Справа № 808/8678/15
Суддя: Мороз Л.Л.
Дата ухвалення: 2019-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

24 квітня 2019 року

Київ

справа №808/8678/15

адміністративне провадження №К/9901/12451/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Мороз Л.Л.,

суддів: Гімона М.М., Бучик А.Ю.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами у касаційній інстанції адміністративну справу №808/8678/15

за позовом ОСОБА_2 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Банк Камбіо" Додусенка Володимира Івановича про зобов'язання вчинити певні дії, провадження по якій відкрито

за касаційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_4 на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 24 травня 2016 року, ухвалену у складі колегії суддів: головуючого судді Уханенка С.А., суддів: Богданенка І.Ю., Дадим Ю.М.,

в с т а н о в и в :

У листопаді 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - відповідач 1, Фонд), Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Камбіо» Додусенка Володимира Івановича (далі - відповідач 2, Уповноважена особа Фонду), в якому просила:

- зобов'язати Уповноважену особу Фонду подати до Фонду додаткову інформацію про вкладника - ОСОБА_2 щодо здійснення їй виплати за договором №ЗФ-05/1373 строкового банківського вкладу (депозиту) «Classic» в національній валюті, зі сплатою процентів, без права поповнення від 12.09.2014 за рахунок Фонду у розмірі 200000,00грн.;

- зобов'язати Фонд здійснити необхідні дії для включення ОСОБА_2 до загального реєстру вкладників ПАТ «Банк Камбіо», які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду, за договором №ЗФ-05/1373 строкового банківського вкладу (депозиту) «Classic».

Позовні вимоги обґрунтувала тим, що вона у розумінні норм Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" є вкладником, а тому відповідач, не включивши її до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в межах гарантованої суми (200000грн.) припустився бездіяльності та порушив її права та законні інтереси.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 13 січня 2016 року позов задоволено частково.

Зобов'язано Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Камбіо" Додусенка Володимира Івановича надати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про вкладника - ОСОБА_2 щодо виплати за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб коштів за договором №ЗФ-05/1373 строкового банківського вкладу (депозиту) "Classic" в національній валюті у розмірі 200000,00 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 24 травня 2016 року скасовано постанову суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позову. В решті постанову суду першої інстанції залишено без змін.

Суди встановили, що 12 вересня 2014 року між Публічним акціонерним товариством "Банк Камбіо" (банк) та ОСОБА_2 було укладено договір №ЗФ-05/1373 строкового банківського вкладу (депозиту) "Classic" в національній валюті, зі сплатою процентів наприкінці строку, без права поповнення (далі - договір).

На виконання умов вказаного договору на рахунок позивача, відкритий у ПАТ «Банк Камбіо», 12.09.2014 було зараховано 200 000,00 грн., що підтверджується випискою по особовому рахунку, а також платіжним дорученням від 12.09.2014 №1.

Постановою Правління Національного банку України від 25 вересня 2014 року №603/БТ ПАТ "Банк Камбіо" віднесено до категорії проблемних.

Постановою Правління Національного банку України від 4 грудня 2014 року № 782 ПАТ "Банк Камбіо" віднесено до категорії неплатоспроможних.

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду №140 від 4 грудня 2014 року у ПАТ "Банк Камбіо" запроваджено тимчасову адміністрацію з 5 грудня 2014 року по 4 березня 2015 року.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 27 лютого 2015 року №144 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Камбіо", виконавчою дирекцією Фонду 2 березня 2015 року прийнято рішення №46 "Про початок процедури ліквідації ПАТ "Банк Камбіо" та призначено Уповноважену особу Фонду на ліквідацію - Додусенка Володимира Івановича.

Згідно даної постанови припинено здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ "Банк Камбіо", розпочато процедуру ліквідації ПАТ "Банк Камбіо" з відшкодуванням за рахунок Фонду коштів за вкладами фізичних осіб з 6 березня 2015 року через банк-агент ПАТ "Укрінбанк".

