Справа № 812/269/16
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2019-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

24 квітня 2019 року

Київ

справа №812/269/16

провадження №К/9901/23278/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Смоковича М. І.,

суддів: Білоуса О. В., Шарапи В. М.

розглянув у письмовому провадженні у касаційній інстанції адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області про визнання нечинними наказів щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності та звільнення, провадження по якій відкрито

за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2016 року, постановлену у складі головуючого судді Борзаниці С. В., та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 25 січня 2017 року, постановлену у складі колегії суддів: головуючого - Міронової Г. М., суддів: Арабей Т. Г., Геращенка І. В.

І. Обставини справи:

1. У березні 2016 року ОСОБА_1 звернувсь до суду з адміністративним позовом до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області (далі - ГУМВС України у Луганській області), в якому просив визнати нечинними накази від 09 липня 2009 року № 692 та від 14 липня 2009 року № 313 о/с щодо притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та звільнення, стягнути заборгованість по виплаті грошового забезпечення за березень 2009 року у сумі 455,00 грн., заборгованість за липень 2009 року у сумі 998,20 грн., компенсацію за невикористану відпустку у 2009 році у сумі 1105,15 грн. та індексацію зазначених доходів станом на момент подання позовної заяви у сумі 2915,06 гривень.

2. Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2016 року, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 25 січня 2017 року, адміністративний позов в частині позовних вимог про визнання нечинними наказів від 09 липня 2009 року № 692 та від 14 липня 2009 року № 313 о/с про притягнення до дисциплінарної відповідальності та звільнення залишено без розгляду з підстав пропуску позивачем строку звернення до суду та відсутності підстав визнавати поважними причини пропуску цього строку.

ІІ. Встановлені судами фактичні обставини справи

3. Наказом ГУМВС України в Луганській області від 14 липня 2009 року № 313 о/с старшого лейтенанта міліції ОСОБА_1, оперуповноваженого відділу боротьби з незаконною міграцією управління боротьби зі злочинами, пов'язаними з торгівлею людьми ГУ МВС України в Луганській області звільнено з органів МВС у запас Збройних Сил України за пунктом 64 "є" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року № 114, (за порушення дисципліни).

4. При цьому ОСОБА_1 до суду з цим позовом звернувся у березні 2016 року.

5. Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку звернення до суду, позивач зазначив, що фактично в період з 16 червня 2009 року по 27 червня 2009 року ніякого прогулу у нього не було, оскільки в зазначений період він був звільнений від службових обов'язків по догляду за хворою дитиною. Зазначене підтверджується довідкою сектору медичного забезпечення ГУМВС України в Луганській області від 21 грудня 2012 року № 22/1237, довідкою Державного закладу "Луганський Національний університет імені Тараса Шевченка" та довідкою про хворобу дитини. Однак зазначені документи загубилися в секторі медичного забезпечення, про що позивачу фактично стало відомо лише у травні 2016 року, коли було отримано від УОЗ Рубіжанської міської ради Луганської області довідку сектору медичного забезпечення ГУМВС України в Луганській області від 21 грудня 2012 року № 22/1237, яка була помилково направлена на адресу УОЗ Рубіжанської міської ради Луганської обоасті. Оскільки документи щодо поважності причин невиходу на службу у період з 16 червня 2009 року по 27 червня 2009 року загубилися позивач зазначає, що не зміг належним чином оскаржити вищезазначені накази.

6. В ході судового розгляду справи встановлено, що у серпні 2009 року позивач звертався до Луганського окружного адміністративного суду з позовом до ГУМВС України в Луганській області про скасування наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності та поновлення на посаді. Ухвалою суду від 24 грудня 2009 року у справі № 2а-25000/09/1270 адміністративний позов було залишено без розгляду. Ухвала суду позивачем в апеляційному порядку не оскаржувалася та набрала законної сили.

7. Крім того, позивач у січні 2013 року звертався до суду з адміністративним позовом до ГУМВС України в Луганській області про визнання незаконним звільнення, визнання незаконним його переслідування, стягнення моральної шкоди.

8. Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 31 січня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 19 березня 2013 року, відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до ГУМВС в Луганській області в частині позовних вимог про визнання незаконним переслідування, стягнення моральної шкоди за незаконне переслідування, позовні вимоги до ГУМВС України в Луганській області про визнання незаконним звільнення, стягнення моральної шкоди за незаконне звільнення залишено без розгляду.

9. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 13 січня 2016 року ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 31 січня 2013 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 19 березня 2013 року залишено без змін.

ІІІ. Провадження в суді касаційної інстанції

10. У касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права, просить скасувати їх рішення, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

IV. Релевантні джерела права й акти їх застосування

11. Статтею 327 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів", що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - КАС України), обумовлено, що судом касаційної інстанції в адміністративних справах є Верховний Суд.

12. За правилами частини третьої статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

13. Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" КАС України касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

14. Приписами частини першої статті 341 КАС України визначено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

15. За правилами пункту 5 частини першої статті 107 КАС України в редакції, яка була чинна на час виникнення спірних правовідносин та ухвалення оскаржуваних судових рішень, суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи подано адміністративний позов у строк, установлений законом (якщо адміністративний позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

16. Згідно з частинами другою-третьою статті 99 цього Кодексу, в редакції чинній на момент звернення до суду з цим позовом, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

16.1. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

16.2. Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

16.3. При цьому відповідно до частини четвертої цієї ж норми якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, то для звернення до адміністративного суду встановлюється місячний строк, який обчислюється з дня, коли позивач дізнався про рішення суб'єкта владних повноважень за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб'єкта владних повноважень.

17. Наслідки пропуску строків звернення до адміністративного суду встановлені статтею 100 КАС України, в редакції чинній на момент звернення до суду з цим позовом, відповідно до якої адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

17.1. Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

V. Позиція Верховного Суду

18. Вирішуючи питання щодо обґрунтованості касаційної скарги, суд виходить з такого.

19. За змістом статті 99 КАС України в редакції, яка була чинна на час виникнення спірних правовідносин і звернення позивача до суду, законодавець виходить не тільки з безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав, а й об'єктивної можливості цієї особи знати про ці факти.

20. Підставою для звернення до суду з цим позовом слугували накази ГУМВС України в Луганській області від 09 липня 2009 року № 692 та від 14 липня 2009 року № 313 о/с про притягнення до дисциплінарної відповідальності та звільнення з посади.

21. Як під час судового розгляду справи в судах першої та апеляційної інстанцій, так і в касаційній скарзі позивач не наводив обставин, які б свідчили про об'єктивну неможливість вчасного звернення до суду.

22. Крім того як свідчать матеріали справи позивач неодноразово звертався з позовами щодо оскарження наказів, які є також й предметом оскарження у цій справі.

23. Зважаючи на встановлені судами обставини справи, Верховний Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про необхідність залишення позову без розгляду в частині оскарження наказів ГУМВС України в Луганській області від 09 липня 2009 року № 692 та від 14 липня 2009 року № 313 о/с, які стосуються проходження та звільнення з публічної служби, оскільки про порушене право позивач повинен був дізнатися у липні 2009 року, а з позовом до суду у цій справі звернувся у березні 2016 року, що свідчить про пропущення позивачем місячного строку звернення до суду з позовом.

24. Разом з цим слід зазначити про ненаведення позивачем обставин, які би давали підстави для висновку про наявність об'єктивних, тобто таких, що не залежали від волі позивача, обставин, які би зумовили поважність пропуску встановленого процесуальним законом місячного строку звернення до суду.

25. Доводи касаційної скарги вказаних висновків не спростовують і зводяться до переоцінки встановлених судами першої й апеляційної інстанцій фактичних обставин справи.

26. Слід зауважити, що інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

27. При цьому місячний строк визнано законодавцем достатнім для того, щоб в адміністративних справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби особа, яка вважає, що її права, свободи чи інтереси порушено, визначилася, чи звертатиметься вона до суду з позовом щодо оскарження рішення, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

28. Отже, Верховний Суд констатує, що оскаржувані судові рішення ґрунтуються на правильно наданій юридичній оцінці встановлених судами фактичних обставин справи, із дотриманням норм процесуального права.

29. Таким чином, зважаючи на приписи статті 350 КАС України, касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

VІ. Судові витрати

30. З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв'язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 3, 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, суд

п о с т а н о в и в :

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2016 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 25 січня 2017 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий М. І. Смокович

Судді О. В. Білоус

В. М. Шарапа