Справа № 520/11526/18
Суддя: Спаскін О.А.
Дата ухвалення: 2019-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2019 р.Справа № 520/11526/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Спаскіна О.А.,

Суддів: Присяжнюк О.В. , Любчич Л.В. ,

за участю секретаря судового засідання Медяник А.О.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Украгрозапчастини" на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28.01.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Заічко О.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 07.02.19 року по справі № 520/11526/18

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Украгрозапчастини"

до Головного управління ДФС у Харківській області

про скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Украгрозапчастини" (далі - ТОВ "Украгрозапчастини", позивач), звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Харківській області ( далі - ГУ ДФС у Харківській області, відповідач), в якому просило: скасувати податкове повідомлення - рішення відповідача № 0 від 25.09.2018 року про застосування штрафних фінансових санкцій (штрафу) або пені в розмірі 212 936,10 (двісті дванадцять тисяч девятсот тридцять шість) гривень 10 копійок.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 28.01.2019 року у задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Украгрозапчастина" (вул. Матросова, б. 1-А,м. Харків,61124, ) до Головного управління ДФС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46,м. Харків,61057, ) про скасування податкового повідомлення-рішення - відмовлено.

Позивач, не погодившись з даним рішенням суду, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, оскільки суд вирішив справу з порушенням норм матеріального та процесуального права, при грубому порушенні принципу змагальності сторін, неповному та не всебічному з'ясуванні усіх фактичних обставин та спірних правовідносин, які мають значення для правильного вирішення даного публічно-правового спору.

Представник позивача в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі, посилаючись на мотиви та доводи, викладені в апеляційній скарзі.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти апеляційної скарги та зазначив, що рішення суду першої інстанції є правомірним та обґрунтованим і підстав для його скасування не вбачає.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідно до вимог ст.308 КАС України та керуючись ст.229 КАС України.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи та вимоги апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що контролюючим органом було проведено фактичну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю, результати якої викладені в акті від 14.09.2018 року № 1057/20/38/РРО/25188223 (а.с.11-12) та свідчать про порушення позивачем п.11 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні", затвердженого Постановою Правління НБУ від 29.12.2017 р. № 148.

Акт перевірки підписаний уповноваженою особою позивача з зауваженнями та на нього були подані заперечення, за результатами розгляду яких висновки перевірки залишено без змін ( а.с.15-18).

На підставі висновків перевірки контролюючим органом складено податкове повідомлення - рішення № 0 від 25.09.2018 року, яким на підставі пп.54.3.3 п. 54.3 ст. 54 ПК України, абз.3 ч.1 ст.1 Указу Президента України "Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки" до позивача були застосовані штрафні санкції у розмірі 212936,10 грн. ( а.с.14).

Позивач оскаржив вказане податкове повідомлення - рішення в адміністративному порядку та рішенням ДФС України від 05.12.2018 року № 39365/6/99-99-11-06-01-25 останнє було залишене без змін ( а.с.19-25).

Не погодившись з таким рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем під час розгляду справи доведено обґрунтованість та правомірність викладених в акті перевірки висновків, а відтак законність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно з пп. 62.1.3 п.62.1 ст. 62 Податкового кодексу України (далі по тексту ПК України) податковий контроль здійснюється шляхом перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

У відповідності до п.75.1. ст.75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Фактичні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Положеннями п.75.1.3. п.75.1. ст.75 ПК України передбачено, що фактичною вважається перевірка, яка здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об'єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

У відповідності до п. 44.1 ст.44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Порядок ведення касових операцій у національній валюті України суб'єктами господарювання, а також окремі питання організації роботи з готівкою небанківськими фінансовими установами регламентується: Положенням про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженим постановою Правління Національного Банку України від 29.12.2017 № 148 (далі - Положення № 148); Інструкцією про ведення касових операцій банками в Україні, що затверджена Постановою Правління Національного Банку України від 01.06.2011 №174 (далі - Постанова № 174).

