Справа № 640/18796/18
Суддя: Пащенко К.С.
Дата ухвалення: 2019-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

11 квітня 2019 року м. Київ № 640/18796/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Пащенка К.С., за участі секретаря судового засідання Легейди Я.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву № 692/15-18 від 20.12.2018 «Про залишення позовної заяви без розгляду» представника Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг Усачової А.І. у адміністративній справі

за позовом Публічного акціонерного товариства «Одесагаз»

до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг

про визнання неправомірними дій, зобов'язання вчинити певні дії

представники позивача - Сідєльніков А.В.;

сторін: відповідача - Смикалов В.Я.;

у судовому засіданні вільний слухач - ОСОБА_4,

також був присутній:

(у судовому засіданні 11.04.2019, відповідно до ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України (по тексту - КАС України), проголошено вступну та резолютивну частини ухвали),

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Одесагаз» (адреса: 65003, м. Одеса, вул. Одарія, буд. 1, ідентифікаційний код - 03351208) (далі - позивач або ПАТ «Одесагаз» або Товариство або Заявник) подало на розгляд Окружному адміністративному суду міста Києва позов до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (адреса: 03057, м. Київ, вул. Смоленська, буд. 19, ідентифікаційний код - 39369133) (надалі - відповідач або Національна комісія або НКРЕКП або Регулятор), у якому, з урахуванням поданих уточнень згідно заяви № 21/17-05 від 21.01.2019 «Про зміну підстав позову (у порядку ст. 47 КАСУ)», просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Національної комісії з перегляду тарифу на послуги розподілу природного газу для ПАТ «Одесагаз» до економічно обґрунтованого;

- зобов'язати Регулятора встановити для Товариства економічно обґрунтований тариф на послуги розподілу природного газу.

Мотивуючи позовні вимоги позивач зазначає, що ПАТ «Одесагаз» неодноразово зверталося до НКРЕКП із заявами про встановлення економічно обґрунтованого тарифу, проте відповідач не вчинив дій щодо встановлення такого тарифу на послуги розподілу природного газу.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 20.11.2018 (суддя Пащенко К.С.) відкрито провадження у даній адміністративній справі, призначено справу до розгляду в підготовче засідання 24.01.2019.

24.01.2019 у судовому засіданні судом оголошувалась перерва до 07.03.2019.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.03.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 25.03.2019.

У судовому засіданні 25.03.2019 судом оголошено перерву до 11.04.2019.

24 грудня 2018 року через канцелярію до суду представником відповідача подано заяву про залишення позову без розгляджу, в обґрунтування якої останнім зазначено, що позивач пов'язує ймовірну бездіяльність НКРЕКП з постановою Регулятора від 29.12.2015 № 3182 та не розглядом заяви ПАТ «Одесагаз» про встановлення тарифу з розподілу природного газу. Листом НКРЕКП від 11.04.2018 № 3566/16/7-18 було повідомлено Заявника про призупинення розгляду питання про перегляд тарифу на послуги розподілу природного газу до моменту відновлення кворуму, з якого позивачу і стало відомо про порушення (на його думку) його прав. Відповідач також вважає, що твердження позивача про те, що «на день подання позовної заяви для ПАТ «Одесагаз» діє тариф, затверджений постановою НКРЕКП від 29.12.2015 № 3182, який не передбачає необхідних для товариства компенсацій втрат» не відповідають дійсним обставинам справи, оскільки чинний станом на 20.12.2018 тариф для ПАТ «Одесагаз» затверджений постановою НКРЕКП від 15.12.2016 № 2301 «Про внесення змін до постанови НКРЕКП від 24.03.2016 № 442 «Про встановлення тарифу на послуги розподілу природного газу для ПАТ «Одесагаз»». Окрім цього, Національна комісія привернула увагу, що про порушення (як стверджує позивач) його прав ПАТ «Одесагаз» дізналося з моменту прийняття постанови НКРЕКП від 15.12.2016 № 2301, якою було встановлено «тариф на послуги розподілу природного газу для ПАТ "Одесагаз", тобто майже за два роки до подання позовної заяви.

