Справа № 814/163/17
Суддя: Данилевич Н.А.
Дата ухвалення: 2019-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

25 квітня 2019 року

Київ

справа №814/163/17

адміністративне провадження №К/9901/24014/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді (судді-доповідача) - Данилевич Н.А.,

суддів - Бевзенка В.М.,

Шарапи В.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження

касаційну скаргу Головного управління Національної поліції в Миколаївській області

на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2017 року (головуючий суддя - Біоносенко В.В.)

та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 20 червня 2017 року (головуючий суддя - Танасогло Т.М., судді - Федусик А.Г., Яковлєв О.В.)

у справі № 814/163/17

за позовом ОСОБА_3

до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області,

про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

в с т а н о в и в :

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ.

Короткий зміст позовних вимог.

1. В січні 2017 року ОСОБА_3 (далі - позивач, ОСОБА_3) звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області (далі - відповідач, скаржник, ГУНП в Миколаївській області), в якому просив:

1.1. визнати протиправним та скасувати наказ ГУ Національної поліції в Миколаївській області від 06 січня 2017 року № 5 о/с про звільнення майора поліції ОСОБА_3 зі служби в поліції за п. 4 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів);

1.2. поновити позивача на службі в поліції на посаді старшого інспектора відділу управління кадрового забезпечення ГУ Національної поліції в Миколаївській області;

1.3. стягнути з ГУ Національної поліції в Миколаївській області на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій.

2. Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2017 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 20 червня 2017 року, позов ОСОБА_3 до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задоволено повністю.

2.1. Визнано протиправними та скасовано наказ Головного управління Національної поліції в Миколаївській області №5 о/с від 06.01.2017 року в частині звільнення ОСОБА_3 зі служби в поліції.

2.2. Поновлено ОСОБА_3 на посаді старшого інспектора відділу управління кадрового забезпечення Головного управління Національної поліції в Миколаївській області.

2.3. Стягнуто з Головного управління Національної поліції в Миколаївській області на користь ОСОБА_3 заробітну плату за час вимушеного прогулу з 07.01.2017 року по 20.02.2017 року у сумі 2604,08 гривень (дві тисячі шістсот чотири грн. вісім коп.), без врахування середньої заробітної плати за один місяць, що підлягає негайному виконанню.

2.4. Стягнуто з Головного управління Національної поліції в Миколаївській області на користь ОСОБА_3 середню заробітну плату за один місяць в розмірі 6210,00 гривень (шість тисяч двісті десять грн.).

2.5. Постанову в частині поновлення ОСОБА_3 на посаді старшого інспектора відділу управління кадрового забезпечення Головного управління Національної поліції в Миколаївській області та стягнення заробітної плати за один місяць в сумі 6210,00 гривень допущено до негайного виконання.

3. Задовольняючи позовні вимоги, суди попередніх інстанцій виходили з того, що відповідач не надав доказів, що у нього мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, а також на підтвердження того, що позивачу пропонувалися посади з урахуванням його досвіду роботи, освітнього рівня, стану здоров'я, ставлення до виконання службових обов'язків в будь-якому органі (закладі, установі) поліції до закінчення двомісячного строку з дня його персонального попередження, як це передбачено вищезазначеними нормами права. Також не надано доказів, що при вирішення питання про звільнення позивача відповідачем було оцінено та враховане можливе переважне право позивача на залишення на посаді.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та відзиву (заперечень).

4. 30 листопада 2017 року на адресу суду касаційної інстанції надійшла касаційна скарга Головного управління Національної поліції в Миколаївській області на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2017 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 20 червня 2017 року, в якій скаржник просить скасувати зазначені рішення, а в задоволенні позову відмовити повністю.

