Справа № 440/111/19
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2019-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2019 р.Справа № 440/111/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бегунца А.О.,

Суддів: Лях О.П. , Яковенка М.М. ,

за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Міністерства внутрішніх справ України на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 14.02.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Н.І. Слободянюк, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039, повний текст складено 14.02.19 року по справі № 440/111/19

за позовом ОСОБА_1

до Міністерства внутрішніх справ України

про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Міністерства внутрішніх справ України, в якому просила суд:

- визнання протиправною бездіяльності щодо невжиття заходів реагування по фактам, викладеним у зверненні від 30 листопада 2018 року (реєстраційний №БІ-8795430);

- визнання протиправною бездіяльності щодо неперенаправлення за належністю відповідному органу чи посадовій особі звернення від 30 листопада 2018 року (реєстраційний №БІ-8795430), до повноважень яких входить вирішення питання про надання одноразової грошової допомоги на отримання однокімнатної квартири;

- визнання протиправною бездіяльності щодо неперенаправлення за належністю відповідному органу чи посадовій особі звернення від 30 листопада 2018 року (реєстраційний №БІ-8795430), до повноважень яких входить питання забезпечення жилою площею протягом двох років з дня взяття на квартирний облік згідно з пунктом 18 частини першої статті 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту";

- визнання протиправною бездіяльності щодо ненадання роз'яснення порядку оскарження прийнятого рішення у відповіді від 28 грудня 2018 року за вих. 15/2-Б-931,935 згідно з вимогами статті 15 Закону України "Про звернення громадян";

- зобов'язання Міністерства внутрішніх справ України повторно розглянути звернення від 30 листопада 2018 року (реєстраційний №БІ-8795430) та вжити заходів реагування з урахуванням обставин, встановлених судом.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначила, що вона звернулася через Урядову гарячу лінію 1545 зі зверненням щодо вирішення в межах повноважень питання про надання їй, як інваліду 2-ї групи з урахуванням пільг, встановлених для ветеранів війни-інвалідів війни, одноразової грошової компенсації у розмірі 849795,52 грн для придбання однокімнатної квартири згідно довідки ПАТ "НОВОС" від 28 листопада 2018 року за вих. №28/1 та вжиття належних заходів реагування відповідно до вимог Конституції України, Закону України "Про звернення громадян" та практики Європейського суду з прав людини. ОСОБА_2 фінансово-облікової політики Міністерства внутрішніх справ України №15/2-Б-931,935 від 28 грудня 2018 року їй повідомлено, що законодавством не передбачено покладення на МВС України функцій щодо надання одноразової грошової компенсації для придбання жилого приміщення та запропоновано звернутися з цим питанням до відповідних територіальних органів за місцем проживання.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 14.02.2019 адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України (вул. Академіка Богомольця, буд. 10, м. Київ, 01601, ідентифікаційний код 00032684) щодо не перенаправлення звернення ОСОБА_1 №БІ-8795430 від 30 листопада 2018 року за належністю до відповідного органу чи посадової особи, до повноважень яких належить вирішення порушеного у зверненні питання.

Зобовязано Міністерство внутрішніх справ України (вул. Академіка Богомольця, буд. 10, м. Київ, 01601, ідентифікаційний код 00032684) переслати звернення ОСОБА_1 №БІ-8795430 від 30 листопада 2018 року за належністю до відповідного органу чи посадової особи, до повноважень яких належить вирішення порушеного у зверненні питання.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням, відповідачем, Міністерством внутрішніх справ України подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм матеріального права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 14.02.2019 в частині задоволених позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 В іншій частині рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 14.02.2019 залишити без змін.