ОСОБА_2 28.09.2015 звернулась до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію на ліквідацію ПАТ "Банк Камбіо" Додусенка В.І. із заявою про включення її до реєстру вкладників ПАТ "Банк Камбіо".

На вказану заяву, листом від 06.10.2015 № 19/4797 Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Камбіо" Додусенком В.І. було повідомлено позивача про те, що операції по рахунку за заявою позивача підпадають під ознаки, перелічені в статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", а також зазначено, що після отримання відповіді про законність операцій по рахунку позивача, Фондом будуть вжиті заходи щодо розблокування виплат та включення їх до відповідного реєстру.

Позивач, вважаючи такі дії протиправними, звернулась до суду з даним позовом.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач є вкладником у розумінні положень статті 26 Закону України «Про гарантування вкладів фізичних осіб», але відповідач протиправно не вчинив дій щодо включення її до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду. Зміст укладеного позивачем з банком правочину не суперечить актам цивільного законодавства, при цьому договір банківського вкладу було укладено до визнання банку проблемним.

Скасовуючи постанову суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог та ухвалюючи в цій частині нове рішення про відмову в позові, апеляційний суд дійшов висновку, що обставини блокування відповідачем коштів на рахунку позивача та наявність порушеного кримінального провадження свідчать про те, що відповідачем вживались дії щодо перевірки правочинів, укладених банком, та обставин, які впливають на рішення про відшкодування коштів за рахунок Фонду. Щодо порушених прав позивача, зазначено, що відповідачем не направлялось позивачу відповідне повідомлення про визнання правочину нікчемним та не було включено позивача до переліку вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом, а тому в діях відповідача відсутня протиправна бездіяльність.

Позивач не погодилась із рішенням суду апеляційної інстанції і через свого представника подала касаційну скаргу з вимогами про його скасування та залишення в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що Уповноважена особа зобов'язана не тільки перевірити договори на предмет виявлення нікчемності, а й провести таку перевірку за відповідними критеріями, визначеними статтею 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Разом з тим, лист відповідача не містить посилань на встановлені законом ознаки нікчемності правочинів. Реєстрація кримінального провадження та досудове розслідування не є доказами наявності в діях осіб кримінального правопорушення. Належним доказом в даному випадку може бути лише вирок суду.

У поданих запереченнях на касаційну скаргу Уповноважена особа просила залишити її без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції - без змін, як законне та обґрунтоване. Зауважено, що на виконання приписів чинного законодавства відповідачем було здійснено перевірку правочинів та встановлено, що кошти на рахунок позивача надійшли від іншої фізичної особи, що свідчить про те, що кошти надійшли внаслідок «дроблення» рахунку іншого клієнта.

Верховний Суд переглянув судове рішення у межах касаційної скарги, з'ясував повноту фактичних обставин, встановлених судами, та правильність застосування норм матеріального та процесуального права і дійшов висновку про задоволення скарги з огляду на таке.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами встановлені, зокрема, Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (тут і далі - у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин; Закон № 4452-VI).

Пунктами 3 та 4 частини першої статті 2 Закону № 4452-VI визначено, що вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти;

вкладник - фізична особа (у тому числі фізична особа - підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Частиною першою статті 3 Закону № 4452-VI передбачено, що Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону № 4452-VI Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Виконання зобов'язань Фонду перед вкладниками здійснюється Фондом з дотриманням вимог щодо найменших витрат Фонду та збитків для вкладників у спосіб, визначений цим Законом, у тому числі шляхом передачі активів і зобов'язань банку приймаючому банку, продажу банку, створення перехідного банку протягом дії тимчасової адміністрації або виплати відшкодування вкладникам після ухвалення рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку.

Згідно з положеннями статті 27 Закону № 4452-VI Уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Інформація про вкладника в переліку вкладників має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства.

Протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах "Урядовий кур'єр" або "Голос України" та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави дійти до висновку про те, що держава гарантує фізичним особам, які на момент прийняття рішення Національним банком України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних, мали у такому банку вклад, відшкодування суми коштів, розміщених на цьому вкладі, включаючи нараховані відсотки, за рахунок коштів ФГВФО у межах суми, встановленої адміністративною радою Фонду, яка не може бути меншою 200000 грн. Фактична виплата гарантованої суми відшкодування здійснюється ФГВФО відповідно до затверджених виконавчою дирекцією Фонду реєстрів вкладників, сформованих на підставі переліку вкладників з визначенням суми відшкодування для кожного з них, що складаються уповноваженою особою Фонду.

Суд касаційної інстанції зауважує, що підставою для поширення на особу гарантій, передбачених Законом №4452-VI щодо відшкодування вкладу, є наявність у такої особи залишку коштів на банківському рахунку, що відкритий на її ім'я, тобто наявність вкладу та статусу вкладника у особи. При цьому положення чинного законодавства не пов'язують визначення статусу вкладника банку та виникнення у нього права на отримання гарантованої суми відшкодування вкладу із походженням на відповідному вкладному (депозитному, поточному) рахунку коштів.

Як встановлено судами попередніх інстанцій та підтверджено матеріалами справи, на дату прийняття постанови Правління НБУ від 25 вересня 2014 року №603/БТ «Про віднесення ПАТ "Банк Камбіо" до категорії проблемних», прийняття Правлінням Національного банку України постанови від 4 грудня 2014 року №782 «Про віднесення ПАТ «Банк Камбіо» до категорії неплатоспроможних» на вкладному (депозитному) рахунках позивача, відкритому відповідно до укладеного з ПАТ «Банк Камбіо» договору, знаходились грошові кошти у розмірі 200000 грн.

Відповідно до положень статей 37, 38 Закону № 4452-VI Фонд або його уповноважена особа наділені повноваженнями щодо виявлення факту нікчемності правочинів, тобто мають право здійснити перевірку таких правочинів стосовно їх нікчемності, прийняти відповідне рішення про виявлення факту нікчемності правочину і повідомити про це сторін правочину, а також вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності правочинів.

Частина третя статті 38 Закону № 4452-VI визначає, що правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: 1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; 2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; 3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; 4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; 5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність»; 6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України.

Відповідно до частини четвертої статті 38 Закону № 4452-VI Фонд, зокрема, протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

З аналізу вищенаведеного слідує, що Уповноважена особа дійсно наділена правом перевірки правочинів на предмет виявлення серед них нікчемних, але це право не є абсолютним та кореспондується з обов'язком встановити обставини, з якими закон пов'язує нікчемність правочину. Висновок про нікчемність правочину має ґрунтуватися виключно на встановлених та доведених обставинах, які за законом тягнуть за собою застосування певних наслідків, зокрема щодо не включення особи до переліку вкладників банку для отримання в подальшому гарантованої суми вкладу.

Відповідно до пункту 8 розділу ІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 9 серпня 2012 року №14 (далі - Положення № 14), в редакції, чинній з 11 листопада 2014 року, Банк після отримання повідомлення про віднесення банку до категорії неплатоспроможних станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку повинен здійснити, зокрема направлення до Фонду файлів із: переліком вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4 - 6 частини четвертої статті 26 Закону; переліком осіб, які на індивідуальній основі отримують від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, або мають інші фінансові привілеї від банку; переліком осіб, які використовують вклад як засіб забезпечення виконання іншого зобов'язання перед цим банком, що ще не виконане.

Пунктом 3 розділу ІІІ Положення № 14 визначено, що Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує та подає до Фонду повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду (додаток 8), із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню (далі - Перелік), перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4 - 6 частини четвертої статті 26 Закону, а також перелік осіб, які на індивідуальній основі отримують від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, або мають інші фінансові привілеї від банку.