04 березня 2019 року через канцелярію до суду від позивача надійшли заперечення № 21/17-04 від 04.03.2019, в яких Товариство зауважило, що НКРЕКП, як уповноважений орган, який здійснює державне регулювання у сфері енергетики, своєю постановою НКРЕКП від 29.12.2015 № 3182 встановила тариф на послуги розподілу природного газу для ПАТ «Одесагаз». Проте, структурою вказаного тарифу не передбачено компенсацій витрат, що виникли внаслідок неврахування НКРЕКП в тарифах 2016-2018 років необхідних обсягів розподілу природного газу та у зв'язку з цим недоотримання тарифної виручки у зв'язку із зменшенням обсягів розподілу газу у 2016-2018 роках, що в свою чергу призвело до необґрунтованості затвердженого тарифу. ПАТ «Одесагаз» неодноразово зверталося до НКРЕКП в рамках питання встановлення економічно обґрунтованого тарифу, про що акцентувалося Товариством у листах: № 08/46 від 16.03.2011, № 08/84 від 22.03.2012, № 08/89 від 29.08.2014, № 08/67 від 22.06.2015, № 02/09-636 від 17.10.2016, № 08/97 від 21.10.2016, № 02/023 від 10.01.2017, № 02/024 від 10.01.2017, № 02/08-049 від 17.01.2017, № 02/08-141 від 21.02.2017, № 02/08-144 від 22.02.2017, № 08/13 від 16.03.2017, № 08/14 від 16.03.2017, № 05/54 від 21.08.2017, № 08/62 від 06.09.2017, № 08/31 від 16.03.2018, № 08/35 від 21.03.2018, № 08/36 від 28.03.2018. Втім, відповідач не вчинив жодної дії щодо встановлення економічно обґрунтованого тарифу на послуги розподілу природного газу. Такі дії НКРЕКП по своїй природі є триваючою пасивною поведінкою, яка виражається у формі невчинення дій, які НКРЕКП зобов'язано було вчинити, а саме, - встановити економічно обґрунтований тариф для ПАТ "Одесагаз". Оскільки порушення, допущене відповідачем, є триваючим, Заявник переконаний, що позивачем у даному випадку строк звернення до суду не пропущений і він має право на звернення до суду для захисту порушених прав протягом усього часу дії бездіяльності. НКРЕКП не вчинило жодної певної дії яка б припинала оскаржувану бездіяльність, а подаючи до суду заяву про залишення позовної заяви без розгляду, відповідач підтвердив наявність в своїх діях неправомірної поведінки.

Вирішуючи по суті відповідну заяву відповідача, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч. 3 ст. 123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 121 КАС України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Судом також враховується те, що статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (в тексті - Конвенція) гарантується право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов'язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред'являється особі.

Ключовими принципами ст. 6 Конвенції є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд

Право на суд покриває надзвичайно широке поле різноманітних категорій - воно стосується як інституційних та організаційних аспектів, так і особливостей здійснення окремих судових процедур. Своєрідним механізмом, який дозволяє розуміти, тлумачити та застосовувати Конвенцію є практика Європейського суду з прав людини, яку він викладає у своїх рішеннях.

Враховуючи той факт, що право на справедливий суд займає основне місце у системі глобальних цінностей демократичного суспільства, Європейський суд у своїй практиці пропонує досить широке його тлумачення.

Так, у справі Delcourt v. Belgium Європейський суд зазначив, що у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення ст. 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення.

У справі Bellet v. France Європейський суд зазначив, що ст. 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

При цьому, як випливає з рішення Європейського суду з прав людини у справі Іліан проти Туреччини, правило встановлення обмежень доступу до суду у зв'язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання слід звертати увагу на обставини справи.

Отже, як свідчить позиція Європейського суду у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

З огляду на викладені приписи КАС України та Конвенції, слід акцентувати, що приймаючи до уваги предмет заявленого позову, суд вважає за необхідне врахувати подану відповідачем заяву саме в межах вимог про оскарження бездіяльності Регулятора з перегляду тарифу на послуги розподілу природного газу для ПАТ «Одесагаз» до економічно обґрунтованого, а також про зобов'язання Національну комісію встановити для Товариства економічно обґрунтований тариф на послуги розподілу природного газу.

З наведеного вбачається, що предметом оскарження є бездіяльність щодо перегляду тарифів, яка, по суті, є видом пасивної поведінки та триваючою, а також вимога зобов'язального характеру, яка обумовлена оскарженням бездіяльності та фактом прийняття за такою вимогою рішення суду.

Відтак, суд не вбачає, в даному випадку, пропущення позивачем строку звернення до адміністративного суду за вимогами про оскарження бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії і вважає доцільним розгляд справи по суті заявлених вимог.

З огляду на зауважене, суд дійшов висновку, що необґрунтованими є викладені відповідачем в заяві аргументи щодо пропуску позивачем строку для звернення до адміністративного суду.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 240, 241-243, 248, 256 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні заяви № 692/15-18 від 20.12.2018 «Про залишення позовної заяви без розгляду» представника Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг Усачової А.І.

Ухвала, відповідно до ч. 1 ст. 256 КАС України, набирає законної сили негайно з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 23.04.2019.

Суддя К.С. Пащенко