Справа № 1340/3812/18
Суддя: Кухтей Руслан Віталійович
Дата ухвалення: 2019-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2019 рокуЛьвів№ 857/1329/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді: Кухтея Р.В.

суддів: Носа С.П., Шевчук С.М.

з участю секретаря судового засідання: Коваль Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2018 року (ухвалене головуючим-суддею Мартинюком В.Я., час проголошення судового рішення 13 год 40 хв у м. Львові, дата складання повного тексту судового рішення 14 грудня 2018 року) за адміністративним позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_3 до Дублянського міського голови ОСОБА_4, Головного управління Держгеокадастру у Львівській області (за участю третіх осіб на стороні позивача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Дублянської міської ради) про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

У серпні 2018 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися в суд із зазначеним позовом, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог просили визнати протиправними дії, які полягають у зверненні голова Дублянської міської ради ОСОБА_4 (далі голова міської ради, відповідач-1) 03.04.2017 з листами №292, №293, №294, №295 до Головного управління Держгеокадастру у Львівській області (далі ГУ Держгеокадастру у Львівській області, відповідач-2) та просили включити до переліку земельних ділянок, які підлягають продажу їх права оренди на земельних торгах земельні ділянки, площею 9000 га, сільськогосподарського призначення (рілля) державної власності та дій в частині включення земельних ділянок на території Дублянської міської ради Жовківського району до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності для продажу права на них на земельних торгах на підставі листів голови міської ради за №292, №293, №294, №295 від 03.04.2017 та скасувати наказ №88 від 04.04.2017 «Про визначення переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності для продажу прав на них на земельних торгах» (далі Наказ №88).

Крім того з позовом, який містить аналогічні вимоги звернувся в якості третьої особи, яка заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 13.12.2018 позовні вимоги були задоволені частково. Визнано протиправним та скасовано наказ №88 в частині включення до переліку (Додаток №1) земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності для продажу права на них на земельних торгах земельної ділянки з кадастровими номерами №:02:000:0365 та №:02:000:0366. У задоволенні решти позовних вимог було відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ГУ Держгеокадастру у Львівській області подало апеляційну скаргу, в якій через неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильним застосування норм матеріального та порушенням норм процесуального права просить його скасувати та прийняти постанову, якою відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що земельні ділянки, включені до переліку земельних ділянок державної чи комунальної власності або права на них, які виставлені на земельні торги, не можуть відчужуватись, передаватися в заставу, надаватися у користування до завершення торгів. На момент визначення переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності для продажу прав на них на земельних торгах, щодо даної земельної ділянки жодних заборон не існувало, дана земельна ділянка обліковувалась як вільна. Крім того, позивачі не використали своє право на забезпечення позову по справі №813/939/17, тому будь-які твердження щодо протиправності дій відповідача слід вважати безпідставними. Також, відповідно до практики Верховного суду, отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про подальшу передачу такої земельної ділянки особі.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача ОСОБА_9, яка підтримала апеляційну скаргу, позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2, третіх осіб ОСОБА_3 та ОСОБА_5, та їхнього представника ОСОБА_10, які просили відхилити апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін, виходячи з наступного.

З матеріалів справи видно, що ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_11 у серпні 2016 звернулися до відповідача із заявами про надання кожному з них дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, площею 0,95 га у власність для ведення особистого селянського господарства, із земель державної власності сільськогосподарського призначення в межах Дублянської міської ради Жовківського району.

Листами ГУ Держгеокадастру у Львівській області листами від 15.09.2016, з покликанням на ч.7 ст.118 Земельного кодексу України (далі ЗК України) та Закон України «Про охорону земель» у задоволенні їх заяв було відмовлено. Одночасно повідомлено про те, що дана територія у відповідності до Генерального плану передбачена для транспортної інфраструктури .

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 23.06.2017 по справі №813/838/17 було зобовязано ГУ Держгеокадастру у Львівській області у місячний строк з дня набранням постановою законної сили надати, зокрема, ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 дозволи на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, площею 0,9500 га кожному для ведення особистого селянського господарства на території Дублянської міської ради Жовківського району Львівської області. Дана постанова набрала законної сили 09.10.2018.