В обґрунтування апеляційної скарги заявник вказує, що звернення позивача від 30 листопада 2018 року розглянуто у встановлений статтею 20 Закону України "Про звернення громадян" строк та 28 грудня 2018 року листом №15/2-Б-931,935 від 28 грудня 2018 року надано вичерпну відповідь. Так, позивачу було повідомлено, що законодавчими актами, які регламентують діяльність Міністерства внутрішніх справ України, не віднесено до функцій МВС такої функції як надання одноразової грошової компенсації для придбання жилого приміщення особам з числа колишніх поліцейських, які перебувають на квартирному обліку при виконавчих комітетах міських рад, та у звязку з цим запропоновано звернутися до відповідних територіальних органів за місцем проживання. Звернення позивача розглянуто в межах повноважень МВС відповідно до підпункту 54 пункту 5 Положення про Міністерство внутрішніх справ України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №878 від 28 жовтня 2015 року. Оскільки у зверненні сама позивач вказала, що вирішення порушеного нею питання віднесено до компетенції Міністерства соціальної політики України, то у відповідача немає обов'язку щодо перенаправлення звернення до відповідного органу.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що 30 листопада 2018 року ОСОБА_1 направила через Урядову гарячу лінію 1545 звернення до Міністерства внутрішніх справ України, яке адресоване особисто Міністру внутрішніх справ України ОСОБА_3

У цьому зверненні № БІ-8795430 від 30 листопада 2018 року ОСОБА_1 зазначила, що вона перебуває на квартирному обліку при Виконавчому комітеті Полтавської міської ради з 21 вересня 2016 року та як особа з інвалідністю 2 групи внаслідок війни значиться у пільговому списку за номером 72. Проте, в порушення приписів пункту 18 частини першої статті 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" однокімнатною квартирою вона станом на 30 листопада 2018 року не забезпечена. Згідно з пунктом 1, підпунктами 40, 54 та 110 пункту 4 Положення про Міністерство соціальної політики України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №423 від 17 червня 2015 року, на Міністерство соціальної політики України покладено повноваження з координації роботи із забезпечення житлом ветеранів війни та учасників антитерористичної операції та розгляду звернень з питань, що належать до сфери його управління. На підставі викладеного, просила в межах повноважень вирішити питання про надання їй, як інваліду 2-ї групи з урахуванням пільг, встановлених для ветеранів війни-інвалідів війни, одноразової грошової компенсації для придбання однокімнатної квартири №4 вартістю 849795,52 грн за адресою: вул. Панянка, буд.1, м. Полтава згідно довідки ПАТ "НОВОС" від 28 листопада 2018 року за вих. №28/1, та вжити належних заходів реагування відповідно до Конституції України, Закону України "Про звернення громадян", рішення Конституційного суду України та практики Європейського суду з прав людини.

Зазначене звернення надійшло до Управління документування службової діяльності Міністерства внутрішніх справ України 30 листопада 2018 року та зареєстроване за №Б-11014, про що свідчить відмітка на штампі реєстрації вхідної кореспонденції, проставленому на зверненні.

11 грудня 2018 року вказане звернення передано до ОСОБА_2 фінансово-облікової політики Міністерства внутрішніх справ України, де зареєстроване за вх. №Б-931, що підтверджується відповідною відміткою на зверненні.

ОСОБА_2 фінансово-облікової політики Міністерства внутрішніх справ України № 15/2-Б-931,935 від 28 грудня 2018 року за підписом директора ОСОБА_2 ОСОБА_4 повідомлено ОСОБА_1 про те, що за дорученням керівництва МВС України її звернення розглянуто та для вирішення порушеного нею у зверненні питання пропонується звернутися до відповідних територіальних органів за місцем проживання, адже законодавчими актами, які регламентують діяльність Міністерства внутрішніх справ України, не передбачено покладання на МВС таких функцій як вирішення питань щодо надання одноразової грошової компенсації для придбання жилого приміщення особам з числа колишніх поліцейських, які перебувають на квартирному обліку при виконавчих комітетах міських рад.

Вважаючи, що відповідач допустив бездіяльність, ненаправивши звернення за належністю до відповідного органу чи посадовій особі, не вживши належних заходів реагування по фактам, викладеним у зверненні, а також не розяснивши порядок оскарження прийнятого рішення, позивач звернулася до суду з позовом про визнання такої бездіяльності протиправною та зобовязання відповідача повторно розглянути звернення та вжити заходів реагування з урахуванням обставин, встановлених судом.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що питання, порушене у зверненні, не входить до компетенції апарату МВС, закладів, установ, підприємств, що належать до сфери управління МВС, відповідач повинен був за наслідками первинного розгляду звернення направити його у п'ятиденний термін за належністю до органу виконавчої влади чи посадової особи, до компетенції яких входить розв'язання порушеного у зверненні питання, про що одночасно повідомити позивача.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Згідно зі статтею 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм статтею 40 Конституції України права на звернення урегульовано Законом України "Про звернення громадян" № 393/96-ВР від 02 жовтня 1996 року (далі - Закон №393/96-ВР).

