Справа № 671/1230/18
Суддя: Ніколова С. В.
Дата ухвалення: 2018-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №: 671/1230/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2018 року м. Волочиськ

Волочиський районний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді Ніколової С.В.

з участю секретаря судового засідання Хрупайло Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Волочиську справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління патрульної поліції в Вінницькій області Департаменту патрульної поліції про визнання дій неправомірними та скасування постанови про адміністративне правопорушення,

встановив :

ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним позовом, в якому вказав, що 29.06.2018 року він вирушив з с. Соколівка Жашківського району Черкаської області до с. Ружичанка Хмельницького району Хмельницької області, керуючи транспортним засобом DAF 95 (реєстраційний номер НОМЕР_1) з причепом TAD ПНР-15 (реєстраційний номер НОМЕР_2). 30.06.2018, приблизно о 01 год. 15 хв. на автомобільній дорозі М-12 Стрий-Знам'янка його зупинив інспектор роти № 2 батальйону управління патрульної поліції в Вінницькій області ОСОБА_2 і звинуватив у тому, що він, ОСОБА_1, нібито, віз вантаж, габарити якого перевищують нормативно встановлені, без відповідних дозвільних документів. Як наслідок, відносно нього, позивача, було винесено постанову, якою накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 510 грн. Після цього, інспектор дозволив та не перешкоджав йому рухатися далі за маршрутом та повідомив, що протягом всього маршруту його вже ніхто не притягне до відповідальності за це адміністративне правопорушення. Однак, на автомобільній дорозі М-12 на 386 км о 01 год. 44 хв. його вдруге зупинив інспектор роти № 2 батальйону № 1 УПП в Вінницькій області ДПП ОСОБА_3 та звинуватив в тому, що він, нібито, віз вантаж, габарити якого перевищують нормативно встановлені, без відповідних дозвільних документів, та виніс постанову про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 510 грн. Даний інспектор дозволив та не перешкоджав йому рухатися далі за маршрутом та повідомив, що протягом всього маршруту його вже ніхто не притягне до відповідальності за це адміністративне правопорушення.

Зазначає, що у нього був дозвіл № 87 НГ на участь у дорожньому русі транспортного засобу, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативи, згідно з визначеним у дозволі маршрутом, однак у зв'язку з службовою необхідністю йому довелося змінити маршрут на ділянку дороги, що не входила в дозволений маршрут. Під час перевезення вантажу його двічі притягали до відповідальності і він вважає, що працівник поліції неправомірно повторно притягнув його до відповідальності за одне й теж правопорушення (порушення п. 22.5 Правил дорожнього руху), і при цьому не затримав транспортний засіб, не склав відповідний акт огляду і затримання. Тому, просив визнати дії інспектора роти № 2 батальйону № 1 УПП в Вінницькій області ДПП ОСОБА_3 незаконними та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення від 30.06.2018 року серії ЕАА № 463197, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

В судове засідання позивач не з'явився, в позовній заяві просить розгляд справи проводити у його відсутності.

Представник відповідача ОСОБА_4 патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції в судове засідання не з'явився, від представника відповідача надійшов відзив, в якому просить відмовити у задоволенні позову.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню з наступних підстав.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Відповідно до частини другої цієї ж статті в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 62 Конституції України визначено, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Судом встановлено, 30 червня 2018 року інспектором роти № 2 батальйону № 1 УПП в Вінницькій області ДПП ОСОБА_3 складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАА № 463197 від 30.06.2018 року (а.с. 15). Згідно змісту даної постанови, позивача притягнуто до відповідальності за те, що він 30.06.2018 року 01 год. 44 хв. на автомобільній дорозі М-12 387 км, керуючи транспортним засобом DAF 95 (реєстраційний номер НОМЕР_1) з причепом TAD ПНР-15 (реєстраційний номер НОМЕР_2), на платформі якого перевозив вантаж, який виступав за габаритні фари більше ніж на 2 м, чим порушив вимоги п. 22.5 ПДР.

Вказаною постановою на ОСОБА_1 накладено стягнення за ст. 132-1 КУпАП у виді штрафу в сумі 510 гривень.

При вирішенні даної справи, суд приймає до уваги, що загальні вимоги до водіїв транспортних засобів визначені Правилами дорожнього руху (далі - ПДР), які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 "Про Правила дорожнього руху", а спеціальні правила, за якими здійснюється рух великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами - Правилами проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами (далі - Правила), які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 №30 "Про проїзд великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами".

