Справа № 480/4034/18
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2019-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2019 р.Справа № 480/4034/18

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Калиновського В.А.,

Суддів: Калитки О. М. , Мельнікової Л.В. ,

за участю секретаря судового засідання Ковальчук А.С

представник відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Чернігівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Чернігівській області, Державної фіскальної служби України на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 29.01.2019 року, головуючий суддя І інстанції: М.М. Шаповал, м. Суми, повний текст складено 31.01.19 року по справі № 480/4034/18

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Шанс"

до Чернігівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Чернігівській області, Державної фіскальної служби України

про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Шанс" (далі по тексту ТОВ "Шанс", позивач) звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Чернігівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Чернігівській області, Державної фіскальної служби України, в якому просив суд: визнати протиправними дії Чернігівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Чернігівській області щодо розірвання договору про визнання електронних документів від 30.11.2017 № 2522001, укладеного з товариством з обмеженою відповідальністю "Шанс"; зобов'язати Державну фіскальну службу України зареєструвати складені товариством з обмеженою відповідальністю "Шанс" податкові накладні: № 6 від 10.07.2018, № 7 від 11.07.2018, № 8 від 12.07.2018, № 9 від 13.07.2018, № 10 від 16.07.2018, та вважати їх прийнятими та зареєстрованими датою направлення - 16.07.2018.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 29.01.2019 року адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю "Шанс" до Чернігівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Чернігівській області та про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії задоволено.

Визнано протиправними дії Чернігівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Чернігівській області щодо розірвання договору про визнання електронних документів від 30.11.2017 № 2522001, укладеного з товариством з обмеженою відповідальністю "Шанс".

Зобов'язано Державну фіскальну службу України зареєструвати складені товариством з обмеженою відповідальністю "Шанс" податкові накладні № 6 від 10.07.2018, № 7 від 11.07.2018, № 8 від 12.07.2018, № 9 від 13.07.2018, № 10 від 16.07.2018, та вважати їх прийнятими та зареєстрованими датою направлення - 16.07.2018 року.

Стягнуто на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Шанс" за рахунок бюджетних асигнувань Державної фіскальної служби України в рахунок повернення у судового збору 3524 грн.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції відповідачами подано апеляційну скаргу, в якій вони, посилаючись на порушення судом першої інстанції, при прийнятті оскаржуваного рішення, норм матеріального та процесуального права, просять суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити ТОВ "Шанс" у задоволенні позову.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги стверджує, що укладений договір про визнання електронних документів є нікчемним правочином, оскільки ТОВ "Шанс" не додержано вимоги частин 1-3, 5 ст. 203 ЦК України. Факт відсутності підприємства за місцем своєї реєстрації, а також фіктивності ТОВ "Шанс" підтверджуються судовими рішеннями, що набрали законної сили. Зокрема, зазначив, що відносно директора ТОВ "Шанс" ведеться досудове розслідування щодо підробки документів. Посилаючись на викладені доводи, вважає позовні вимоги безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник відповідачів, наполягаючи на порушенні судом першої інстанції, при прийнятті рішення, норм матеріального та процесуального права, просив скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову, якою в задоволенні позову відмовити, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі.

Позивач, у надісланому відзиві на апеляційну скаргу, посилаючись на викладені доводи, вважає апеляційну скаргу необґрунтованою, та такою, що задоволенню не підлягає. Вважає недоречним твердження відповідачів про відсутність Товариства за адресою: вул. Перемоги, 19, с. Мохнатин, Чернігівський район, Чернігівська область, оскільки відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань місцезнаходженням Товариства є адреса: с. Миколаївське, Роменський район, Сумська область, 42052. Крім того, вказав на те, що обставинам, на які посилаються відповідачі - відсутність Товариства за місцезнаходженням, що на думку відповідачів, свідчить про наявність ознак нікчемності договору від 30.11.2017 № 2522001 та є ознакою фіктивності, надавалась оцінка Верховним Судом, який визнав ці обставини непідтвердженими та не вбачав у них підстав для розірвання договору про визнання електронної звітності. Також, зазначив, що жодних судових рішень за результатами розслідування кримінального провадження, які набрали законної сили не має, а сам факт розслідування кримінального провадження, не доводить вини ОСОБА_2 у вчиненні ним будь-яких зловмисних дій. Звертає увагу на те, що ОСОБА_2 колишній керівник Товариства і на даний час не має відношення до Товариства. Крім того, договір про визнання електронних документів від 30.11.2017 № 2522001 є типовим та укладений за згодою сторін, у відповідності до вимог Цивільного кодексу України. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Представник позивача в судове засідання не прибув, про дату, час та місце апеляційного розгляду повідомлений належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України, справа розглядається за відсутності представника позивача.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідачів, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 7-9, 14-16) ТОВ "Шанс" (код ЄДРПОУ - 31337146) зареєстроване як юридична особа, перебуває на податковому обліку в Чернігівської ОДПІ ГУ ДФС у Чернігівській області як платник податків.

