Справа № 2-а-3424/2011
Суддя: Хоролець В. В.
Дата ухвалення: 2019-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-3424/2011
Провадження №6-а/525/1/2019

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2019 року сел. ОСОБА_1

Великобагачанський районний суд Полтавської області в складі: головуючого- судді Хоролець В.В., при секретарі Хоменко М.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Велика Багачка заяву ОСОБА_2 про заміну сторони виконавчого провадження по адміністративній справі №2-а-3424/2011 за позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України у Великобагачанському районі Полтавської області про стягнення суми недоплаченої надбавки до пенсії як дитині війни,-

в с т а н о в и в:

Заявник ОСОБА_2 звернулася до суду з заявою, в якій вказує, що 04.09.2015 року померла її мати ОСОБА_3, після її смерті вона є спадкоємцем за заповітом, спадкова справа відкрита Великобагачанською ДНК, до складу спадкового майна, поряд з іншим, увійшли суми доплат за рішенням суду як дитині війни згідно рішення Великобагачанського районного суду від 23.12.2011 року. Заявник вказує, коли вона звернулася до УПФУ у Великобагачанському районі Полтавської області із заявою та свідоцтвом про право на спадщину на суму стягнутих коштів, то йому працівники пенсійного фонду повідомили, що потрібно в судовому порядку звернутись із заявою про заміну сторони виконавчого провадження.

Посилаючись на вищевикладені обставини, положення ст.129 ОСОБА_4 України та ст.52 КАС України, заявник ОСОБА_2 звернулася із заявою до суду, в якій просила здійснити заміну стягувача ОСОБА_3 на правонаступника стягувача ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, жительку с. Рокита Великобагачанського району Полтавської області, вулиця Виноградна, 2 по адміністративній справі №2-а-3424/2011 за позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України у Великобагачанському районі Полтавської області про стягнення суми недоплаченої надбавки до пенсії як дитині війни (а.с.а.с.27-28).

Провадження за даною заявою відкрито ухвалою судді від 01.03.2019 року (а.с.41), також, цією ухвалою до участі у справі залучено як учасника процесу Великобагачанський районний відділ ДВС ГТУЮ у Полтавській області, розгляд заяви призначений на 18.03.2019 року.

14.03.2019 року від Великобагачанського обєднаного управління ПФУ в Полтавській області до суду надійшов відзив на заяву ОСОБА_2, в якій даний орган висловив свої пояснення щодо поданої заяви.

Суд проводить дане засідання з урахуванням положень ч.4 ст.229 КАС України.

Суд, розглянувши заяву ОСОБА_2, вивчивши матеріали справи №2-а-3424/2011 приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що постановою Великобагачанського районного суду Полтавської області від 23.12.2011 року позовні вимоги ОСОБА_3 до УПФУ у Великобагачанському районі Полтавської області про стягнення суми недоплаченої надбавки до пенсії як дитині війни задоволено частково; визнано протиправною бездіяльність УПФУ у Великобагачанському районі Полтавської області за період з 12 червня 2011 року по 22 липня 2011 року включно в частині невиплати ОСОБА_3 щомісячного підвищення до пенсії як дитині війни у встановленому законом розмірі та зобовязано УПФУ у Великобагачанському районі Полтавської області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_3 з підвищенням її на 30 % мінімальної пенсії за віком з розміру, встановленого ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та провести відповідні виплати з 12 червня 2011 року по 22 липня 2011 року включно з урахуванням фактично проведених виплат. В іншій частині позовних вимог відмовлено (а.с.15).

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 29.07.2013 року постанову Великобагачанського районного суду Полтавської області від 23.12.2011 року залишено без змін (а.с.24).

26.01.2012 ОСОБА_3 Великобагачанським районним судом Полтавської області був виданий виконавчий лист у справі №2-а-3424/2011 (а.с.34), який згідно наявних на ньому штампів, подавався до Управління ПФУ у Великобагачанському районі Полтавської області.

Розпорядженням УПФУ у Великобагачанському районі від 09.02.2012 року проведено перерахунок пенсії ОСОБА_3 згідно постанови суду від 23.12.2011 року по даній адміністративній справі.

04 вересня 2015 року ОСОБА_3 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого виконавчим комітетом Рокитянської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області (а.с.29).

Дочка померлої ОСОБА_3 ОСОБА_2 є спадкоємницею за заповітом після смерті матері, отримала відповідне свідоцтво про право на спадщину за заповітом (а.с.а.с.30-32).

Відповідно до ст.129 ОСОБА_4 України однією з основних засад судочинства є обовязковість рішення суду.

Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За нормою ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220,1222,1270 ЦК України).