04.04.2017 ГУ Держгеокадастру у Львівській області було прийнято наказ №88 «Про визначення переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності для продажу права на них на земельних торгах», пунктом 1 якого до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності (за межами населеного пункту) для продажу права на них на земельних торгах включено земельні ділянки згідно додатком 1 та щодо яких позивачам та третій особі ОСОБА_3 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

За змістом оспорюваного наказу, його було прийнято на підставі ЗК України, Законів України «Про землеустрій», «Про меліорацію земель», «Про оцінку земель», листа Держгеокадастру України №ДС-22-28-0.13.-17122/23-1 від 14.12.2015, наказу Мінагрополітики та продовольства України №536 від 11.10.2011 «Про затвердження порядку ведення агрохімічного паспорта поля, земельної ділянки», доручення голови Львівської облдержадміністрації №1/0/6-16 від 04.01.2016, з урахуванням клопотання Дублянської міської ради Жовківського району Львівської області №292, №293, №294, №295 від 03.04.2017 та листа відділу у Жовківському районі ГУ Держгеокадастру у Львівській області.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що ГУ Держгеокадастру у Львівській області, будучи обізнаним про наявність судового спору щодо надання позивачам та третій особі ОСОБА_3 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, не врахувавши їх законних очікувань щодо одержання земельних ділянок у власність та недотримуючись принципу належного урядування, включило дані земельні ділянки до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності для продажу права на них на земельних торгах. А відтак, прийнявши Наказ №88, ГУ Держгеокадастру у Львівській області позбавило позивачів та третю особу ОСОБА_3 можливості реалізувати в майбутньому свої права мирно володіти майном, передбачене ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав і основних свобод людини.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального права та з дотриманням норм процесуального права, а також при повному, всебічному та обєктивному зясуванні всіх обставин, що мають значенням для справи, виходячи з наступного.

Згідно п.«є1» ч.1 ст.151 ЗК України, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин розпоряджається землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом.

Відповідно до ч.2 ст.122 цього Кодексу, центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

За змістом статті 123 ЗК України, процедура надання земельних ділянок державної власності у користування передбачає такі основні етапи : звернення зацікавленої особи з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки до відповідного органу виконавчої влади або орану місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки; надання відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; погодження проекту в порядку, встановленому статтею 1861 цього Кодексу; прийняття відповідним органом державної влади або органом місцевого самоврядування, у двотижневий строк з дня отримання проекту, рішення про надання земельної ділянки у користування.

Згідно ч.10 ст.123 ЗК України, рішенням про надання земельної ділянки у користування за проектом землеустрою щодо її відведення здійснюються : затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; вилучення земельних ділянок у землекористувачів із затвердженням умов вилучення земельних ділянок (у разі необхідності); надання земельної ділянки особі у користування з визначенням умов її використання і затвердженням умов надання, у томі числі (у разі необхідності) вимог щодо відшкодування витрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва.

Частиною тринадцятою цієї статті передбачено, що підставою відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише його невідповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.

Матеріалами справи підтверджено, що три з пяти зазначених етапів процедури було пройдено.

Згідно ч.2 ст.135 ЗК України, продаж земельних ділянок державної власності або прав на них (оренди, суперфіцію, емфітевзису) здійснюється виключно на земельних торгах, крім випадків, встановлених частинами другою і третьою статті 134 цього Кодексу.

Частиною третьою статті 134 ЗК України передбачено, що земельні торги не проводяться при наданні (передачі) земельних ділянок громадянам у випадках, передбачених у тому числі статтею 34 цього Кодексу.

Таким чином, земельні ділянки (права на них) не підлягали продажу на конкурентних засадах (земельних торгах).

Частиною другою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дії чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Разом з тим, дії відповідача-2 таким критеріям не відповідають, а тому суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про задоволення позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування наказу №88 у відповідних частинах.

Додатково суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що ГУ Держгеокадастру у Львівській області, будучи обізнаним про наявність судового спору щодо надання позивачам ОСОБА_1, ОСОБА_2 та третій особі ОСОБА_3 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, не врахувавши їх законних очікувань щодо одержання земельних ділянок у власність та недотримуючись принципу належного урядування, включило дані земельні ділянки до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності для продажу права на них на земельних торгах.

