Справа № 420/1429/19
Суддя: Радчук А.А.
Дата ухвалення: 2019-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/1429/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2019 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Радчука А.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) до Державної архітектурно-будівельної інспекції України (01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, 26, ) про визнання протиправним та скасування наказу,

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної архітектурно-будівельної інспекції України про визнання протиправним та скасування наказу Державної архітектурно-будівельної інспекції України №2 "ДС" від 20.02.2019 року про застосування до ОСОБА_1, головного інспектора будівельного нагляду відділу по роботі з дозвільними документами Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області, дисциплінарного стягнення у вигляді оголошення догани.

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначив, що наказ №2 «ДС» від 20.02.2019 про застосування до нього дисциплінарного стягнення у вигляді догани порушує його права та охоронювані законом інтереси, оскільки прийнятий з порушенням встановленої законом процедури, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, упереджено, з порушенням принципу рівності перед законом і права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Так позивач зазначив, що однією з підстав призначення службового розслідування став лист Громадської організації «Всеукраїнське об'єднання «Автомайдан» від 20.11.2018, проте у зазначеному документі не наведено жодної конкретної інформації про факти неналежного виконання позивачем своїх посадових обов'язків.

З розпорядчим документом, яким Державною архітектурно-будівельною інспекцією України стосовно позивача було порушене дисциплінарне провадження, ОСОБА_1 ознайомлена не була.

Крім того, позивач зазначив, що письмові пояснення перед накладенням дисциплінарного стягнення у ОСОБА_1 відповідачем не запитувалось, що свідчить про ігнорування відповідачем законодавчо встановлених вимог до процедури притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності і упередженість у відношенні позивача.

Щодо змісту встановлених відповідачем порушень позивач зазначив, що у Висновку від 20.12.2018 вказано, що «були встановлені непоодинокі випадки порушень термінів розгляду звернень, ОСОБА_1 має 13 звернень по яким сплинули терміни розгляду». Позивач зазначає, що відповідачем не наведено жодних реквізитів згаданих 13-ти звернень, які б дозволяли їх ідентифікувати, не вказані дати їх надходження до виконавця та кінцеві терміни відпрацювання, кількість днів прострочення виконання тощо, що дозволило б зробити обґрунтований і виважений висновок про неналежне виконання ОСОБА_1 посадових обов'язків в зазначеній частині.

Крім того у Висновку від 20.12.2018 відсутня інформація про декларації, із зазначенням їх реквізитів, терміни розгляду яких порушила саме ОСОБА_1 Відповідно, факт неналежного виконання ОСОБА_1 посадових обов'язків у зазначеній частині відповідачем не підтверджений.

Також відповідач у висновку зазначав, що Позивач здійснював анулювання декларацій, а Закон не передбачає анулювання декларації про готовність об'єкта до експлуатації». Позивач в свою чергу зазначає, що той факт, що замість терміну «скасування» позивачем було вжито інший, тотожний термін «анулювання», жодним чином не вплинуло на зміст документів, в яких він був використаний. Відповідно, неналежне виконання ОСОБА_1 посадових обов'язків у зазначеній частині відповідачем не підтверджене.

Крім того у Висновку від 20.12.2018 не наведено жодної інформації про реквізити повідомлень про початок виконання будівельних робіт або декларації про готовність об'єкта до експлуатації з незначними наслідками CCI, які були повернені ОСОБА_1 без надання фахової допомоги, а також відсутня інформація стосовно декларацій про готовність об'єкта до експлуатації, із зазначенням їх реквізитів, по яким саме ОСОБА_1 не були вжиті заходи щодо з'ясування питання наведення достовірних відомостей замовником.

Ухвалою судді від 18.03.2019 року відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

09.04.2019 року до суду надійшов відзив в якому відповідач заперечував проти задоволення позовної заяви з тих підстав, що з метою з'ясування дійсних обставин, що мали місце бути в діях державного службовця та, що викладені у листі Громадської організації «Всеукраїнське об'єднання «Автомайдан» від 20.11.2018, а також з метою недопущення порушень прав державного службовця, було ініційоване службове розслідування, в порядку визначеному статтею 71 Закону України «Про державну службу».