Частиною першою статті 1 Закону №393/96-ВР встановлено, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

За визначеннями, наведеними у статті 3 Закону №393/96-ВР, під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги. Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності.

Вимоги до звернення встановлені статтею 5 Закону №393/96-ВР.

Відповідно до частини першої цієї статті звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об'єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.

Частинами першою та третьою статті 7 Закону №393/96-ВР встановлено, що звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов'язковому прийняттю та розгляду /частина перша/. Якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об'єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п'яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обґрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз'ясненнями /частина третя/.

З такого правового регулювання можна зробити висновок, що звернення, яке адресовано органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об'єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких не належить вирішення порушених у зверненні питань, не підлягає розгляду по суті та в термін не більше п'яти днів має бути надіслано (передано) за належністю органу чи посадовій особі, до повноважень яких належить вирішення таких питань.

Також відповідно до пункту 1.3 Положення про порядок роботи зі зверненнями громадян і організації їх особистого прийому в системі Міністерства внутрішніх справ України, затвердженого наказом МВС України №1177 від 10 жовтня 2004 року, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26 жовтня 2004 року за № 1361/9960 (далі - Положення №1177), громадяни України мають право звернутися до апарату МВС, закладів, установ, підприємств, що належать до сфери управління МВС, їх керівників із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявами або клопотаннями про реалізацію своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів, а також зі скаргами про їх порушення.

Згідно із пунктом 2.1 Положення №1177 звернення громадян надходять до МВС, закладів, установ і підприємств, що належать до сфери управління МВС, у вигляді листів (поштою) та під час особистого прийому громадян посадовими особами, за допомогою засобів телефонного зв'язку через визначені контактні центри, телефонні "гарячі лінії", а також з використанням мережі Інтернет, засобів електронного зв'язку (електронне звернення). Письмові звернення громадян, оформлені належним чином і подані в установленому порядку, підлягають обов'язковому прийняттю, реєстрації та первинному розгляду з метою визначення їх належності до компетенції апарату МВС, закладів, установ, підприємств, що належать до сфери управління МВС, та призначення за ними конкретного виконавця. Первинний розгляд письмових звернень громадян проводиться керівниками апарату МВС, закладів, установ, підприємств, що належать до сфери управління МВС, або їх заступниками відповідно до їх повноважень.

Після первинного розгляду звернень громадян керівництвом апарату МВС, закладів, установ, підприємств, що належать до сфери управління МВС, працівник підрозділу документального забезпечення (секретаріату, канцелярії) (далі - підрозділ документального забезпечення): вносить до журналу або електронно-реєстраційної картки персонального комп'ютера резолюцію керівництва та встановлені терміни виконання доручень за зверненнями громадян; здійснює відправку звернень за належністю та відповідей - їх авторам; забезпечує оперативне доведення звернень громадян до виконавців.

Згідно з пунктом 5.2 Положення №1177 щодо кожного звернення не пізніше ніж у п'ятиденний термін повинно бути прийняте одне з таких рішень: 1) прийняти до свого провадження; 2) передати на вирішення до підпорядкованого чи іншого апарату МВС, закладу, установи, підприємства, що належать до сфери управління МВС; 3) надіслати за належністю до іншого органу виконавчої влади, якщо питання, порушені у зверненні, не входять до компетенції апарату МВС, закладів, установ, підприємств, що належать до сфери управління МВС, про що одночасно повідомити автора; 4) залишити без розгляду за наявності підстав, визначених у статті 8 Закону України "Про звернення громадян".

Враховуючи викладене, письмове звернення громадянина, оформлене належним чином і подане до МВС, закладів, установ і підприємств, що належать до сфери управління МВС, в установленому порядку, підлягає обов'язковому прийняттю, реєстрації та первинному розгляду з метою визначення його належності до компетенції апарату МВС, закладів, установ, підприємств, що належать до сфери управління МВС, та призначення за ними конкретного виконавця. Первинний розгляд письмових звернень громадян проводиться керівниками апарату МВС, закладів, установ, підприємств, що належать до сфери управління МВС, або їх заступниками відповідно до їх повноважень. Якщо питання, порушені у зверненні, не входять до компетенції апарату МВС, закладів, установ, підприємств, що належать до сфери управління МВС, звернення не пізніше ніж у п'ятиденний термін повинно бути надіслано за належністю до іншого органу виконавчої влади, до компетенції якого входить розв'язання порушених у зверненні питань, з одночасним повідомленням про це автора звернення.