Відповідно до ст.1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у звязку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сімї, а у разі їх відсутності входять до складу спадщини.

Відповідно до змісту ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Також, у п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» зазначено, що «в мотивувальній частині кожного рішення у разі необхідності мають бути посилання на Конвенцію та рішення Європейського суду, які згідно з Законом №3477 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права і підлягають застосуванню в такій справі».

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та Протоколи до неї є складовою національного законодавства України.

Рішення Європейського суду є офіційною формою розяснення основних (невідчужуваних) прав кожної людини, закріплених і гарантованих Конвенцією, яка є частиною національного законодавства, та у звязку з цим джерелом законодавчого правового регулювання і правозастосування в Україні.

Згідно статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свої власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обовязків цивільного характеру (п.36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 року у справі «Голден проти Сполученого королівства») та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст.13 Конвенції).

Європейський Суд з прав людини визначив, що оскільки призначенням Конвенції є захищати реальні права людини, а не ілюзорні, справедливий баланс між різними інтересами, що розглядаються, може бути порушено не тільки тоді, коли відсутні положення для захисту гарантованих прав, а й коли їх не дотримуються належним чином (пункти 56 та 61 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «ОСОБА_5 проти Іспанії», заява № 4143/02).

В рішенні Європейського суду з прав людини «Проніна проти України» в пп.25,26 Європейський суд, визнаючи порушення вимог ч.1 ст.6 Конвенції зазначив, що національні суди не вчинили жодної спроби проаналізувати позов заявниці з точки зору доводів заявниці щодо порушення вимог ОСОБА_4 України попри пряме посилання у кожній судовій інстанції, хоча ці доводи були специфічними, доречними та важливими.

Відповідно до статті 8 ОСОБА_4 України в Україні діє принцип верховенства права. ОСОБА_4 України має найвищу юридичну силу та пріоритет над іншими нормативно-правовими актами. Закони та підзаконні нормативно-правові акти приймаються на основі ОСОБА_4 і повинні відповідати їй. ОСОБА_4 є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі ОСОБА_4 України гарантується.

Конституційний Суд України у Рішенні від 02.11.2004 року у справі №15-рп/2004 зазначив, що «верховенство права це панування права в суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо. Одним із проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства. Всі ці елементи права обєднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в ОСОБА_4 України. Таке розуміння права не дає підстав для його ототожнення із законом, який іноді може бути й несправедливим, у тому числі обмежувати свободу та рівність особи. Справедливість одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права».

У разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником (ст.52 КАС України).

Відповідно до п.3 розділу ІІ «Прикінцеві та Перехідні положення» Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», виконавчі документи за рішеннями суду про стягнення коштів або рішення суду, що набрали законної сили, боржниками за якими є визначені частиною першою статті 2 цього Закону субєкти, які видані або ухвалені до набрання чинності цим законом, подаються до органу державної виконавчої служби протягом шести місяців з дня набрання чинності цим пунктом. Якщо рішення суду про стягнення коштів або виконавчі документи за цими рішеннями, боржниками за якими є визначені частиною першою статті 2 цього закону субєкти, не було виконано в строк, встановлений цим пунктом, це не є підставою для відмови у виконанні даного судового рішення.

Згідно абзацу 12 п.4 Порядку погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державною, затвердженого постановою Кабінету міністрів України №440 від 03.09.2014 року, у разі заміни стягувача за судовим рішення на його спадкоємця (правонаступника) до виконавчого документа або рішення суду заявник додає відповідну ухвалу суду.

Отже, з урахуванням вищевикладеного, реалізації положень ст.129 ОСОБА_4 України, ст.ст. 1216-1218,1227 ЦК України, з метою забезпечення реалізації ОСОБА_2 спадкових прав, які за життя належали її матері ОСОБА_3, вбачаються підстави для заміни сторони стягувача-правонаступником за вищевказаним судовим рішення.

На підставі викладеного та керуючись ст.129 ОСОБА_4 України, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ст.52 КАС України, суд, -

у х в а л и в:

Замінити сторону стягувача ОСОБА_3 (яка померла 04.09.2015 року) на правонаступника стягувача - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, жительку с. Рокита Великобагачанського району Полтавської області, вулиця Виноградна, 2 по адміністративній справі №2-а-3424/2011 за позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України у Великобагачанському районі Полтавської області про стягнення суми недоплаченої надбавки до пенсії як дитині війни.

Ухвала може бути оскаржена до Другого апеляційного адміністративного суду протягом пятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали суду шляхом подання апеляційної скарги через Великобагачанський районний суд Полтавської області.

Суддя В.В. Хоролець