Службове розслідування проводилось Дисциплінарною комісією з розгляду дисциплінарних справ Державної архітектурно-будівельної інспекції України, утвореною наказом Держархбудінспекції від 28.07.2016 №510 «Про затвердження складу дисциплінарної комісії з розгляду дисциплінарних справ Державної архітектурно-будівельної інспекції України» (далі-Комісія). Службове розслідування проводилось у термін з 21.11.2018 по 20.12.2018.

У ході службового розслідування було виявлено значну кількість випадків недотримань та порушень встановлених реєстраційно-дозвільних процедур в діяльності головного інспектора будівельного нагляду відділу по роботі з дозвільними документами Департаменту ОСОБА_1, зокрема, щодо реєстрації документів дозвільного та декларативного характеру за період з 20.06.2018 по 20.11.2018 року.

Під час перевірки розгляду посадовими особами звернень від фізичних та юридичних осіб, запитів народних депутатів, органів державної влади та органів місцевого самоврядування з питань, що належать до компетенції структурного підрозділу, були встановлені непоодинокі випадки порушень термінів розгляду звернень: ОСОБА_1 має 13 звернень по яким сплинули терміни розгляду.

Крім того, станом на 22.11.2018 не прийняті рішення стосовно розгляду декларацій про готовність об'єкта до експлуатації.

Також позивачем приймались рішення рішення про анулювання реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації, в той час як Законом не передбачено анулювання документів декларативного характеру.

ОСОБА_1 не виконувалося доручення Голови Держархбудінспекції від 29.11.2017 № 40-119-ОД, щодо унеможливлення випадків повернення повідомлень про початок виконання будівельних робіт або декларації про готовність об'єкта до експлуатації з незначними наслідками CCI без надання фахової консультативної допомоги.

Разом з тим, був виявлений ряд декларацій про готовність об'єкта до експлуатації, де в інформації про документ, що дає право на виконання будівельних робіт зазначено дозволи на виконання будівельних робіт 2006-2007 років і виникають сумніви щодо чинності зазначених дозволів. Однак посадовими особами Відділу не вжито жодних заходів щодо з'ясування питання наведення достовірних відомостей замовником.

Відповідач зазначає, що з висновком за результатами службового розслідування від 20.12.2018, ОСОБА_1 була ознайомлена під розпис 02.01.2019 із зауваженнями викладеними на 2 арк. від 02.01.2019.

На вимогу Дисциплінарної комісії від 17.01.2019 щодо надання пояснень, з приводу виявлених порушень ОСОБА_1 надано відповідь 21.01.2019, яка не містять будь-яких аргументованих спростувань виявлених порушень (копія надається).

У ході службового розслідування в діях посадової особи Департаменту, а саме: ОСОБА_1 виявлені порушення вимог посадової інструкції головного інспектора будівельного нагляду відділу по роботі з дозвільними документами Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області.

Таким чином, відповідач вважає, що він діяв виключно в межах та у спосіб, передбачений нормами законодавства.

10.04.2019 року до суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач додатково зазначив, що дисциплінарне провадження відносно позивача суб'єктом призначення у встановленому чинним законодавством порядку ініційоване не було, внаслідок чого Дисциплінарна комісія відповідних повноважень щодо його здійснення не набула, а службове розслідування, за результатами проведення якого нібито встановлений факт вчинення позивачем дисциплінарного проступку, проведене поза рамками дисциплінарного провадження.

Як зазначає відповідач, документи, які були досліджені Дисциплінарною комісією під час службового розслідування, перебувають на зберіганні за територіальною належністю у Департаменті Державної архітектурно-будівельної інспекції у Одеській області, що суперечить приписам Закону України «Про державну службу» та Порядку обліку та роботи з дисциплінарними справами, оскільки належним чином завірені копії документів і матеріалів, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку, повинні знаходитись в матеріалах дисциплінарної справи, а дисциплінарна справа головного інспектора будівельного нагляду відділу по роботі з дозвільними документами Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області ОСОБА_1, повинна зберігатися в Управлінні роботи з персоналом та документообігу Державної архітектурно-будівельної інспекції України а не в Департаменті Держархбудінспекції в Одеській області.

Крім того позивач зазначив, що відзив на позовну заяву повторює у стислій формі виклад обставин, відображених у Висновку про результати службового розслідування від 20.12.2018.

Окремо позивач звертає увагу на нібито допущене ним порушення, яке полягає в невиконані доручення Голови Держархбудінспекції від 29.11.2017 №40-119-ОД та, як наслідок, підготовці службових записок із необгрунтованими підставами щодо необхідності проведення заходів держархбудконтролю.