З тексту звернення позивача № БІ-8795430 від 30 листопада 2018 року встановлено, що звернення адресовано особисто Міністру внутрішніх справ України ОСОБА_3

Статус, основні завдання та повноваження Міністерства внутрішніх справ України, а також повноваження Міністра внутрішніх справ України визначені Положенням про Міністерство внутрішніх справ України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 878 від 28 жовтня 2015 року (далі Положення № 878).

У пункті 1 Положення № 878 зазначено, що Міністерство внутрішніх справ України (МВС) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 3 Положення № 878 основними завданнями МВС є забезпечення формування державної політики у сферах: 1) охорони прав і свобод людини, інтересів суспільства і держави, протидії злочинності, забезпечення публічної безпеки і порядку, а також надання поліцейських послуг; 2) захисту державного кордону та охорони суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні; 3) цивільного захисту, захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій та запобігання їх виникненню, ліквідації надзвичайних ситуацій, рятувальної справи, гасіння пожеж, пожежної та техногенної безпеки, діяльності аварійно-рятувальних служб, а також гідрометеорологічної діяльності; 4) міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів.

МВС очолює Міністр, який призначається на посаду за поданням Прем'єр-міністра України і звільняється з посади Верховною Радою України /пункт 10 Положення № 878/.

Згідно з підпунктами 1 -3 пункту 11 Положення № 878 Міністр: 1) очолює МВС, здійснює керівництво його діяльністю; 2) спрямовує та координує здійснення іншими центральними органами виконавчої влади заходів з питань, що належать до компетенції МВС; 3) спрямовує та координує діяльність визначених Кабінетом Міністрів України центральних органів виконавчої влади, зокрема: забезпечує формування державної політики у сферах, визначених цим Положенням, та контролює її реалізацію.

Отже, до повноважень Міністра МВС України ОСОБА_3 належить координація заходів з питань, що належать до компетенції МВС.

Як встановлено підпунктом 54 пункту 3 Положення № 878, МВС відповідно до покладених на нього завдань здійснює розгляд звернень громадян з питань, пов'язаних з діяльністю МВС, закладів, установ і підприємств, що належать до сфери управління МВС, а також стосовно актів, які ним видаються.

У зверненні № БІ-8795430 від 30 листопада 2018 року ОСОБА_1 просила ОСОБА_3: 1) в межах повноважень вирішити питання про надання їй одноразової грошової компенсації для придбання однокімнатної квартири вартістю 849795,52 грн за адресою: вул. Панянка, буд.1, м. Полтава згідно довідки ПАТ "НОВОС" від 28 листопада 2018 року за вих. №28/1 та сплати вказаної суми на придбання майнових прав на таку квартиру; 2) вжити належних заходів реагування на її звернення. При цьому вказувала, що згідно з пунктом 1, підпунктами 40, 54 та 110 пункту 4 Положення про Міністерство соціальної політики України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №423 від 17 червня 2015 року, на Міністерство соціальної політики України покладено повноваження проводити моніторинг стану дотримання вимог законодавства щодо соціального захисту сімей та дітей, інвалідів, людей похилого віку, дітей війни, громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, осіб, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", ветеранів праці, ветеранів військової служби, жертв нацистських переслідувань та політичних репресій, учасників антитерористичної операції; координувати роботу із забезпечення житлом ветеранів війни та учасників антитерористичної операції та здійснювати розгляд звернень громадян з питань, пов'язаних з діяльністю Мінсоцполітики, підприємств, установ та організацій, що належать до сфери його управління.

За результатами первинного розгляду звернення ОСОБА_1 ОСОБА_2 фінансово-облікової політики Міністерства внутрішніх справ України складено лист № 15/2-Б-931,935 від 28 грудня 2018 року, з якого вбачається, що порушене у зверненні питання не розглянуто по суті у звязку з відсутністю у МВС повноважень на вирішення питання щодо надання ОСОБА_1 одноразової грошової компенсації для придбання квартири та розяснено автору звернення порядок вирішення цього питання.

