Справа № 580/988/19
Суддя: С.М. Гарань
Дата ухвалення: 2019-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2019 року справа № 580/988/19
м. Черкаси

Суддя Черкаського окружного адміністративного суду Гарань С.М., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:
До Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Міністерства оборони України, в якому просив:

- визнати протиправними та скасувати рішення Міністерства оборони України п.42 протоколу №3 від 11.01.2019 про відмову позивачу у призначенні одноразової грошової допомоги як інваліду ІІ групи внаслідок захворювання, пов`язаного із проходженням військової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС;

- зобов`язати Міністерство оборони України призначити позивачу одноразову грошову допомогу як інваліду ІІ групи внаслідок захворювання, пов`язаного із проходженням військової служби по ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС у відповідності до ст. 16 Закону України Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей та Порядку призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №975 від 25.12.2013 та здійснити її виплату.

Обґрунтовуючи вимоги позивач зазначає, що є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (категорія 1) та інвалідом ІІ групи, а тому має право на одноразову грошову допомогу відповідно до вимог постанови КМУ від 25.12.2013 № 975, що також підтверджено постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 28.11.2018 у справі № 823/1699/18, яка набрала законної сили, а отже є обов`язковою до виконання. Натомість, не зважаючи на вищевказані обставини, відповідач повторно відмовив у призначенні вказаної допомоги з тих підстав, що інвалідність позивача встановлена понад тримісячний термін. Вважаючи такі дії протиправними, ОСОБА_1 звернувся з відповідним позовом до суду.

Ухвалою судді Черкаського окружного адміністративного суду Гараня С.М. від 27.03.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

В письмових відзивах на адміністративний позов відповідач, а також третя особа просили в його задоволенні відмовити повністю зазначивши при цьому, що зміна групи інвалідності у позивача відбулась понад дворічний термін, а тому відповідно до вимог ч.4 ст.163 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей йому не передбачена виплата одноразової допомоги.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Матеріалами справи встановлено, що позивач має статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році (категорія 1) та відповідне посвідчення серії НОМЕР_1 .

Відповідно до даних зазначених у військовому квитку, серії НОМЕР_2 від 16.10.1984, позивач з 10.05.1986 по 01.08.1986 приймав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильської АЕС.

Висновком обласної спец ВКК №647 від 23.11.1992 по встановленню причинного зв`язку захворювання з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, встановлено, що захворювання ОСОБА_1 , пов`язані з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Відповідно до витягу із акту огляду обласної МСЕК №2 м. Черкаси серія 2-18 АД №177907, за наслідками проведення первинного огляду, 15.01.1997 позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності до 01.02.2000, пов`язану з виконанням обов`язків військової служби з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Згідно довідки обласної МСЕК №2 м. Черкаси серія 4 ЧК №058983 від 23.05.2005, за наслідками проведення повторного огляду позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності безтерміново, пов`язану з виконанням обов`язків військової служби з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС .

Як вбачається з довідки до акту огляду обласної МСЕК №2 м. Черкаси серії 12 ААА №875296 від 22.11.2017, за наслідками проведення повторного огляду, позивачу встановлено ІІ групу інвалідності безтерміново, пов`язану з виконанням обов`язків військової служби з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

26.12.2017 управлінням соціального захисту населення Смілянської РДА, ОСОБА_1 видано посвідчення серії НОМЕР_3 , відповідно до якого, позивач є інвалідом ІІ групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни- інвалідів війни.

За результатами розгляду поданої позивачем заяви та документів, комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум прийнято рішення, оформлене п.8 протоколу №31 від 23.03.2018 про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, викладеним у протоколі №31, позивач звернувся з позовом до Черкаського окружного адміністративного суду (справа № 823/1699/18).

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 25 липня 2018 року у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

В подальшому, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 28.11.2018 у справі № 823/1699/18 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 25 липня 2018 року скасовано та ухвалено нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії задоволено частково:

- визнано протиправним і скасовано рішення Міністерства оборони України (пункт 8 протоколу № 31 від 23.03.2018) про відмову ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги як інваліду ІІ групи внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС;

- зобов`язано Міністерство оборони України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням II групи інвалідності та прийняти рішення відповідно до Закону України Про соціальній та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей та Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25 грудня 2013 року з урахуванням висновків суду.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Вказане рішення набрало законної сили з дати прийняття, а саме 28.11.2018.