Позивач зазначає, що висновок про результати службового розслідування від 20.12.2018 не містить жодної інформації про те, чи були прийняті за результатами розгляду згаданих службових записок позивача рішення про проведення заходів держархбудконтролю, та чи були виявлені порушення у сфері містобудівної діяльності за результатами їх проведення. Така інформація дозволила б відповідачу об'єктивно оцінити результати роботи ОСОБА_1 в зазначеній частині і не допустити безпідставних і необґрунтованих висновків щодо ініційованих позивачем заходів держархбудконтролю.

В судове засідання, призначене на 18.04.2019 року, представник Позивача не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином та своєчасно. Від представника Позивача через канцелярію суду надійшло клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження без виклику сторін.

В судове засідання, призначене на 18.04.2019 року, представник Відповідача не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином та своєчасно. Про причини неявки не повідомив, жодних клопотань до суду не надавав.

Від представника Відповідача через канцелярію суду надійшло клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження без виклику сторін.

Частиною 9 статті 205 КАС України передбачено, що якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з'явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи неприбуття в судове засідання сторін, з урахуванням клопотання представника позивача та відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, суд ухвалив про продовження розгляду справи в порядку письмового провадження на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів.

Відповідно до ч. 4 статті 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється

У зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, згідно приписів ч. 4 ст. 229 КАС України, не здійснювалося.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, судом встановлено наступне.

Судом встановлено, що 21.11.2018 року до Державної архітектурно-будівельної інспекції України надійшов лист Громадської організації «Всеукраїнське об'єднання «Автомайдан», яким повідомлено про неналежну роботу наступних його співробітників - ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_1 та зазначено, що вказані працівники ігнорують строки розгляду дозвільних документів, вибірково позачергово реєструють одні документи, а інші відкладають на потім. Ситуація, коли одним надаються безпідставні переваги, а на інших чиниться тиск стали для них звичайною практикою. Крім того, неодноразово виявлялися факти реєстрування цими особами документів «заднім числом». Також ці працівниці постійно порушують процедуру реєстрації документів по CCI. Зокрема, реєструють повідомлення і декларації, що містять неповні дані, або навпаки надають багаторазові відмови у реєстрації документів, які не мають порушень. Оскільки повернення на доопрацювання пакетів документів по категорії CCI заборонено, ці особи вигадують штучні підстави, щоб не приймати заяви від замовників будівництва взагалі».

Наказом Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 21.11.2018 № 1475, з метою з'ясування дійсних обставин, що мали місце бути в діях державного службовця та, що викладені у листі Громадської організації «Всеукраїнське об'єднання «Автомайдан» від 20.11.2018, було ініційоване службове розслідування в тому числі відносно головного інспектора будівельного нагляду відділу по роботі з дозвільними документами Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області ОСОБА_1

За результатами службового розслідування складено висновок від 20.12.2018 року, в якому зазначено, що в діях посадових осіб Департаменту, в тому числі ОСОБА_1, виявлені порушення вимог підпункту 1 пункту 2.1 Розділу «Завдання та обов'язки», підпункту 9 пункту 2.2 Розділу «Завдання та обов'язки» посадової інструкції головного інспектора будівельного нагляду відділу по роботі з дозвільними документами Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області.

02.01.2019 року ОСОБА_1 було надано зауваження до висновку від 20.12.2018 року про результати службового розслідування, в яких зазначено, що ОСОБА_1, не була ознайомлена з листом Громадської організації «Всеукраїнське об'єднання «Автомайдан», у висновку службового розслідування не зазначений предмет розслідування, а також наведено зауваження щодо обставин, викладених в тексті висновку.

11.02.2019 року Відповідачем складено висновок про наявність підстав для застосування до головного інспектора будівельного нагляду відділу по роботі з дозвільними документами Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді оголошення догани.

20.02.2019 року Державною архітектурно-будівельною інспекцією України було прийнято наказ №2 «ДС» відповідно до якого, за неналежне виконання посадових обов'язків до ОСОБА_1, головного інспектора будівельного нагляду відділу по роботі з дозвільними документами Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області, застосоване дисциплінарне стягнення у вигляді оголошення догани.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях визначає Закону України "Про державну службу".

