Справа № 725/1655/19
Суддя: Полотнянко Ю.П.
Дата ухвалення: 2019-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 725/1655/19 Головуючий у 1-й інстанції: Вольська-Тонієвич О.В.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

23 квітня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Полотнянка Ю.П.

суддів: Загороднюка А.Г. Драчук Т. О.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Державної міграційної служби України в Чернівецькій області на ухвалу Першотравневого районного суду міста Чернівці від 25 березня 2019 року у справі за адміністративним позовом Управління Державної міграційної служби України в Чернівецькій області до Громадянина ОСОБА_2 Молдова ОСОБА_3 про примусове видворення з території України з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні,

В С Т А Н О В И В :

в березні 2019 року Управління державної міграційної служби України в Чернівецькій області звернулось до суду з позовом до громадянина ОСОБА_2 Молдови ОСОБА_3 про примусове видворення з території України з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Ухвалою Першотравневого районного суду м.Чернівці від 25.03.2019 позовну заяву залишено без розгляду, з підстав пропуску позивачем строку звернення до суду.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, Управління Державної міграційної служби України в Чернівецькій області подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права просить скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу для продовження розгляду.

В обгрунтування апеляційної скарги, позивач вказує на необхідність обрахування строку для звернення до суду із цим позовом з моменту виявлення іноземця та встановлення факту невиконання іноземцем рішення про його примусове повернення з території України.

Сторони в судове засідання не з'явилися, хоча про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи, зокрема направленням на електронну адресу позивача повістки про виклик до суду від 16.04.2019 та з моменту оприлюднення судом апеляційної інстанції на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі (16.04.2019).

Відповідно до ч. 1 ст. 205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для правильного вирішення апеляційної скарги та зважаючи на скорочені терміни розгляду даної категорії справ, встановлені ст.288 КАС України, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження на підставі ч. 1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції, 25 березня 2019 року в ході здійснення контролю за виконанням іноземцями рішень про примусове повернення з України працівниками УДМС у Чернівецькій області було виявлено громадянина ОСОБА_2 Молдови ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який не виконав рішення про примусове повернення його з території України від 03 серпня 2017 року.

Цього ж дня на ОСОБА_3 складено протокол про вчинення ним адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.203 КУпАП (а.с.10).

Постановою начальника Чернівецького МВ УДМС від 25.03.2019 року громадянина ОСОБА_2 Молдови ОСОБА_3 було притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 203 Кодексу України про адміністративні правопорушення, з накладенням штрафу.

Вказане слугувало підставою для звернення Управління державної міграційної служби України в Чернівецькій області з позовом до суду про примусове видворення громадянина ОСОБА_2 Молдови ОСОБА_3 з території України з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Приймаючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущено тримісячний строк звернення до суду.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

У відповідності до ч. 1 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Тобто, чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа "Стаббігс на інші проти Великобританії", справа "Девеер проти Бельгії").

Отже, дотримання строку звернення з позовом є однією з умов для реалізації права на подання позову у публічно-правових відносинах.

Згідно ч. 2 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України, для звернення до адміністративного суду суб'єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб'єкту владних повноважень право на пред'явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб'єкта владних повноважень.

Таким чином, тримісячний строк для звернення до адміністративного суду суб'єкта владних повноважень обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб'єкту владних повноважень право на пред'явлення передбачених законом вимог.

Відповідно до ч.1 ст.30 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Згідно із ч. 1 ст. 288 КАС України, позовні заяви іноземців та осіб без громадянства щодо оскарження рішень про їх примусове повернення в країну походження або третю країну, а також позовні заяви центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів і підрозділів, органів охорони державного кордону або Служби безпеки України про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України подаються до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів і підрозділів, органу охорони державного кордону чи Служби безпеки України або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Відповідно до ч. 1. Розділу ІІІ Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України та Служби безпеки України від 23 квітня 2012 року № 353/271/150, у разі виявлення підстав, передбачених частиною 1 статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», органи ДМС, органи охорони державного кордону та органи СБУ залежно від обставин виявлення/затримання іноземця невідкладно готують позовну заяву до адміністративного суду.

Таким чином, з огляду на вищезазначене, підстави, які дають позивачу право на пред'явлення вищезазначених позовних вимог виникають з моменту виявлення підстав, передбачених частиною 1 статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», тобто з моменту встановлення факту невиконання іноземцем в установлений строк без поважних причин рішення про примусове його повернення з території України.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням міграційної служби про примусове повернення з України громаднина Републіки Молдови ОСОБА_3 від 03.08.2017 зобов'язано відповідача покинути територію України у термін до 12.08.2017, про що його повідомлено під розписку.

Вказане рішення відповідач добровільно не виконав а тому відлік процесуального строку звернення до суду починається саме з 12.08.2017, тобто з моменту невиконання іноземцем в установлений строк без поважних причин рішення про примусове його повернення з території України.

Однак, колегія суддів зазначає, що відповідно до ч.1 ст.123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

З аналізу наведених норм випливає, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху.

Як вбачається із матеріалів справи, позов подано без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, однак суд першої інстанції в порушення приписів ч.1 ст. 123 КАС України, не залишив позов без руху і не надав позивачу строк для звернення до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду.

Отже, суд першої інстанції передчасно залишив позовну заяву позивача без розгляду, позбавивши його можливості надати заяву про поновлення строку звернення чи вказати інші підстави для поновлення строку, що свідчить про порушення судом першої інстанції норм процесуального закону.

Також слід вказати, що при прийнятті ухвали про залишення позовної заяви без розгляду, судом першої інстанції в судовому засіданні 25.03.2019 взагалі не було досліджено питання про пропущення позивачем строку звернення до суду, оскільки як вбачається із протоколу судового засідання від 25.03.2019 (а.с.36-37) суд за участю представника позивача та відповідача розглядав справу саме по суті заявлених вимог.

Щодо застосування судом першої інстанції в даному випадку ч.3 ст.123 КАС України, то колегія суддів зазначає, що наведеною нормою передбачено обов'язок суду на залишення позовної заяви без розгляду якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення строку звернення до суду. Проте, у даній справі про факт пропущення позивачем вказаного строку суду першої інстанції було відомо до відкриття провадження у справі із наданих матеріалів. Інших матеріалів суду не надано, тому позивача таким чином позбавлено можливості заявити про поновлення строку та в подальшому звернутись із вказаним позовом.

Таким чином, суд першої інстанції не з'ясував, не дослідив і не встановив фактичних обставин, за яких позивач своєчасно не реалізував своє право на звернення до суду з даним позовом.

З огляду на зазначене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали порушив норми процесуального права та дійшов передчасного висновку про залишення позовної заяви без розгляду, а тому, зазначена ухвала суду підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду з врахуванням вимог ч. 1 статті 123 КАС України.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 320, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Управління Державної міграційної служби України в Чернівецькій області задовольнити.

Ухвалу Першотравневого районного суду міста Чернівці від 25 березня 2019 року скасувати.

Справу направити до Першотравневого районного суду міста Чернівці для продовження розгляду.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та згідно з ч.4 ст.272 КАС України може бути оскаржена до суду касаційної інстанції.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_4 ОСОБА_5