13.07.2018 ТОВ "Шанс" направило через електронний кабінет до Чернігівської ОДПІ заяву про приєднання № 1 до договору про визнання електронних документів від 30.11.2017 № 2522001 (а.с. 13), яка була прийнята того ж дня, що підтверджується квитанцією № 2 (зворотна сторона а.с. 13).

16.07.2018 товариством з обмеженою відповідальністю "Шанс" через автоматизовану систему "Єдине вікно подання електронної звітності" засобами телекомунікаційного зв'язку для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних складено і направлено Державній фіскальній службі України податкові накладні: № 6 від 10.07.2018 (а.с. 17), № 7 від 11.07.2018 (а.с. 18), № 8 від 12.07.2018 (а.с. 19), № 9 від 13.07.2018 (а.с. 20), № 10 від 16.07.2018 (а.с. 21).

Згідно з отриманими від ДФС України квитанціями від 16.07.2018, які надійшли у відповідь на реєстрацію податкових накладних, останні не були прийняті. У графі квитанцій "Виявлені помилки" зазначено: "Документ не може бути прийнятий - Відсутній укладений з платником "31337146" договір приєднання, який визначає права та обовязки сторін в процесі електронного документообігу. Надішліть заяву про приєднання до договору" (зворотна сторона аркушів справи 17-21).

Не погоджуючись з неприйняттям електронних документів та розірванням в односторонньому порядку договору приєднання, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з відсутності законодавчо визначених підстав для розірвання договору від 30.11.2017 № 2522001 про визнання електронних документів та необхідності зобов'язати Державну фіскальну службу України зареєструвати складені ТОВ "Шанс" податкові накладні № 6 від 10.07.2018, № 7 від 11.07.2018, № 8 від 12.07.2018, № 9 від 13.07.2018, № 10 від 16.07.2018, та вважати їх прийнятими та зареєстрованими датою направлення - 16.07.2018 року.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно з пп. 14.1.60 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України (далі - ПК України) єдиний реєстр податкових накладних - це реєстр відомостей щодо податкових накладних та розрахунків коригування, який ведеться центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, в електронному вигляді згідно з наданими платниками податку на додану вартість електронними документами.

Основні організаційно-правові засади електронного документообігу та використання електронних документів встановлюються Законом України від 22.05.2003 № 851-IV "Про електронні документи та електронний документообіг".

Відповідно до ст. 5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов'язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов'язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною.

За правилами ст. 14 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" електронний документообіг здійснюється відповідно до законодавства України або на підставі договорів, що визначають взаємовідносини суб'єктів електронного документообігу. Використання електронного документа у цивільних відносинах здійснюється згідно із загальними вимогами вчинення правочинів, встановлених цивільним законодавством.

Механізм внесення відомостей, що містяться у податковій накладній та/або розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до неї, до Єдиного реєстру податкових накладних, визначається Порядком ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 № 1246 (далі Порядок № 1246).

Пунктом 13 Порядку № 1246 визначено, що за результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування (далі - квитанція).

Згідно з п. 14 Порядку № 1246 Квитанція в електронній формі надсилається платнику податку протягом операційного дня та є підтвердженням прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування. Примірник квитанції в електронній формі зберігається в ДФС.

Загальні принципи організації інформаційного обміну під час подання платниками податків податкової звітності до органів державної податкової служби України в електронній формі із використанням електронного цифрового підпису визначає Порядок обміну електронними документами з контролюючими органами, затверджений наказом Міністерства фінансів України 06.06.2017 № 557, чинний з 15.11.2017 (далі по тексту Порядок № 557).

Відповідно до п.1 Порядку № 557 електронний документообіг здійснюється відповідно до законодавства та на підставі Договору, що визначає взаємовідносини субєктів електронного документообігу.