Цей Закон регулює відносини, що виникають у зв'язку із вступом на державну службу, її проходженням та припиненням, визначає правовий статус державного службовця.

Відповідно до ст. 8 Закону державний службовець зобов'язаний: 1) дотримуватися Конституції та законів України, діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) дотримуватися принципів державної служби та правил етичної поведінки; 3) поважати гідність людини, не допускати порушення прав і свобод людини та громадянина; 4) з повагою ставитися до державних символів України; 5) обов'язково використовувати державну мову під час виконання своїх посадових обов'язків, не допускати дискримінацію державної мови і протидіяти можливим спробам її дискримінації; 6) забезпечувати в межах наданих повноважень ефективне виконання завдань і функцій державних органів; 7) сумлінно і професійно виконувати свої посадові обов'язки; 8) виконувати рішення державних органів, накази (розпорядження), доручення керівників, надані на підставі та у межах повноважень, передбачених Конституцією та законами України; 9) додержуватися вимог законодавства у сфері запобігання і протидії корупції; 10) запобігати виникненню реального, потенційного конфлікту інтересів під час проходження державної служби; 11) постійно підвищувати рівень своєї професійної компетентності та удосконалювати організацію службової діяльності; 12) зберігати державну таємницю та персональні дані осіб, що стали йому відомі у зв'язку з виконанням посадових обов'язків, а також іншу інформацію, яка відповідно до закону не підлягає розголошенню;13) надавати публічну інформацію в межах, визначених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 64 Закону України "Про державну службу", за невиконання або неналежне виконання посадових обов'язків, визначених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами у сфері державної служби, посадовою інструкцією, а також порушення правил етичної поведінки та інше порушення службової дисципліни державний службовець притягається до дисциплінарної відповідальності у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно ч. 1 ст. 65 Закону України "Про державну службу", підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов'язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.

Дисциплінарним проступком відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 65 Закону України "Про державну службу", є невиконання або неналежне виконання посадових обов'язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень.

За приписами ч. 1 ст. 66 Закону України "Про державну службу", до державних службовців застосовується один із таких видів дисциплінарного стягнення: 1) зауваження; 2) догана; 3) попередження про неповну службову відповідність; 4) звільнення з посади державної служби.

Відповідно до ч. 3 ст. 66 Закону України "Про державну службу", у разі допущення державним службовцем дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 4, 5, 12 та 15 частини другої статті 65 цього Закону, суб'єктом призначення або керівником державної служби такому державному службовцю може бути оголошено догану.

Згідно ч. 6 ст. 66 Закону України "Про державну службу", дисциплінарні стягнення, передбачені пунктами 2-4 частини першої цієї статті, накладаються виключно за пропозицією Комісії, поданням дисциплінарної комісії.

Згідно ч. 1 ст. 69 Закону України "Про державну службу", для здійснення дисциплінарного провадження з метою визначення ступеня вини, характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку утворюється дисциплінарна комісія з розгляду дисциплінарних справ (далі - дисциплінарна комісія).

Відповідно ч. 9 ст. 69 Закону України "Про державну службу", дисциплінарна комісія розглядає дисциплінарну справу державного службовця, сформовану в установленому цим Законом порядку.

Згідно ч. 1 ст. 73 Закону України "Про державну службу", з метою збору інформації про обставини, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження, для визначення дисциплінарною комісією ступеня вини, характеру і тяжкості цього дисциплінарного проступку Комісією, дисциплінарною комісією формується дисциплінарна справа.

Тобто дисциплінарне стягнення - це передбачена законом міра примусу, що застосовується певним органом до працівника, який порушив трудову дисципліну, тобто вчинив дисциплінарний проступок.

При цьому, для застосування дисциплінарного стягнення уповноваженому органу необхідно встановити наявність всіх елементів складу дисциплінарного проступку: об'єкта, суб'єкта, об'єктивної сторони, суб'єктивної сторони, а також врахувати інші обставини, що мають значення (ступінь тяжкості, наявність шкоди, особу працівника, тощо).

Відповідно ч. 3 ст. 73 Закону України "Про державну службу", результатом розгляду дисциплінарної справи є пропозиції Комісії, подання дисциплінарної комісії у державному органі, які мають рекомендаційний характер для суб'єкта призначення.