Враховуючи той факт, що вирішення порушеного у зверненні питання не належить до повноважень органу МВС та Міністра МВС України, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що звернення позивача правомірно не розглянуто відповідачем по суті та не вжито заходів реагування по фактам, викладеним у цьому зверненні.

Втім, встановивши, що питання, порушене у зверненні, не входить до компетенції апарату МВС, закладів, установ, підприємств, що належать до сфери управління МВС, відповідач повинен був за наслідками первинного розгляду звернення направити його у п'ятиденний термін за належністю до органу виконавчої влади чи посадової особи, до компетенції яких входить розв'язання порушеного у зверненні питання, про що одночасно повідомити позивача.

Ненаправивши звернення до компетентного органу (посадової особи) для розгляду по суті, відповідач допустив бездіяльність, яка за викладених обставин є протиправною.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що з метою захисту порушеного права позивача, керуючись частиною другою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, необхідно вийти за межі позовної вимоги та зобов'язати Міністерство внутрішніх справ України переслати звернення ОСОБА_1 №БІ-8795430 від 30 листопада 2018 року за належністю до органу чи посадової особи, до повноважень яких належить вирішення порушеного у зверненні питання.

Однак, колегія суддів вважає такими, що не підлягають задоволенню, вимоги позивача про визнання протиправною бездіяльності щодо невжиття належних заходів реагування по фактам, викладеним у зверненні №БІ-8795430 від 30 листопада 2018 року, та зобов'язання Міністерства внутрішніх справ України повторно розглянути звернення ОСОБА_1 №БІ-8795430 від 30 листопада 2018 року та вжити заходи реагування з урахуванням обставин, встановлених судом, оскільки у відповідача відсутнє повноваження вирішувати питання, порушене у зверненні, та звернення позивача не підлягає розгляду по суті з прийняттям рішення про задоволення або відмову у задоволенні вимог, викладених зверненні.

Згідно з частинами третьою та четвертою статті 15 Закону №393/96-ВР відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов'язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов'язки /частина третя/. Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз'ясненням порядку оскарження прийнятого рішення /частина четверта/.

Відповідно до пункту 4.7 Положення №1177 відповідь за результатами розгляду звернення в обов'язковому порядку дається тим органом, який його отримав і до компетенції якого входить розв'язання порушених у зверненні питань, за підписом керівника або його заступника. Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у зверненні, доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз'ясненням порядку оскарження прийнятого рішення. При цьому вказуються заходи, вжиті апаратом МВС, закладами, установами, підприємствами, що належать до сфери управління МВС, у межах його компетенції, для захисту конституційних прав громадян.

Колегія суддів зазначає, що посилання позивача про допущення відповідачем протиправної бездіяльності щодо ненадання роз'яснення порядку оскарження прийнятого рішення є помилковими, оскільки з аналізу наведених норм слідує, що порядок оскарження прийнятого рішення роз'яснюється при прийнятті рішення про відмову у задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), з посиланням на закон і викладенням мотивів такої відмови.

Враховуючи, що лист ОСОБА_2 фінансово-облікової політики Міністерства внутрішніх справ України № 15/2-Б-931,935 від 28 грудня 2018 року не містить рішення про відмову у задоволенні вимог, викладених у зверненні позивача, то і обов'язок роз'яснити порядок оскарження прийнятого рішення у відповідача був відсутній.

Таким чином, позовна вимога про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо ненадання роз'яснення порядку оскарження прийнятого рішення у листі від 28 грудня 2018 року за вих. № 15/2-б-931,935 згідно вимог статті 15 Закону України "Про звернення громадян" задоволенню не підлягає.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції в повному обсязі досліджено пложення нормативних актів, що регулюють спірні правовідносини та дійшов вірного висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Згідно із ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визначе, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та працесуального права.

Таким чином, колегія суддів, переглянувши рішення суду першої інстанції, дійшла висновку, що при прийнятті рішення, суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального права

Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 14.02.2019 року по справі № 440/111/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_5
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_6 ОСОБА_7
Повний текст постанови складено 25.04.2019 року