Автор створює електронні документи у строки та відповідно до порядку, що визначені законодавством для відповідних документів в електронному та паперовому вигляді, із зазначенням всіх обовязкових реквізитів та з використанням надійного засобу ЕЦП, керуючись цим Порядком, а також Договором (крім фізичних осіб, які не є самозайнятими особами).

Створення електронного документа завершується накладанням на нього ЕЦП підписувача (підписувачів), електронної печатки (за наявності), як передбачено для аналогічного документа в паперовому вигляді (п.3 Порядку № 557).

Після накладання ЕЦП автор здійснює шифрування електронного документа з дотриманням вимог до форматів криптографічних повідомлень, затверджених в установленому законодавством порядку, та надсилає його у форматі (стандарті) засобами телекомунікаційного звязку до адресата протягом операційного дня (п.4 Порядку № 557).

Автор здійснює надсилання електронних документів з урахуванням встановлених законодавством граничних строків для подання таких документів (п.5 Порядку № 557).

Згідно з п.1 розділу ІІІ договору юридичні особи, самозайняті особи, податкові агенти, контролюючі органи, органи державної влади, органи місцевого самоврядування набувають статусу субєкта електронного документообігу з дати укладення Договору, примірну форму якого визначено у додатку 1 до цього Порядку, шляхом приєднання до нього на підставі Заяви про приєднання до Договору у порядку, визначеному цим розділом.

Автор створює Заяву про приєднання до Договору в електронному вигляді. Усі реквізити Заяви про приєднання до Договору обовязкові для заповнення. У випадку їх відсутності Заява про приєднання до Договору до розгляду не приймається, формується перша квитанція із зазначенням причини неприйняття та надсилається автору (п.2 розділу ІІ Порядку № 557).

Пунктом 5 розділу ІІІ Порядку № 557 передбачено, що підписана Заява про приєднання до Договору шифрується з дотриманням вимог до форматів криптографічних повідомлень, затверджених в установленому законодавством порядку, та направляється протягом операційного дня у визначеному форматі (стандарті) засобами телекомунікаційного звязку до контролюючого органу за основним місцем обліку автора.

У разі зміни місцезнаходження або місця проживання автора Заяви про приєднання до Договору, внаслідок чого змінюється адміністративно-територіальна одиниця та контролюючий орган, в якому автор перебуває на обліку, та у разі здійснення автором сплати податків і зборів за місцем попередньої реєстрації до кінця поточного бюджетного року Заява про приєднання до Договору направляється до контролюючого органу за попереднім місцезнаходженням (місцем обліку) автора до кінця поточного бюджетного року. В інших випадках - до контролюючого органу за новим (основним) місцезнаходженням автора.

У разі наявності діючого Договору та у разі зміни місцезнаходження або місця проживання автора, внаслідок чого змінюється адміністративно-територіальна одиниця та контролюючий орган, в якому автор перебуває на обліку, Заява про приєднання до Договору до контролюючого органу за новим місцезнаходженням не направляється.

Згідно з п. 14 Порядку № 557 дія Договору та пов'язаних з ним Повідомлень припиняється за ініціативи підписувача Заяви про приєднання до Договору (керівника), поданої з дотриманням передбаченої пунктом 15 цього розділу процедури, або за наявності однієї з таких підстав: отримання інформації від АЦСК про завершення строку чинності (або скасування) посиленого сертифіката керівника; отримання інформації з Єдиного державного реєстру про зміну керівника; отримання інформації з Єдиного державного реєстру про державну реєстрацію припинення юридичної особи; наявність в Реєстрі самозайнятих осіб інформації про зняття з обліку самозайнятої особи як платника податків в контролюючому органі; наявність у Державному реєстрі інформації про закриття реєстраційного номера облікової картки платника податків підписувача Заяви про приєднання до Договору (керівника) у зв'язку зі смертю.

Відповідно до вимог п. 15 Порядку № 557 заява про припинення дії Договору про визнання електронних документів (далі - Заява про припинення дії Договору) за формою згідно з додатком 3 до цього Порядку подається до контролюючого органу (визначеного відповідно до пункту 5 цього розділу) безпосередньо підписувачем Заяви про приєднання до Договору (керівником) із пред'явленням документа, що посвідчує особу, або уповноваженим представником. Якщо Заява про припинення дії Договору подається представником адресата, до неї долучається оригінал або належним чином оформлена копія документа, який засвідчує повноваження такого представника відповідно до законодавства.