5. В обґрунтування поданої касаційної скарги Головне управління Національної поліції в Миколаївській області вказує на те, що судами попередніх інстанцій безпідставно застосовано норми трудового законодавства, оскільки порядок дій відповідача, під час здійснення реорганізації, передбачений нормами спеціального законодавства - статтею 68 Закону України «Про Національна поліцію». Тому, приписами даної статті передбачено лише необхідність попередження поліцейського про можливість скорочення та врахування керівником досвіду роботи і ставлення до виконання службових обов'язків при призначенні на інші вакантні посади. Відтак, враховуючи визнання атестаційною комісією ОСОБА_3 таким, що не відповідає займаній посаді, що підтверджується протоколом від 01.03.2016, тому у відповідача не було підстав застосовувати зазначені критерії переважного права. Доводи ж судів, про недопустимість повторного використання висновків атестаційної комісії при звільненні позивача, на думку скаржника не є обґрунтованими, оскільки рішенням суду по справі № 814/1247/16 даний протокол не скасований, відтак, останній є допустимим доказом та легітимним документом і повинен враховуватись під час розгляду справи. Крім того, відповідачем вказано про порушення розрахунку грошового забезпечення позивачу за час вимушеного прогулу, виходячи з приписів наказу МВС від 06.04.2016 № 260. Дана сума грошового забезпечення, на думку скаржника, повинна розраховуватися, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати», яка є єдиним документом для розрахунку оплати вимушеного прогулу. Відтак, зважаючи на помилковість застосування наказу МВС від 06.04.2016 № 260, судами було неправильно обраховано кількість днів вимушеного прогулу, виходячи з кількості календарних днів, а не робочих.

6. Позивачем відзиву чи заперечення на дану касаційну скаргу не подано, що не перешкоджає її розгляду по суті.

7. Сторонами не подано клопотанm про розгляду справи за їх участю.

8. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 грудня 2017 року за даною касаційною скаргою відкрито касаційне провадження.

9. Ухвалою Верховного Суду від 24 квітня 2019 року касаційну скаргу Головного управління Національної поліції в Миколаївській області прийнято до провадження та призначено до касаційного розгляду в порядку письмового провадження.

II. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ.

10. 07.11.15 ОСОБА_3 призначено на посаду старшого інспектора управління кадрового забезпечення Головного управління Національної поліції в Миколаївській області.

11. 01.03.16 атестаційною комісією №7 ГУНП в Миколаївській області ухвалене рішення про те, що ОСОБА_3 не відповідає займаній посаді, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність.

12. 31.05.16 наказом начальника ГУНП в Миколаївській області №121 о/с ОСОБА_3 було звільнено з поліції через службову невідповідність, на підставі висновків атестаційної комісії №7 від 01.03.16.

13. 17.10.16 постановою Миколаївського окружного адміністративного суду по адміністративній справі №814/1247/16 наказ №121 о/с від 31.05.16 визнано протиправним та скасовано, а ОСОБА_3 поновлено на посаді старшого інспектора відділу Управління кадрового забезпечення Головного управління Національної поліції в Миколаївській області.

14. 03.11.16 наказом ГУНП в Миколаївській області №302 о/с на підставі постанови МОАС від 17.10.16 (постанови про відкриття виконавчого провадження від 01.11.16 ВП №52791826), позивача поновлено на посаді старшого інспектора відділу управління кадрового забезпечення Головного управління Національної поліції в Миколаївській області.

15. 07.11.16 ОСОБА_3 попереджено про можливе наступне звільнення зі служби в поліції у зв'язку зі скороченням тимчасових штатів.

16. 06.01.17 наказом начальника ГУНП в Миколаївській області №5 о/с ОСОБА_3 звільнено зі служби в поліції за ст.77 ч.1 п.4 Закону України "Про Національну поліцію" у зв'язку із скороченням штатів або проведення організаційних заходів.

ІІІ. ДЖЕРЕЛА ПРАВОВОГО РЕГУЛЮВАННЯ (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

17. Частина 2 статті 19 Конституції України: органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

18. Частина 6 статті 43 Конституції України: Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

19. Абзац 4 пункту 2 частини 1 статті 65 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII): Переміщення поліцейських здійснюється: на рівнозначні посади: у зв'язку зі скороченням штатів або проведенням реорганізації.