При цьому, як пунктом шостим розділу ІІ, так і пунктом шостим розділу ІІІ Положення №14 надано право Уповноваженій особі і під час здійснення тимчасової адміністрації, і на стадії ліквідації банку подавати до Фонду зміни/додаткову інформацію стосовно вкладників.

Таким чином, протягом дії тимчасової адміністрації Уповноважена особа зобов'язана направити до Фонду три переліки вкладників відповідно до пункту 8 розділу ІІ Положення № 14, які в подальшому перевіряються Фондом на предмет правильності їх складення, при цьому протягом цього часу Уповноважена особа також здійснює перевірку правочинів на предмет їх нікчемності, приймає відповідні рішення про виявлення таких фактів і повідомляє про це сторін правочину.

Протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку Уповноважена особа зобов'язана сформувати та подати до Фонду повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду. Тобто, увесь масив вкладників - фізичних осіб зі спливом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку має бути віднесений до відповідного переліку, який передбачений Законом № 4452-VI та Положенням №14, при цьому Уповноважена особа за наявності відповідних правових підстав протягом усього часу ліквідації може вносити відповідну додаткову інформацію стосовно вкладників.

Разом з тим, в даному випадку відповідачем фактично було проігноровано вказані приписи закону, оскільки як встановлено судами, відповідно до протоколу Комісії з перевірки вкладів фізичних осіб від 27 лютого 2015 року було запропоновано Уповноваженій особі тимчасово обмежити здійснення банком на час тимчасової адміністрації банківських операцій щодо виплат вкладникам. Перелік банківських операцій, які можуть бути обмежені на час тимчасової адміністрації, у розрізі рахунків конкретних фізичних осіб, виплати за вкладами яких підлягають тимчасовому обмеженню, складений за формою та структурою файлу «D», визначеними правилами формування та ведення баз даних про вкладників, затвердженими рішенням виконавчої дирекції Фонду від 9 липня 2012 року №3. На підставі вказаного протоколу Комісії Уповноваженою особою було прийнято рішення щодо тимчасового блокування коштів за рахунками фізичних осіб-вкладників ПАТ «Банк Камбіо» згідно переліку, та блокування у файлах «D» і «Z» Узагальненої бази даних Фонду.

Такі дії були проведені Комісією та Уповноваженою особою на підставі Методичних рекомендацій стосовно процедури тимчасового обмеження Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію у неплатоспроможному банку банківських операцій щодо виплати коштів вкладникам, затверджених протоколом виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 10 лютого 2015 року №036/15. Пунктом 4 вказаних Методичних рекомендацій визначено, що метою останніх є визначення можливого механізму та критеріїв проведення Уповноваженою особою Фонду перевірки документів банку для визначення підстав можливого обмеження уповноваженою особою Фонду здійснення банком на час тимчасової адміністрації банківських операцій щодо виплати коштів вкладникам.

Таким чином, можливість тимчасового обмеження (блокування) уповноваженою особою Фонду коштів за рахунками фізичних осіб-вкладників передбачена лише на стадії тимчасової адміністрації банку. Фактично, такі повноваження були надані Уповноваженій особі з метою запобігання безпідставної виплати коштів особам в межах гарантованої суми саме на стадії тимчасової адміністрації банку та надання можливості здійснити належним чином перевірку відповідних банківських вкладів. З початком процедури ліквідації банку дія відповідного обмеження (блокування) за рахунками вкладників втрачає чинність, а тому з цього моменту Уповноважена особа на підставі проведеної під час дії тимчасової адміністрації перевірки зобов'язана або включити відповідні рахунки до переліку рахунків вкладників, які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду, або надати відповідним особам повідомлення про нікчемність правочину та вжити дій щодо застосування наслідків нікчемності правочину.

Разом з тим, рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №46 від 2 березня 2015 року «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Банк Камбіо» розпочато процедуру ліквідації вказаного банку. Тобто, з цього моменту обмеження на рахунку, зокрема позивача, в силу приписів зазначених Методичних рекомендацій були зняті, і Уповноважена особа повинна була визначитись із віднесенням рахунку позивача до відповідної категорії із наведенням обґрунтування такого рішення.