При цьому, договір вважається припиненим у день настання однієї з подій, зазначених у пункті 14 цього розділу (п. 16 Порядку № 557).

Відповідно до п. 17 Порядку № 557 в день припинення дії Договору контролюючий орган повідомляє автора про припинення дії Договору (із зазначенням причини) шляхом направлення автоматично сформованого повідомлення про припинення дії Договору на електронну адресу, внесену до облікових даних автора, за формою згідно з додатком 4 до цього Порядку. На повідомлення про припинення дії Договору накладається електронна печатка контролюючого органу, визначеного відповідно до пункту 5 цього розділу.

Судом встановлено, що відповідно до п. 1 розділу І договору про визнання електронних документів від 30.11.2017 № 2522001 (а.с. 11-12) предметом цього договору є визнання податкових документів, поданих особою, що приєдналась до договору про визнання електронних документів шляхом підписання заяви про приєднання до договору (далі - Автор) у форматі (стандарті), затвердженому в установленому законодавством порядку, з дотриманням вимог щодо реєстрації електронного цифрового підпису відповідальних осіб у порядку, визначеному законодавством, засобами телекомунікаційного зв'язку.

Згідно з п. 2 розділу І вказаного договору фактом згоди Автора про приєднання до умов цього договору є прийняття контролюючим органом поданої Автором заяви про приєднання до договору за формою згідно з додатком до цього договору.

Відповідно до п. 4 розділу І договору приєднання до цього договору надає Автору право, а у визначених законом випадках зобовязує його, подавати до контролюючого органу електронні документи засобами телекомунікаційного звязку.

Відповідно до п. 3 розділу ІІ договору контролюючий орган зобов'язаний: забезпечити приймання електронних документів Автора у строки, визначені законодавством, та їх обробку; забезпечувати відправлення квитанцій на електронну адресу Автора; забезпечувати зберігання і конфіденційність отриманих в електронному вигляді документів.

Відповідно до п. 1 розділу V договору цей договір є укладеним, починаючи з моменту прийняття заяви про приєднання до договору та діє до моменту припинення його дії.

Пунктом 3 розділу V зазначеного договору передбачено, що договір припиняється у разі: подання Автором в установленому порядку заяви про припинення дії договору; наявності однієї з підстав, визначених пунктом 14 розділу ІІІ Порядку. Контролюючий орган повідомляє Автора про припинення дії цього договору із зазначенням причини в день припинення його дії шляхом направлення повідомлення про припинення дії договору на електронну адресу Автора.

Відповідно до п. 4 розділу V договору у разі припинення дії цього Договору надісланий Автором електронний документ не приймається.

Таким чином, суб'єкти електронного документообігу користуються правами та мають обов'язки, які встановлено для них цим договором.

Колегія суддів вказує на те, що договір про визнання електронної звітності є адміністративним договором у розумінні п. 16 ч. 1 ст. 4 КАС України. Адміністративний договір є договором в загальному розумінні, тому на порядок укладання та розірвання такого договору розповсюджується дія норм Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України), у тому числі щодо підстав його розірвання.

Відповідно до ч.1 ст.204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно з частиною першої статті 626 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Доводи відповідача про нікчемність правочину у вигляді договору про визнання електронних документів від 30.11.2017 № 2522001 з огляду на невідповідність його вимогам ч.ч.1-3, 5 ст.203 ЦК України колегія суддів вважає безпідставними, з огляду на наступне.

Згідно зі ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Колегія суддів зауважує, що умови договору від 30.11.2017 № 2522001 не суперечать ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Натомість, вказаний договір є типовим, укладений позивачем шляхом підписання та направлення заяви про приєднання до договору про визнання електронних документів, та, зі свого боку, укладений і Чернігівською ОДПІ ГУ ДФС у Чернігівській області, яка, прийнявши від ТОВ «Шанс» заяву про приєднання і таким чином висловивши свою згоду на укладення договору, не знайшла його умови такими, що суперечать актам цивільного законодавства, інтересам держави і суспільства або його моральним засадам.

Наявність у ОСОБА_2 повноважень на підписання договору визнає сам відповідач, зазначивши в апеляційній скарзі, що вказана особа з 27.05.2016 по 19.10.2018 була директором ТОВ «Шанс» (а.с.117).