20. Частина 1 статті 68 Закону № 580-VIII: У разі здійснення реорганізації, внаслідок якої на підставі відповідного наказу скорочуються посади в органі чи окремому підрозділі органу (закладу, установи) поліції, поліцейський, посада якого буде скорочена, має бути персонально письмово попереджений про можливе наступне звільнення зі служби в поліції за два місяці до такого звільнення.

21. Частина 2 статті 68 Закону № 580-VIII: Поліцейський, посада якого скорочена, може бути призначений за його згодою з урахуванням досвіду роботи, освітнього рівня, стану здоров'я, ставлення до виконання службових обов'язків на іншу посаду в будь-якому органі (закладі, установі) поліції до закінчення двомісячного строку з дня його персонального попередження про можливе подальше звільнення зі служби в поліції відповідно до частини першої цієї статті.

22. Частина 3 статті 68 Закону № 580-VIII: Поліцейський, посада якого була скорочена і якого не призначено на іншу посаду в поліції відповідно до частини другої цієї статті, після закінчення двомісячного строку з дня попередження про можливе подальше звільнення зі служби в поліції має бути звільнений зі служби в поліції на підставі пункту 4 частини першої статті 77 цього Закону.

23. Пункт 4 частини 1 статті 77 Закону № 580-VIII: Поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється: у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів.

24. Частина 5 статті 68 Закону № 580-VIII: Переважне право на залишення на службі в поліції при реорганізації надається поліцейським з більш високими кваліфікацією та досягненнями у службовій діяльності. За рівних умов щодо кваліфікації та досягнень у службовій діяльності перевага в залишенні на службі надається особам, які мають таке право відповідно до вимог законодавства.

25. Частина 1 статті 42 Кодексу законів про працю України: (далі - КЗпП України): При скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

26. Частина 3 статті 492 КЗпП України: <…>Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації <…>.

27. Пункт 2 постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» від 11.11.2015 № 988 (далі - Постанова № 988): Виплата грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ із специфічними умовами навчання здійснюється в порядку, що затверджується Міністерством внутрішніх справ.

28. Критерії виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських визначають Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затверджені наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 № 260 (далі - Наказ № 260).

29. Абзац 1 пункту 6 Розділу ІІІ Наказу № 260: Поліцейським, звільненим зі служби в поліції, а потім поновленим на службі у зв'язку з визнанням звільнення незаконним, за час вимушеного прогулу з дня звільнення виплачуються всі види грошового забезпечення (в тому числі премія), які були їм визначені на день звільнення.

30. Пункт 9 Розділу І Наказу № 260: При виплаті поліцейським грошового забезпечення за неповний місяць розмір виплати за кожний календарний день визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення за повний місяць на кількість календарних днів у місяці, за який здійснюється виплата.

ІV. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ.

31. Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої касаційної скарги, Верховний Суд виходить з наступного.

32. Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що відповідно до частини 1 статті 341 КАС України, Суд переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

33. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (ч. 2 ст. 341 КАС України).

34. Суд зауважує, що приписами частини 3 статті 68 Закону № 580-VIII гарантована можливість працевлаштування поліцейського в будь-якому органі (закладі, установі) поліції, з урахуванням досвіду роботи, освітнього рівня, стану здоров'я, ставлення до виконання службових обов'язків, у разі скорочення його посади. Необхідним елементом щодо призначення поліцейського на іншу посаду є його згода.

35. З системного аналізу вищевказаної норми Закону № 580-VIII вбачається, що надання згоди поліцейського щодо призначення на посаду неможливе без його обізнаності із переліком усіх наявних вакантних посад, які пропонуються йому, з врахуванням критеріїв, визначених приписами даної статті.

36. Пропозиція усіх наявних вакантних посад є невід`ємним атрибутом належного дотримання процедури звільнення поліцейського з причин скорочення штату у разі реорганізації, в якій визначальними критеріями є досвід роботи, освітній рівень, стан здоров'я, ставлення до виконання службових обов'язків.