Відповідно до п. 1 Положення № 148, Положення розроблено відповідно до Закону України Про Національний банк України і визначає порядок ведення касових операцій у національній валюті України юридичними особами (крім банків) та їх відокремленими підрозділами незалежно від організаційно-правової форми та форми власності (далі - підприємства), органами державної влади та органами місцевого самоврядування під час здійснення ними діяльності з виробництва, реалізації, придбання товарів чи іншої господарської діяльності (далі - установи), фізичними особами, які здійснюють підприємницьку діяльність (далі - фізичні особи - підприємці) (далі разом у тексті - суб'єкти господарювання), фізичними особами.

Згідно з п. 11 Положення № 148 готівка, що надходить до кас, оприбутковується в день одержання готівки в повній сумі. Оприбуткуванням готівки в касах установ/підприємств та їх відокремлених підрозділів, які проводять готівкові розрахунки з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги, є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень у касовій книзі на підставі прибуткових касових ордерів. Оприбуткуванням готівки в касах фізичних осіб - підприємців, які проводять готівкові розрахунки з оформленням їх товарними чеками (квитанціями) і веденням книги обліку доходів і витрат (або книги обліку доходів), є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень у книзі обліку доходів і витрат (або книзі обліку доходів) на підставі товарних чеків (квитанцій). Оприбуткуванням готівки в касах відокремлених підрозділів установ/підприємств, а також у касах фізичних осіб - підприємців, які проводять готівкові розрахунки із застосуванням РРО та/або КОРО без ведення касової книги, є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень на підставі даних розрахункових документів шляхом формування та друку фіскальних звітних чеків і їх підклеювання до відповідних сторінок КОРО / занесення даних розрахункових квитанцій до КОРО.

Суб'єкти господарювання, які проводять готівкові розрахунки із застосуванням РРО та/або КОРО, використовують КОРО для: 1) підклеювання та зберігання фіскальних звітних чеків на відповідних сторінках КОРО; 2) здійснення операцій із розрахунковими квитанціями в разі виходу з ладу РРО чи відключення електроенергії; 3) обліку ремонтів, робіт з технічного обслуговування, перевірок конструкцій та програмного забезпечення РРО.

Абзацом 1 пункту 23 Положення № 148 передбачено, що касові операції оформляються касовими ордерами, видатковими відомостями, розрахунковими документами, документами за операціями із застосуванням електронних платіжних засобів, іншими касовими документами, які згідно із законодавством України підтверджували б факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) готівки.

Згідно з п.п. 24-25 Положення № 148 розрахункові операції, що проводяться відповідно до Закону про застосування реєстраторів, оформляються згідно з вимогами цього Закону. Приймання готівки в касу проводиться за прибутковим касовим ордером (додаток 2), підписаним головним бухгалтером або особою, уповноваженою керівником установи/підприємства. До прибуткових касових ордерів можуть додаватися документи, які є підставою для їх складання. Про приймання установами/підприємствами готівки в касу за прибутковими касовими ордерами видається квитанція (що є відривною частиною прибуткового касового ордера), підписана головним бухгалтером або особою, уповноваженою керівником, підпис яких може бути засвідчений відбитком печатки цієї/цього установи/підприємства. Використання печатки установою/підприємством не є обов'язковим. Касири (особи, які виконують їх функції) під час роботи з готівкою керуються правилами визначення платіжності банкнот і монет Національного банку України.

Відповідно до абз.3 ч.1 ст.1 Указу Президента України від 12 червня 1995 року N 436/95 " Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки" установлено, що у разі порушення юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами - громадянами України, іноземними громадянами та особами без громадянства, які є суб'єктами підприємницької діяльності, а також постійними представництвами нерезидентів, через які повністю або частково здійснюється підприємницька діяльність, норм з регулювання обігу готівки у національній валюті, що встановлюються Національним банком України, до них застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу: за неоприбуткування (неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки - у п'ятикратному розмірі неоприбуткованої суми.

З матеріалів справи вбачається, що підставою для винесення спірного податкового повідомлення - рішення є неоприбуткування готівки у сумі 42587,22 грн. до каси в день її надходження, через те, що головний бухгалтер та її заступник у день складання відповідних прибуткових касових ордерів були відсутні на роботі, отже на могли вчиняти відповідні дії законно.