При цьому, слід відмітити, що наразі ОСОБА_2 не є директором ТОВ «Шанс», відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань керівником підприємства є ОСОБА_3 (а.с.7).

Разом з тим, зміна керівника не зазначається апелянтами як підстава для розірвання договору.

Наявність волевиявлення ТОВ «Шанс» як учасника правочину підтверджується фактом надіслання останнім заяви про приєднання до договору, а спрямованість договору на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, підтверджується фактом вчинення позивачем дій, з метою яких укладався даний правочин - надіслання позивачем податкових накладних в електронній формі на реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Відповідно до п.49.4 ст.49 ПК України (в редакції чинній з 01.01.2017) контролюючим органам забороняється в односторонньому порядку розривати договір про визнання електронних документів.

У відповідності до статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Частиною 1 статті 654 ЦК України передбачено, що зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Отже одностороннє розірвання договору означає односторонню волю сторони угоди, яка має право на вчинення таких дій, що, у свою чергу, передбачає доведеність з боку управленої сторони наявності обставин, з якими умови договору пов'язують можливість реалізації права однієї із сторін на одностороннє розірвання договору.

В межах спірних відносин законодавством встановлено виключні випадки, які дають право органу ДФС розірвати договір в односторонньому порядку, а саме: отримання інформації від АЦСК про завершення строку чинності (або скасування) посиленого сертифіката керівника; отримання інформації з Єдиного державного реєстру про зміну керівника; отримання інформації з Єдиного державного реєстру про державну реєстрацію припинення юридичної особи; наявність в Реєстрі самозайнятих осіб інформації про зняття з обліку самозайнятої особи як платника податків в контролюючому органі; наявність у Державному реєстрі інформації про закриття реєстраційного номера облікової картки платника податків підписувача Заяви про приєднання до Договору (керівника) у звязку зі смертю.

При цьому, як вбачається зі змісту п.14 розділу ІІ Порядку № 557, відсутність за місцезнаходженням не є підставою для розірвання Договору в односторонньому порядку за ініціативою податкового органу.

Колегія суддів звертає увагу на відсутність перелічених в п. 14 Порядку № 557 підстав для припинення договору від 30.11.2017 № 2522001.

Крім того, всупереч вимогам п.16 розділу ІІІ Порядку № 557 контролюючим органом не було повідомлено ТОВ «Шанс» про розірвання договору від 30.11.2017 № 2522001 та про причини такого розірвання.

Так, в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження існування обставин, з якими законодавство та умови угоди пов'язують можливість її одностороннього розірвання.

Не спростовують наведеного й посилання апелянтів на відсутність ТОВ «Шанс» за податковою адресою, які колегія суддів вважає безпідставними, з огляду на наступне.

Так, згідно з абзацом першим пункту 45.2 статті 45 ПК України податковою адресою юридичної особи (відокремленого підрозділу юридичної особи) є місцезнаходження такої юридичної особи, відомості про що містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Пунктом 10 частини другої статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) встановлено, що в Єдиному державному реєстрі містяться такі відомості про юридичну особу, крім державних органів і органів місцевого самоврядування як юридичних осіб, зокрема, місцезнаходження юридичної особи.

Відповідно до частин першої, другої статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою. Якщо відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, є недостовірними і були внесені до нього, третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні. Третя особа не може посилатися на них у спорі у разі, якщо вона знала або могла знати про те, що такі відомості є недостовірними.

Як вбачається з наявного в матеріалах справи витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань місцезнаходженням ТОВ "Шанс" є адреса: с.Миколаївське, Роменський район, Сумська область, 42052 (а.с.7).

Матеріали справи не містять доказів, що станом на момент вчинення оскаржуваних дій в Єдиному державному реєстрі були відсутні записи про непідтвердження відомостей про позивача або про його відсутність за місцезнаходженням.

Враховуючи викладене, посилання апелянтів на відсутність ТОВ «Шанс» за адресою : Чернігівська область, Чернігівський район, с. Мохнатин, вул. Перемоги, 19, є недоречним, а вказана вище податкова інформація не є такою, що в силу згаданих положень законодавства свідчить про відсутність платника податків за зареєстрованим місцезнаходженням (зміну місця реєстрації), а тому не може зумовлювати підстав для розірвання договору про визнання електронних документів в односторонньому порядку.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 30.01.2019 по справі № 820/3864/16, від 07.02.2019 по справі № 820/2611/16, яка є обовязковою для врахування в силу ч.5 ст.242 КАС України.