37. Відтак, відсутність доказів щодо здійснення пропозиції відповідачем позивачу усіх наявних вакантних посад, з врахуванням критеріїв, вказаних вище, не може бути свідченням дотримання процедури звільнення поліцейського з причин скорочення штатів або проведення організаційних заходів.

38. Крім того, Суд зауважує, що посилання скаржника на застосування судами попередніх інстанцій до спірних правовідносин статті загального законодавства - 492 КЗпП України, приписи якої регулюють питання здійснення пропозиції працівнику вакантних посад, не спростовує необхідність здійснення такої пропозиції відповідачем позивачу, виходячи із системного аналізу статті 68 Закону № 580-VIII - спеціального законодавства, що регулює питання проходження служби в Національній поліції України.

39. Крім того, Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій в частині протиправності повторного врахування протоколу атестаційної комісії від 01.03.2016 при звільненні позивача як такого, що не скасований в судовому порядку, а відтак, є чинним на думку скаржника.

40. Суд підтримує позицію судів попередніх інстанцій, що Миколаївський окружний адміністративний суд, при розгляді справи № 814/1247/16 щодо звільнення позивача з підстав невідповідності займаній посаді за результатами проходження атестації, надавав оцінку протиправності висновку атестаційної комісії. Відтак, відсутність в резолютивній частині вказаної постанови суду вказівки про його скасування не є підставою для повторного застосування його відповідачем у даних спірних правовідносинах, позаяк судом, у постанові від 17.10.2016 по справі № 814/1247/16, визнано атестацію такою, що проведена всупереч вимогам Закону, а висновок про його службову невідповідність - необґрунтованим та протиправним.

41. Стосовно доводів скаржника щодо помилковості висновків судів попередніх інстанцій стосовно відсутності в ГУНП в Миколаївській області процесу реорганізації, оскільки жодними доказами вказані доводи не підтверджено, Суд зазначає наступне.

42. У випадку скорочення тимчасового штату з одночасним введенням постійного штату, звільнення зі служби в поліції, зміна її істотних умов можуть мати місце, якщо це супроводжується скороченням чисельності штатних одиниць у новому штаті. При цьому, саме по собі скорочення чисельності штатних одиниць у новому штаті не є підставою для звільнення зі служби в поліції чи зміни істотних умов її проходження, якщо у новому штаті зберігається посада, яку поліцейський обіймав у попередньому штаті, у тому числі тимчасовому штаті. Висновок щодо скорочення штату можливий за умови проведення порівняльного аналізу штату, який існував до реорганізації та після неї.

43. Відтак, враховуючи процесуальний обов'язок відповідача доводити правомірність видання наказу про звільнення позивача, Суд вважає, що під час розгляду цієї справи відповідачем не надано жодних належних доказів щодо скорочення в новому штаті посади старшого інспектора управління кадрового забезпечення, яку обіймав ОСОБА_3

44. Відтак, в силу вищевикладеного, Суд погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій щодо неправомірності дій відповідача при звільненні позивача зі служби в поліції згідно п. 4 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів).

45. Крім того, Суд зауважує, що відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 04.11.2014 року №21-426а14, задовольняючи позовні вимоги про поновлення на публічній службі, суд повинен визнати протиправним рішення суб'єкта владних повноважень повністю або частково, скасувати акт індивідуальної дії та обов'язково вказати дату, з якої особу поновлено на посаді.

46. Водночас, судами попередніх інстанцій, при задоволенні позову ОСОБА_3, не вказано дату, з якої його поновлено на посаді старшого інспектора відділу управління кадрового забезпечення Головного управління Національної поліції в Миколаївській області.

47. Відтак, зважаючи на те, що дата припинення служби в органах Національної поліції ОСОБА_3, згідно наказу від 06.01.2017 № 5 о/с, визначена як 10.01.2017, то позивач підлягає поновленню на посаді, з якої його було звільнено, з 11.01.2017.