У пункті 70 рішення у справі «Рисовський проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що аналізуючи відповідність цього мотивування Конвенції, Суд підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (див. рішення у справах «Беєлер проти Італії» [ВП] (Beyeler v. Italy [GC]), заява № 33202/96, п.120, ECHR 2000-I, «Онерїлдіз проти Туреччини» [ВП] (Oneryildiz v. Turkey [GC]), заява № 48939/99, п.128, ECHR 2004-XII, «Megadat.com S.r.l. проти Молдови» (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), заява № 21151/04, п.72, від 08.04.2008, «Москаль проти ОСОБА_10» (Moskal v. Poland), заява № 10373/05, п.51, від 15.09.2009). Зокрема, на державні органи покладено обовязок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, п.74, від 20.05.2010, «Тошкуце та інші проти Румунії» (Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03, п.37, від 25.11.2008) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (див. зазначені вище рішення у справах «Онерїлдіз проти Туреччини» (Oneryildiz v. Turkey), п. 128, та «Беєлер проти Італії» (Beyeler v. Italy), п.119).

Також, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що позивачі та третя особа ОСОБА_3 є учасниками бойових дій, а тому, відповідно до положень п.14 ч.1 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» мають право на першочергове відведення земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва, садівництва і городництва, а спірний наказ порушує це право в контексті наведених вище мотивів.

З урахуванням обставин справи, судом апеляційної інстанції встановлено, що своїми діями ГУ Держгеокадастру у Львівській області не дотрималося принципу «належного урядування».

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що відповідач безпідставно посилається на норму ч.3 ст.136 ЗК України, як на підставу для відмови позивачам та третій особі у затвердженні проектів землеустрою, оскільки земельні ділянки ще не були виставлені на земельні торги.

Доводи ГУ Держгеокадастру у Львівській області стосовно того, що позивачі та третя особа не скористалися своїм законним правом на забезпечення позову відповідно до ст.150 КАС України, колегія суддів вважає безпідставним та необґрунтованим, оскільки таким правом особа може скористатися з метою виконання можливого рішення про задоволення позову в майбутньому і лише за умов, коли невжиття таких заходів може істотно ускладнити виконання рішення суду або ефективний захист порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивачів, за захистом яких вони звернулися стане неможливим. Разом з тим, як було встановлено судом, відповідачу-2 було відомо про існування судового спору стосовно спірних земельних ділянок. При цьому, ГУ Держгеокадастру у Львівській області, будучи субєктом владних повноважень, в контексті положень ч.2 ст.17 КАС України зобовязані поновити порушені права і законні інтереси, не чекаючи предявлення позову.

З урахуванням наведених вище висновків стосовно протиправності Наказу №88 у відповідній частині, суд першої інстанції обґрунтовано вказав на те, що включивши до переліку земельних ділянок для продажу права на них на земельних торгах земельні ділянки, намір отримати які мали позивачі та третя особа, та, фактично, вчинивши бездіяльність щодо ненадання позивачам та третій особі дозволів на розроблення проектів землеустрою на підставі їх заяв, порушив права вказаних осіб на безоплатне отримання земельної ділянки у власність та спричинив негативні наслідки у вигляді неможливості за таких обставин взагалі отримати дозвіл на розроблення проектів землеустрою до завершення земельних торгів.

Доводи апелянта з покликанням на висновок Верховного суду про те, що отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про подальшу передачу такої земельної ділянки особі, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки не стосуються предмету даного спору, позаяк не вирішено взагалі питання надання такого дозволу відповідно до рішення суду, яким повторно зобовязано вичинити такі дії.

В частині судового рішення, що не оскаржується, суд апеляційної інстанції відповідно до ч.1 ст.308 КАС України висновків не робить, а підстав для застосування частини другої цієї статті не вбачає.

Згідно ч.1 ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване судове рішення прийняте відповідно до норм матеріального та процесуального права, а висновки суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному зясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, які не спростовані доводами апеляційної скарги, у звязку з чим відсутні підстави для її задоволення.

Керуючись ст.ст.308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2018 року по справі №1340/3812/18 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя ОСОБА_12
судді ОСОБА_13
ОСОБА_14
Повне судове рішення складено 25.04.2019.