Згідно ч. 6 ст. 74 Закону України "Про державну службу", державний службовець має право на ознайомлення з матеріалами дисциплінарної справи та на оскарження застосованого до нього дисциплінарного стягнення у визначеному цим Законом порядку.

Відповідно до ст. 75 Закону України "Про державну службу", перед накладенням дисциплінарного стягнення суб'єкт призначення повинен отримати від державного службовця, який притягається до дисциплінарної відповідальності, письмове пояснення. Пояснення державного службовця має відображати час, місце, обставини та причини вчинення ним дисциплінарного проступку, його усвідомлення чи заперечення провини, а також інші питання, які мають значення у справі. Відмова надати пояснення оформляється відповідним актом і підтверджується двома державними службовцями. Відмова надати пояснення не перешкоджає здійсненню дисциплінарного провадження та накладенню на державного службовця дисциплінарного стягнення.

Відповідно до ст. 76 Закону України "Про державну службу", державний службовець має право на ознайомлення з усіма матеріалами дисциплінарної справи перед прийняттям рішення про накладення на нього дисциплінарного стягнення.

За результатами ознайомлення державний службовець має право вносити зауваження до висновку, клопотання про вжиття додаткових заходів для встановлення обставин, які мають значення для справи, надавати додаткові пояснення та додаткові документи і матеріали, що стосуються зазначених обставин, які долучаються до справи.

Згідно ч. 1 ст. 77 Закону України "Про державну службу", рішення про накладення на державного службовця дисциплінарного стягнення чи закриття дисциплінарного провадження приймає суб'єкт призначення протягом 10 календарних днів з дня отримання пропозицій Комісії, подання дисциплінарної комісії у державному органі. Рішення оформляється відповідним актом суб'єкта призначення.

Надаючи оцінку обставинам, викладеним в висновку службового розслідування від 20.12.2018 року, суд зазначає, що відповідачем були встановлені непоодинокі випадки порушень термінів розгляду звернень, а саме що ОСОБА_1 має 13 звернень по яким сплинули терміни розгляду. Проте суд зазначає, що відповідачем не наведено жодних реквізитів згаданих 13-ти звернень, які б дозволяли їх ідентифікувати, не вказані дати їх надходження до виконавця та кінцеві терміни відпрацювання, кількість днів прострочення виконання тощо, що дозволило б зробити обґрунтований і виважений висновок про неналежне виконання ОСОБА_1 посадових обов'язків в зазначеній частині.

Щодо прийнятих Позивачем рішень про анулювання реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації суд зазначає, що замість терміну «скасування» позивачем було вжито інший термін - «анулювання», що жодним чином не впливає на зміст документів, в яких він був використаний. Зазначені обставини не можуть свідчити про неналежне виконання ОСОБА_1 посадових обов'язків, за умови якщо такі рішення не суперечать положенням Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів.

Стосовно невиконання позивачем доручення Голови Держархбудінспекції від 29.11.2017 №40-119-ОД щодо унеможливлення випадків повернення повідомлень про початок виконання будівельних робіт або декларації про готовність об'єкта до експлуатації з незначними наслідками CCI без надання фахової допомоги суд зазначає, що у висновку від 20.12.2018 не наведено жодної інформації про реквізити повідомлень про початок виконання будівельних робіт або декларації про готовність об'єкта до експлуатації з незначними наслідками CCI, які були повернені ОСОБА_1 без надання фахової допомоги.

З урахуванням зазначеного суд дійшов висновку, що відповідачем було проведено службове розслідування без врахування всіх істотних обставин, які могли б вплинути на його результати.

Крім того, статтею 76 Закону України "Про державну службу" передбачено право державного службовця на ознайомлення з усіма матеріалами дисциплінарної справи перед прийняттям рішення про накладення на нього дисциплінарного стягнення.

ОСОБА_1 18.02.2019 звернулася до секретаря Дисциплінарної комісії Держархбудінспекції із письмовим запитом, в якому просила надати для ознайомлення матеріали дисциплінарної справи. Судом встановлено, що повідомлення щодо дати і часу ознайомлення з дисциплінарною справою на адресу позивача не надходило. Натомість, 20.02.2019 відповідачем було прийнято наказ №2 "ДС" про застосування до ОСОБА_1, головного інспектора будівельного нагляду відділу по роботі з дозвільними документами Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області, дисциплінарного стягнення у вигляді оголошення догани.