48. В частині доводів скаржника щодо суми стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, Суд зауважує наступне.

49. Приписами пункту 2 Постанови № 988 передбачено, що виплата грошового забезпечення поліцейським Національної поліції здійснюється в порядку, що затверджується Міністерством внутрішніх справ.

50. Таким є Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 № 260, та який набрав чинності 27.05.2016.

51. Таким чином, враховуючи, що на день винесення наказу про звільнення норми вказаного Порядку № 260, який є спеціальним нормативно - правовим актом для нарахування і виплати грошового забезпечення поліцейським, набрали законної сили, то Суд дійшов висновку про правомірність застосування Порядку № 260 до спірних правовідносин.

52. Відтак, Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що при виплаті поліцейським грошового забезпечення за неповний місяць розмір виплати за кожний календарний день визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення за повний місяць на кількість календарних днів у місяці, за який здійснюється виплата, що, в свою чергу, кореспондується з пунктом 9 Порядку № 260.

53. Проте, Суд зауважує, що суди попередніх інстанцій, дійшовши вірного висновку щодо методики обрахунку розміру заробітної плати за час вимушеного прогулу позивачу, водночас, припустилися помилкового обрахунку кількості днів вимушеного прогулу ОСОБА_3 виходячи з оспорюваного наказу ГУ Національної поліції в Миколаївській області від 06.01.2017 № 5 о/с, яким позивача звільнено з 10.01.2017.

54. Так, суди попередніх інстанцій визначили загальну тривалість вимушеного прогулу у кількості 44 календарних дні - з 07.01.2017 по 20.02.2017. Хоча фактичний період прогулу становить 41 календарний день - з 11.01.2017 по 20.02.2017.

55. Відтак, враховуючи, встановлений судами попередніх інстанцій, розмір середньоденного грошового утримання позивача, визначений у сумі 200,32 гривень, то, відповідно, загальний розмір середнього заробітку позивача за час вимушеного прогулу складатиме 8213,12 грн. (41*200,32 грн.). Водночас, з вирахуванням середньої заробітної плати за один місяць, що підлягає негайному виконанню (6210,00 грн.), сума, що підлягатиме до стягнення з відповідача на користь позивача як заробітна плата за час вимушеного прогулу з 11.01.2017 по 20.02.2017 становитиме 2003,12 грн.

56. Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд.

57. Згідно частини 4 статті 351 КАС України, зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

58. Враховуючи викладене, рішення судів першої та апеляційної інстанцій у частині позовних вимог є помилковими лише в частині невказанння дати, з якої позивача поновлено на посаді, та, відповідно, невірної кількості днів вимушеного прогулу, і стягнення заробітної плати за цей час, тому, відповідно до ч.4 ст.351 КАС України, Суд касаційної інстанції вважає за необхідне змінити оскаржувані судові рішення в даних позовних вимогах в мотивувальній та резолютивній частинах рішень судів попередніх інстанцій.

59. Керуючись статтями 341, 345, п.3 ч.1.ст.349, 351, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, -

П О С Т А Н О В И В :

60. Касаційну скаргу Головного управління Національної поліції в Миколаївській області задовольнити частково.

61. Постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2017 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 20 червня 2017 в частині стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу змінити в мотивувальній частині, а також в резолютивній частині, виклавши абзаци 3-4 рішення суду першої інстанції в наступній редакції:

«Поновити ОСОБА_3 на посаді старшого інспектора відділу управління кадрового забезпечення Головного управління Національної поліції в Миколаївській області з 11.01.2017.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Миколаївській області на користь ОСОБА_3 заробітну плату за час вимушеного прогулу з 11.01.2017 року по 20.02.2017 року у сумі 2003,12 гривень (дві тисячі три грн. 12 коп.), без врахування середньої заробітної плати за один місяць, що підлягає негайному виконанню.»

62. В решті - вказані рішення судів залишити без змін.

63. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не оскаржується.

Суддя-доповідач Н.А. Данилевич

Судді В. М. Бевзенко

В. М. Шарапа