Як вбачається з матеріалів справи, прибуткові касові ордери підписані головним бухгалтером підприємства позивача ОСОБА_3 та заступником головного бухгалтера ОСОБА_4: № 46 від 27.01.2018 р. на суму 661,14 грн., № 207 від 14.04.2018 р. на суму 1971,60 грн., № 245 від 05.05.2018 року на суму 13000 грн., № 246 від 05.05.2018 року на суму 2169,48 грн., № 247 від 05.05.2018 року на суму 4188,72 грн., № 248 від 05.05.2018 року на суму 80 грн., № 249 від 05.05.2018 року на суму 1066,10 грн., № 258 від 14.05.2018 року на суму 12209,78 грн., № 289 від 26.05.2018 року на суму 1058,80 грн., № 327 від 09.06.2018 року на суму 2590 грн., № 385 від 07.07.2018 року на суму 3462,00 грн., № 434 від 28.07.2018 року на суму 129,60 грн., а загалом на суму 42587,22 грн. ( а.с. 32-43).

Однак, відповідно до наказу № 93/К від 02.05.2018 р. та табеля обліку відпрацьованого робочого часу за травень 2018 р. головний бухгалтер ОСОБА_3 перебувала у щорічній відпустці з 02.05.2018 р. по 14.05.2018 включно, а тому, прибутковий касовий ордер № 258 від 14.05.2018 р. на суму 12209,73 грн. не міг бути підписаний нею раніше 15.05.2018 р., з дати фактичного виходу на роботу.

Крім того, з пояснень представника відповідача вбачається, що згідно табелів обліку використання робочого часу за січень 2018 р., квітень 2018 р., травень 2018 р, червень 2018 р., липень 2018 р. гол. бухгалтер ОСОБА_3 27.01.2018р., 14.04.2018р., 26.05.2018 р., 09.06.2018 р., 07.07.2018 р., та 28.07.2018 р. на роботу не виходила, таким чином прибуткові ордери № 46 від 27.01.2018 р. на суму 661,14 грн., № 207 від 14.04.2018 р. на суму 1971,6 грн., № 289 від 26.05.2018 р. на суму 1058,8 грн., № 327 від 09.06.2018 р. на суму 2590,00 грн., № 385 від 07.07.2018 р. на суму 3462,00 грн., № 434 від 28.07.2018 р. на суму 129,6 грн. не могли бути підписаними гол. бухгалтером ОСОБА_3 раніше 29.01.2018 р., 16.04.2018р., 29.05.2018р., 11.06.2018р., 09.07.2018р. та 30.07.2018 р. відповідно з фактичним виходом на роботу зазначеної посадової особи.

Що стосується заступника головного бухгалтера ОСОБА_4, то матеріалами справи встановлено, що 05.05.2018 р. вона на роботу не виходила, а тому прибуткові ордери від 05.05.2018 р. № 245 на суму 13000,00 грн., № 246 на суму 2169,48 грн., № 247 на суму 4188,72 грн., № 248 на суму 80 грн., № 249 на суму 1066,10 грн. не могли бути нею підписані раніше 07.05.18 р. фактичного виходу на роботу.

Стосовно доводів апеляційної скарги про те, що контролюючим органом було враховано лише зміст наказу № 93/К від 02.05.2018 та табелі обліку відпрацьованого робочого часу співробітників за період січень-липень 2018 р., без урахування окремого порядку організації та обліку використаного робочого часу з оприбуткування торгівельної виручки в вихідні та передсвяткові дні, затвердженого наказом № 2/Кс від 05.01.2018, окремих табелів обліку відпрацьованого часу у вихідні та передсвяткові дні для визначеного наказом № 2/Кс від 05.01.2018 р. переліку співробітників, колегія суддів зазначає наступне.

Приписами ст.ст. 73 76 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами;2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Наказом Держкомстату України від 05.12.2008 N 489 "Про затвердження типових форм первинної облікової документації зі статистики праці "затверджено, зокрема, типову форму N П-5 "Табель обліку використання робочого часу", яка носить рекомендаційний характер і складається із мінімальної кількості показників, необхідних для заповнення форм державних статистичних спостережень. При необхідності форма може бути доповнена іншими показниками, необхідними для обліку на підприємстві.

Наказом Державного комітету статистики України від 28.09.2005 N 286 ( зареєстр. в Мінюсті 30 листопада 2005 р. за N 1442/11722 ) затверджено Інструкцію зі статистики кількості працівників ( далі -Інструкція).