В той же час, станом на дату надання відповіді рахунок позивача є заблокованим з огляду на реєстрацію кримінальних проваджень за фактом вчинення службовими особами ПАТ «Банк Камбіо» злочину, передбаченого частиною другою статті 364 КК України.

Доказів віднесення позивача до будь-якого з переліків, визначених відповідно до вищенаведених правових норм, зі спливом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку відповідачами ні до суду першої, ні до суду апеляційної інстанції надано не було, як і не було надано доказів виявлення нікчемного правочину відповідно до приписів статті 38 Закону № 4452-VI та повідомлення про вказані обставини позивача.

Разом з тим, з огляду на особливу правову природу діяльності відповідача, Уповноважена особа зобов'язана була віднести позивача, як вкладника ПАТ «Банк Камбіо», до одного із визначених законом переліків вкладників, а у разі якщо вважала, що відповідний правочин є нікчемним, обов'язково зазначити конкретний пункт частини третьої статті 38 Закону № 4452-VI, якою визначено вичерпний перелік підстав нікчемності правочинів.

Суд касаційної інстанції зазначає, що Фонд або його уповноважена особа, за загальним правилом, не може посилатися на неправомірні або оспорювані дії працівників банку під час оформлення договірних відносин з клієнтами та виконання такими працівниками умов цих договорів для обґрунтування наявності підстав для застосування положень частини третьої статті 38 Закону 4452-VI. Такі неправомірні або оспорювані дії повинні доводитися в порядку, зокрема, кримінального провадження, рішення в якому відповідно до статті 78 КАС України є обов'язковими для адміністративних судів.

Разом з тим, жодних вироків, якими б було встановлено наявність протиправних дій з боку позивача чи працівників банку під час укладення договору банківського вкладу ні до суду першої, ні до суду апеляційної інстанції відповідачем надано не було.

Суд касаційної інстанції зауважує, що у випадку встановлення відповідним судовим рішенням у межах кримінального провадження обставин, які свідчать про нікчемність укладеного особою з банком правочину, Уповноважена особа не позбавлена права у відповідності до положень чинного законодавства подати до Фонду додаткову інформацію про зменшення кількості вкладників, а також застосувати наслідки нікчемності такого правочину.

З приводу посилань відповідача на те, що кошти на рахунок позивача надійшли внаслідок так званого «дроблення», а саме від ОСОБА_5, то колегія суддів касаційного суду зауважує, що приймаючи рішення про тимчасове блокування рахунку позивача, відповідач не посилався на вказані обставини, а тому такі доводи у відповідності до положень частини 2 статті 77 КАС України не беруться судом до уваги.

За наведених вище обставин, правильним є висновок суду першої інстанції, що позивач є вкладником у розумінні приписів статті 2 Закону №4452-VI, оскільки вклад розміщено на рахунку в ПАТ «Банк Камбіо» до запровадження тимчасової адміністрації та навіть до визнання банку проблемним, а тому ОСОБА_2 підпадає під дію гарантій щодо відшкодування коштів за вкладом на підставі статті 26 Закону №4452-VI.

Відповідно до статті 352 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції відповідає нормам матеріального права, прийнята з дотриманням норм процесуального права, але помилково була скасована апеляційним судом, у зв'язку з чим касаційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду апеляційної інстанції - скасуванню, із залишенням в силі постанови суду першої інстанції.

Керуючись статтями 344, 349, 352, 355, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд, -

п о с т а н о в и в :

Касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_4 задовольнити.

Постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 24 травня 2016 року - скасувати.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 13 січня 2016 року - залишити в силі.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

...........................

...........................

...........................

Л.Л. Мороз

М.М. Гімон

А.Ю. Бучик ,

Судді Верховного Суду