При цьому судом встановлено, що застосовуючи до позивача такий вид дисциплінарного стягнення як оголошення догани, відповідач не обґрунтував чому ним застосовано саме такий вид дисциплінарного стягнення, а не більш м'який.

Як зазначив Європейський суд у справі Yvone van Duyn v. Home Office, принцип правової визначеності означає, що зацікавлені особи повинні мати змогу покладатись на зобов'язання, взяті державою, навіть якщо такі зобов'язання містяться в законодавчому акті, якій загалом не має автоматичної прямої дії.

Така дія названого принципу пов'язана із іншим принципом - відповідальності держави, який полягає в тому, що держава не може посилатись на власне порушення зобов'язань для запобігання відповідальності.

На державні органи покладено обов'язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок ("Лелас проти Хорватії", заява N 55555/08, п. 74, від 20 травня 2010 року, і "Тошкуце та інші проти Румунії", заява N 36900/03, п. 37, від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах ("Онер'їлдіз проти Туреччини", п. 128, та "Беєлер проти Італії", п. 119).

Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов'язків ("Лелас проти Хорватії", п. 74).

В контексті приписів КАС України має значення лише суб'єктивне уявлення особи про те, що її право чи законний інтерес потребує захисту. При цьому порушенням права особи є, серед іншого, неможливість реалізації її прав.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, національні суди повинні утриматися від перевірки обґрунтованості адміністративних актів, однак все ж суди мають проконтролювати, чи не є викладені у них висновки адміністративних органів щодо обставин у справі довільними та нераціональними, непідтвердженими доказами або ж такими, що є помилковими щодо фактів; у будь-якому разі суди повинні дослідити такі акти, якщо їх об'єктивність та обґрунтованість є ключовим питання правового спору (п. 111 рішення від 31 липня 2008 року у справі "Дружстевні заложна пріа та інші проти Чеської Республіки" (CASE OF DRUZSTEVNI ZALOZNA PRIA AND OTHERS v. THE CZECH REPUBLIC); п. 157 рішення від 21 липня 2011 року у справі "Сігма радіо телевіжн лтд. проти Кіпру" (CASE OF SIGMA RADIO TELEVISION LTD. v. CYPRUS).

З наведеного вище випливає, що відповідач повинен мотивувати своє рішення (наказ) і суд має право контролювати обґрунтованість такого рішення, тобто відповідач повинен надати докази на підтвердження обставин, які вважає встановленими. Ненадання таких доказів є підставою для визнання рішення органу міграційної служби необґрунтованим, а, відтак, - протиправним.

Враховуючи у сукупності вищевикладені обставини, суд дійшов висновку, щодо протиправності накладення на позивача такого виду дисциплінарного стягнення як оголошення догани, а тому наказ Державної архітектурно-будівельної інспекції України №2 "ДС" від 20.02.2019 року про застосування до ОСОБА_1, головного інспектора будівельного нагляду відділу по роботі з дозвільними документами Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області, дисциплінарного стягнення у вигляді оголошення догани та належить до скасування.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

В пункті 42 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бендерський проти України» від 15 листопада 2007 року, заява № 22750/02, зазначено, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають у достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов'язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися в світлі обставин кожної справи.

Згідно з статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на Відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

Згідно зі ст. 249 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

Відповідно до положень ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав Відповідачем у справі, або якщо Відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. У випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Позивачем, за звернення до суду з даним адміністративним позовом, було сплачено судовий збір у розмірі 768,40 грн.

У зв'язку з задоволенням даного адміністративного позову суд дійшов висновку про стягнення з Державної архітектурно-будівельної інспекції України на користь Позивача судових витрат зі сплати судового збору в розмірі 768,40 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 6, 12, 72, 77, 90, 139, 229, 246, 255, 293, 295 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) до Державної архітектурно-будівельної інспекції України (01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, 26, ) про визнання протиправним та скасування наказу - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ Державної архітектурно-будівельної інспекції України №2 "ДС" від 20.02.2019 року про застосування до ОСОБА_1, головного інспектора будівельного нагляду відділу по роботі з дозвільними документами Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області, дисциплінарного стягнення у вигляді оголошення догани.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної архітектурно-будівельної інспекції України (01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, 26, ) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) судові витрати у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.

Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст.255 КАС України.

Рішення може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст. ст. 293, 295 КАС України.

Суддя А.А. Радчук.

.