У відповідності до п. 1.7 Інструкції, відмітки в табелі обліку використання робочого часу про причини відсутності на роботі, тривалість робочого дня, понаднормову роботу та інші відхилення від нормальних умов праці здійснюються лише на основі документів, оформлених належним чином (листки непрацездатності, листки простоїв, довідки про виконання державних або громадських обов'язків тощо).

Відповідно до абз. 2 п. 3.2 Інструкції встановлено, що облікова кількість штатних працівників за кожен день має відповідати даним табельного обліку використання робочого часу працівників, на підставі якого визначається кількість працівників, які з'явились або не з'явились на роботу.

Згідно з положень листа Державної служби статистики України від 12.01.2012 № 9/4-10/9 "Щодо заповнення табеля обліку використання робочого часу", типова форма № П-5 "Табель обліку використання робочого часу" надається як рекомендована для застосування і використовується як формалізований набір показників у складі первинного обліку підприємства щодо використання робочого часу, необхідний для заповнення форм державних статистичних спостережень з праці. На практиці табель використовується також для інших цілей, тому підприємство при необхідності має право застосовувати й іншу форму табеля, але при цьому обов'язковим для респондентів є наявність первинного обліку показників щодо використання робочого часу, явок та неявок працівників, які визначено формами державних статистичних спостережень з праці.

Як вбачається з матеріалів справи, основні табелі обліку робочого часу були заповнені наступним чином:

- за січень 2018 - 31.01.2018 р., дані про присутність головного бухгалтера - ОСОБА_3 на робочому місці тривалістю 0,25 годин: 27.01.2018р. - відсутні;

- за квітень 2018 - 30.04.2018 р., дані про присутність головного бухгалтера - ОСОБА_3 на робочому місці тривалістю 0,25 годин: 14.04.2018р. - відсутні;

- за травень 2018 - 31.05.2018 р., дані про присутність головного бухгалтера - ОСОБА_3 на робочому місці тривалістю 0,25 годин: 26.05.2018р. та про присутність заступника головного бухгалтера - ОСОБА_4 на робочому місці тривалістю 0,25 годин: 05.05.2018 року - відсутні;

- за червень 2018 - 30.06.2018 р., дані про присутність головного бухгалтера - ОСОБА_3 на робочому місці тривалістю 0,25 годин: 09.06.2018р. - відсутні;

- за липень 2018 - 31.07.2018 р., дані про присутність головного бухгалтера - ОСОБА_3 на робочому місці тривалістю 0,25 годин: 07.07.2018 р. та 28.07.2018 р.- відсутні.

Отже, виходячи з вищезазначеного, головний бухгалтер ОСОБА_3 та заступник головного бухгалтера - ОСОБА_4 не мали права підпису прибуткових касових ордерів у зазначені вище дні.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що в контексті існування та виконання наказу № 2/Кс від 05.01.2018р. відповідні відмітки не були виставлені в основних табелях по факту виходу відповідних працівників на роботу. А додаткові табелі взагалі не містять в собі дат їх складання, тому не можуть вважатися належними доказами у відповідності до положень ст.ст. 73-76 КАС України.

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що відповідач приймаючи податкове повідомлення - рішення відповідача № 0 від 25.09.2018 року про застосування штрафних фінансових санкцій (штрафу) або пені в розмірі 212 936,10 (двісті дванадцять тисяч девятсот тридцять шість) гривень 10 копійок діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Колегія суддів зазначає, що позивач, надавши письмові докази, що були предметом дослідження при розгляді справи судом першої інстанції, виконав вимоги ч.1 ст. 77 КАС України.

Натомість, відповідач, заперечуючи проти позову, в порушення вимог ч.2 ст. 77 КАС України, не надав жодних належних і допустимих доказів на підтвердження законності та обґрунтованості власних дій, що є предметом оскарження позивачем.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог апелянта.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Керуючись ч. 4 ст. 241, ч. 3 ст. 243, ст.ст. 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Украгрозапчастини" залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28.01.2019 року по справі № 520/11526/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя ОСОБА_5
Судді ОСОБА_6 ОСОБА_7
Повний текст постанови складено 25.04.2019 року