Посилання представника відповідачів на постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 18.10.2017 по справі № 825/836/17, від 27.03.2018, від 12.09.2018 по справі № 825/1728/17 колегія суддів відхиляє, оскільки ці судові рішення не встановлюють нікчемності договору від 30.11.2017 № 2522001 з підстав, на які вказують апелянти.

Зазначені судові рішення взагалі не стосуються договору від 30.11.2017 № 2522001, а лише містять висновок про наявність підстав для одностороннього розірвання податковою іншого договору про визнання електронних документів від 01.06.2016 № 010620161, укладеного із ТОВ «Шанс», з огляду на відсутність останнього за місцезнаходженням: Чернігівська область, Чернігівський район, с. Мохнатин, вул. Перемоги, 19.

Згідно з ч.7 ст.78 КАС України правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обовязковою для суду.

Разом з тим, слід відмітити, що постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 20.07.2016 по справі № 825/1144/16, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 18.10.2016, задоволено позов ТОВ «Шанс», визнано протиправними дії Чернігівської ОДПІ ГУ ДФС у Чернігівській області щодо розірвання договору про визнання електронних документів від 01.06.2016 № 010620161, зобовязано Чернігівську ОДПІ ГУ ДФС у Чернігівській області поновити дію договору про визнання електронних документів від 01.06.2016 № 010620161.

Зазначені постанова Чернігівського окружного адміністративного суду від 20.07.2016 по справі № 825/1144/16 та ухвала Київського апеляційного адміністративного суду від 18.10.2016 залишені без змін постановою Верховного Суду від 16.10.2018, яка в силу ч.5 ст.242 КАС України є обовязковою для врахування.

Отже, обставинам, на які посилається відповідач - відсутність ТОВ «Шанс» за місцезнаходженням, що, на думку відповідача, свідчить про наявність ознак нікчемності договору від 30.11.2017 № 2522001, надавалась оцінка Верховним Судом, який визнав ці обставини непідтвердженими та не вбачав у них підстав для розірвання договору про визнання електронної звітності.

Крім того, доводам податкового органу щодо фіктивності ТОВ «Шанс» з огляду на непричетність керівника підприємства ОСОБА_2 до господарської діяльності підприємства, відсутність останнього за місцезнаходженням, нездійснення діяльності тощо надавалась оцінка у постанові Київського апеляційного адміністративного суду від 13.12.2016 по справі № 825/1427/16, який залишив без задоволення позов Чернігівської ОДПІ ГУ Чернігівської ОДПІ ГУ ДФС у Чернігівській області про визнання недійсними установчих документів ТОВ «Шанс», обґрунтований наведеними вище підставами.

Згідно з ч.6 ст.78 КАС України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обовязковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

У звязку з наведеною нормою колегією суддів відхиляються посилання відповідача на наявність ознак фіктивності підприємства, оскільки відповідачем не надано ані до суду першої, ані до суду апеляційної інстанції вироку суду, що набрав законної сили, відносно посадових осіб підприємства, що здійснювали дії щодо його реєстрації.

Враховуючи викладене, відповідачем не доведено нікчемності договору від 30.11.2017 № 2522001 як такого, що не відповідає вимогам ч.ч.1-3, 5 ст.203 ЦК України.

Жодних інших підстав для одностороннього розірвання договору про визнання електронних документів від 30.11.2017 № 2522001 апелянтами не наведено.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що у податкового органу не було законних підстав для вчинення дій по розірванню укладеного із ТОВ «Шанс» договору від 30.11.2017 №2522001 в односторонньому порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.

З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, колегія суддів вважає, що Чернігівська ОДПІ ГУ ДФС у Чернігівській області, розірвавши договір в односторонньому порядку та не приймаючи електронні документи позивача, діяла не на підставі та не у спосіб, що передбачені чинним законодавством, без дотриманням вимог ч.2 ст.2 КАС України.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Колегія суддів зазначає, що відповідачі не надали суду належних та допустимих доказів, що свідчать про наявність законодавчо визначених підстав для розірвання договору від 30.11.2017 № 2522001 про визнання електронних документів.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що Чернігівською ОДПІ ГУ ДФС у Чернігівській області не доведено правомірності своїх дій щодо одностороннього розірвання договору про визнання електронних документів від 30.11.2017 № 2522001 та, як наслідок, вважає необхідним задовольнити зазначені позовні вимоги.

