяців підряд перед місяцем звільнення з військової служби підлягають задоволенню.

При цьому вимоги про зобов'язання Управління СБУ надіслати таку довідку до Головного УПФ задоволенню не підлягають, оскільки такий обов'язок на Управління СБУ покладено лише у випадку здійснення перерахунку пенсії на підставі частини четвертої статті 63 Закону №2262-ХІІ, як це визначено Порядком проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", та внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 р. № 393, затвердженого постановою КМУ від 13 лютого 2008 року №45. За відсутності вказаних обставин довідка видається позивачу на його звернення.

Щодо вимог, заявлених до Головного УПФ, колегія суддів вважає їх передчасними, оскільки перерахунок пенсії може бути здійснений лише після надходження довідки, видача якої з урахуванням певних складових є предметом спору у цій справі.

Відносно посилань позивача на положення Конституції України, зокрема, ст..22 Конституції України, згідно якої при прийнятті нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

За змістом ст.22 Конституції України звуження змісту прав і свобод означає зменшення ознак, змістових характеристик можливостей людини, які відображаються відповідними правами та свободами, тобто якісних характеристик права. Звуження обсягу прав і свобод - це зменшення кола суб'єктів, розміру території, часу, розміру або кількості благ чи будь-яких інших кількісно вимірюваних показників використання прав і свобод, тобто їх кількісної характеристики.

В даному випадку позивачем не наведено, в чому полягає звуження його обсягу прав і свобод, тобто зменшення розміру або кількості благ чи будь-яких інших кількісно вимірюваних показників використання прав і свобод, тобто їх кількісної характеристики, а тому такі доводи колегія суддів не приймає до уваги.

Щодо посилань позивача на те, що він мав обґрунтовані очікування на отримання пенсії з урахуванням усіх видів грошового забезпечення, колегія суддів зазначає, що у справі «Суханов та Ільченко проти України» (рішення від 26 червня 2014 року, п. 35) Європейський Суд з прав людини зазначив, що за певних обставин «законне сподівання» на отримання «активу» також може захищатися ст. 1 Першого протоколу Конвенції. Якщо суть вимоги особи пов'язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «законне сподівання», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є усталена практика національних судів, якою підтверджується його існування. Проте не можна стверджувати про наявність законного сподівання, якщо існує спір щодо правильного тлумачення та застосування національного законодавства і вимоги заявника згодом відхиляються національними судами.

В даному випадку позивачем не доведено, а судом не встановлено, наявність у позивача обґрунтованих очікувань - законних сподівань, і у цій справі існує спір щодо правильного тлумачення та застосування норм Закону №2262-ХІІ, а тому такі доводи є безпідставними.

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини від 03 червня 2014 у справі «Великода проти України» Суд розглянув скаргу за ст. 1 Першого протоколу до Конвенції на припинення виплати заявниці державними органами пенсії у розмірах, встановлених рішенням національного суду від 19 січня 2010 року після внесення у 2011 році змін до законодавчих актів. Суд дійшов висновку про відсутність втручання у право заявниці на мирне володіння майном внаслідок внесення змін до законодавства щодо зменшення розміру соціальних виплат. Такого висновку Суд дійшов за відсутності доказів того, що ці зміни внесені не у відповідності до законної процедури та за відсутності будь-яких доказів того, що вони не були доступними та передбачуваними.

У цій справі Європейський Суд також вказав, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Відповідно до пунктів 1 і 4 частини першої статті 349 КАС суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення; скасувати постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишити в силі рішення суду першої інстанції у відповідній частині.

Відповідно до частини першої статті 351 КАС підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Оскільки обставини справи встановлені з достатньою повнотою, але судові рішення ухвалені з порушенням норм матеріального та процесуального права, вони підлягають скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Керуючись статтями 345, 351, 352, 355, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційні скарги ОСОБА_1 і Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області задовольнити частково.

Постанову Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від11 листопада 2016 року та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 15 березня 2017 року у справі №644/4132/16-а скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Зобов'язати Управління Служби безпеки України в Харківській області скласти і видати ОСОБА_1 довідку про розмір грошового забезпечення для перерахунку раніше призначеної пенсії із зазначенням отриманих ОСОБА_1 сум індексації грошового забезпечення протягом останніх 24 місяців підряд перед місяцем звільнення з військової служби.

У задоволенні позовних вимог в іншій частині відмовити.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

М.М. Гімон

Л.Л. Мороз

А.Ю. Бучик ,

Судді Верховного Суду