За наслідками повторного звернення до відповідача, останній протокольним рішенням № 3 від 11.01.2019, на виконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 28.11.2018 у справі № 823/1699/18, відмовив ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги відповідно до вимог постанови КМУ від 25.12.2013 № 975, з тих підстав, що інвалідність заявника встановлена понад тримісячний термін.

Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся з відповідним позовом до суду.

Надаючи оцінку встановленим обставинам в контексті позовних вимог, суд зазначає таке.

За правилами ст.9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже, вирішуючи спір, суд повинен пересвідчитись, серед іншого, про наявність права на позов у матеріальному розумінні, а також встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення). З цією метою суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

В ході розгляду даної справи судом встановлено, що предметом позову у цій справі є протиправність дій відповідача щодо невиконання постанови суду від 28.11.2018 у справі № 823/1699/18, яка набрала законної сили про зобов`язання Міністерство оборони України призначити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку з встановленням II групи інвалідності та прийняти рішення відповідно до Закону України Про соціальній та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей та Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25 грудня 2013 року.

Тобто, спірні правовідносини між сторонами вже вирішені судом та перейшли до стадії виконання судового рішення.

Відповідно до ст.1291 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Так, згідно з ч.2 ст.14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Отже, набрання постановою суду законної сили породжує наступні правові наслідки, а саме: вирішується спір між сторонами, постанова суду стає загальнообов`язковою, є незмінною та остаточною та може бути виконана примусово.

Таким чином, виконання судових рішень у справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Зокрема, у справі "Горнсбі проти Греції" від 19.03.1997 Європейський суд вказав, що для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду". Право на судовий захист було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок.

Однак, у разі невиконання рішення суду в добровільному порядку існує механізм примусового виконання рішення.

Закон України «Про виконавче провадження» визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Крім того, відповідно до ст.383 КАС України визначаються спеціальні способи судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, зокрема, особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Отже, процесуальним законом встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду.

При цьому, в порядку здійснення судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах не передбачено звернення позивача з окремим позовом щодо зобов`язання виконання судового рішення по іншій справі.

Тобто, якщо особа вважає протиправним рішення, дії чи бездіяльність відповідача, вчинені на виконання рішення суду або порушення його прав, свобод чи інтересів, то він повинен звернутись до суду в порядку ст.383 КАС України із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача, а не пред`являти новий адміністративний позов.

Втім, судом встановлено, що позивачем в загальному порядку подано саме адміністративний позов до Міністерства оборони України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії щодо неналежного виконання постанови суду у справі № 823/1699/18, а не в порядку, передбаченому положеннями ст.383 КАС України.

Таким чином, оскільки позивачем по суті заявлено позовні вимоги щодо захисту своїх прав, які фактично відновлені судом у справі № 823/1699/18, про що прийнято відповідне рішення, беручи до уваги, що позовні вимоги стосуються питання повного належного виконання саме постанови суду від 28.11.2018 у справі № 823/1699/18, то, суд дійшов висновку, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту свого порушеного права.
В даному випадку суб`єкт владних повноважень не може бути зобов`язаний виконувати судове рішення шляхом ухвалення судом іншого рішення, оскільки примусове виконання рішення суду являє собою завершальну стадію судового провадження та здійснюється в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження», в рамках виконавчого провадження з виконання виконавчого листа.
Відповідно до ч.1 ст. 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Згідно з ч.2 ст. 372 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

У зв`язку з вищевикладеним, суд дійшов висновку, що оскільки позивачем заявлено позовні вимоги щодо захисту своїх прав, які фактично стосуються питання повного виконання (неналежного виконання чи не виконання) постанови суду від 28.11.2018 у справі № 823/1699/18, то обраний позивачем спосіб захисту не усуває юридичний конфлікт та не відповідає об`єкту порушеного права, тому в такий спосіб неможливо захистити чи відновити право у разі визнання його судом порушеним, при розгляді позовної вимоги позивача щодо виконання окремого судового рішення у іншій справі, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.
Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві вимоги ОСОБА_1 є такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 6, 14, 242-245, 255, 295, 370 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:
У задоволенні позову відмовити повністю.

Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.М. Гарань