З пиводу неприйняття податкових накладних, направлених на реєстрацію ТОВ «Шанс», колегія суддів зазначає наступне.

Пунктом 201.6 статті 201 Податкового кодексу України встановлено, що податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

Згідно з положеннями пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний надати покупцю податкову накладну після реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Якщо надіслані податкові накладні та/або розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених відповідно до пункту 201.1 статті 201 та/або пункту 192.1 статті 192 цього Кодексу, протягом операційного дня продавцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді із зазначенням причин. Якщо протягом операційного дня не надіслано квитанції про прийняття або неприйняття, така податкова накладна вважається зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Підставою для прийняття податкового документа в електронному вигляді є: його відповідність затвердженому формату (стандарту); підтвердження ЕЦП платника податків та його посадових осіб, підписи яких є обов'язковими для звітів в паперовій формі за умов встановлених в статті 3 Закону України «Про електронний цифровий підпис»; чинність відповідного посиленого сертифіката ключа під час накладання ЕЦП (підтверджується за допомогою позначки часу, отриманої від акредитованого центру сертифікації ключів, або якщо до моменту одержання електронного документа строк дії відповідного сертифіката не був закінчений або відповідний сертифікат не був скасований/блокований).

Судом першої інстанції встановлено, та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що 16.07.2018 ТОВ "Шанс" через автоматизовану систему "Єдине вікно подання електронної звітності" засобами телекомунікаційного зв'язку для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних складено і направлено Державній фіскальній службі України податкові накладні: № 6 від 10.07.2018 (а.с. 17), № 7 від 11.07.2018 (а.с. 18), № 8 від 12.07.2018 (а.с. 19), № 9 від 13.07.2018 (а.с. 20), № 10 від 16.07.2018 (а.с. 21).

Згідно з квитанцій, які надійшли у відповідь, документ було не прийнято, причина відмови - відсутній укладений з платником "31337146" договір приєднання, який визначає права та обовязки сторін в процесі електронного документообігу. А також рекомендовано ТОВ "Шанс" надіслати заяву про приєднання до договору (а.с.21).

Разом з тим, зважаючи на відсутність передбачених законом підстав для одностороннього розірвання договору про визнання електронної звітності від 30.11.2017 №2522001, а також відсутності обґрунтованих пояснень щодо підстав відмови у реєстрації податкових накладних, колегія суддів приходить до висновку, що ДФС України протиправно не прийнято до реєстрації вищевказані податкові накладні.

Згідно з п.19 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1246 від 29.12.2010 (далі по тексту Порядок № 1246) податкова накладна та/або розрахунок коригування, реєстрацію яких зупинено, реєструється у день настання однієї з таких подій: прийняття в установленому порядку та набрання чинності рішенням про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування; набрання рішенням суду законної сили про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування (у разі надходження до ДФС відповідного рішення); неприйняття та/або відсутність реєстрації в установленому порядку рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування.

Пунктом 20 Порядку №1246 передбачено, що у разі надходження до ДФС рішення суду про реєстрацію або скасування реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування, яке набрало законної сили, такі податкові накладні та/або розрахунки коригування реєструються після проведення перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку (крім абзацу десятого), або їх реєстрація скасовується. При цьому датою реєстрації або скасування реєстрації вважається день, зазначений в такому рішенні, або день набрання законної сили рішенням суду.

Таким чином, нормами Податкового кодексу України та Порядку № 1246 чітко передбачено настання такої події, як набрання законної сили рішення суду про реєстрацію відповідної податкової накладної, та можливості зазначення дати її реєстрації у судовому рішенні.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог щодо зобовязання Державну фіскальну службу України зареєструвати складені товариством з обмеженою відповідальністю "Шанс" податкові накладні № 6 від 10.07.2018, № 7 від 11.07.2018, № 8 від 12.07.2018, № 9 від 13.07.2018, № 10 від 16.07.2018, та вважати їх прийнятими та зареєстрованими датою направлення - 16.07.2018.

Згідно ч. 1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ч. 1 ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог апелянтів, відповідачів у справі.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги відповідачів, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Чернігівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Чернігівській області, Державної фіскальної служби України залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 29.01.2019 року по справі № 480/4034/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_4
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_5 ОСОБА_6
Повний текст постанови складено 24.04.2019 року