Пунктом 22.5 ПДР вказано, що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 38 т (на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - до 40 т; для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м. Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

Пунктом 4 Правил вказано, що рух великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі виданого перевізникові дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Статтею 132-1 КУпАП зазначено, що порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами -тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, відповідальних за технічний стан, обладнання, експлуатацію транспортних засобів, уповноважених з питань безпеки перевезення небезпечних вантажів, громадян - суб'єктів господарської діяльності - у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З дослідженого в судовому засіданні дозволу № 87 НГ від 07.06.2018 року (а.с.19) вбачається, що він дозволяє рух транспортного засобу DAF 95 (реєстраційний номер НОМЕР_1) з причепом TAD ПНР (реєстраційний номер НОМЕР_2) з вантажем технікою. При цьому, у вказаному дозволі зазначено маршрут, по якому можна здійснювати рух та зазначені наступні параметри транспортного засобу: довжина 22,00 м, ширина 3,49 м, висота 4,49 м, загальна вага автопоїзду з вантажем 45,40 т, навантаження на найбільш навантажену вісь 11 т.

Згідно з разовою заявкою №12 від 28.06.2018 року та товарно-транспортною накладною №12 від 29.06.2018 (а.с.20,21), позивач перевозив комбайн довжиною 10,2 м, шириною 3,47 м, висотою 4,0 м., жатку довжиною 7 м, шириною 2,4 м, висотою 2,3 м.

За приписами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Положеннями ст. 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При винесені постанови в справі про адміністративне правопорушення інспектором належним чином не були з'ясовані ці обставини.

Вказані у постанові обставини порушення правил дорожнього руху не можуть бути взяті до уваги, оскільки достатніх та належних доказів вини позивача у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 132-1 КУпАП, посадова особа в постанові про адміністративне правопорушення не зазначила.

Матеріали справи не містять належних і допустимих доказів, які б підтверджували проведення вимірювання транспортного засобу позивача.

Відповідно до п. 3 Порядку № 879 габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.

Габаритно-ваговий контроль, крім документального, здійснюється виключно в пунктах габаритно-вагового контролю посадовими особами та/або працівниками відповідних органів (п. 6 Порядку № 879).

Положеннями п. 18 цього Порядку визначено, що за результатами точного габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка результатів здійснення контролю із зазначенням часу і місця.

Відповідно до п. 22 Порядку № 879 у разі виявлення на стаціонарних або пересувних чи автоматичних зважувальних пунктах порушення правил проїзду великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів такий транспортний засіб тимчасово затримується згідно із статтею 265-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно з ч. 1 ст. 265-2 КУпАП, у разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено порушення, передбачені, зокрема, статтею 132-1 Кодексу, працівник уповноваженого підрозділу, що забезпечує безпеку дорожнього руху, тимчасово затримує транспортний засіб шляхом блокування або доставляє його для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку, що дозволяється виключно у випадку, якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво перешкоджає дорожньому руху (якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво перешкоджає дорожньому руху), в тому числі за допомогою спеціального автомобіля - евакуатора. Про тимчасове затримання робиться відповідний запис у протоколі про адміністративне правопорушення.

Порядок тимчасового затримання та зберігання транспортних засобів на спеціальних майданчиках та стоянках визначається Кабінетом Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України від 17 рудня 2008 року № 1102 затверджено Порядок тимчасового затримання та зберігання транспортних засобів на спеціальних майданчиках і стоянках. Цей Порядок визначає процедуру тимчасового затримання, зберігання транспортних засобів на спеціальних майданчиках і стоянках та їх повернення.

Відповідно до п. 1 Порядку тимчасове затримання транспортного засобу поліцейським проводиться у випадках, передбачених статтею 265-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, зокрема у разі, коли неможливо усунути причину затримання на місці виявлення адміністративного правопорушення, і передбачає примусове припинення використання такого транспортного засобу шляхом його блокування за допомогою технічних пристроїв або доставлення на спеціальний майданчик чи стоянку, якщо транспортний засіб створює значні перешкоди дорожньому руху.

Згідно з п. 4 зазначеного Порядку для доставлення транспортного засобу на спеціальний майданчик чи стоянку поліцейський викликає евакуатор через чергового відповідного територіального органу Національної поліції. У разі коли водій, що вчинив правопорушення, присутній під час тимчасового затримання транспортного засобу і порушення неможливо усунути на місці в максимально короткий строк, поліцейський оформляє протокол про адміністративне правопорушення. У протоколі робиться відповідний запис про тимчасове затримання транспортного засобу із зазначенням інформації про складення акта огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, що долучається до протоколу, а у випадках, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення, виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складення протоколу.

Якщо правопорушення може бути усунуте водієм у максимально короткий строк, поліцейський не проводить тимчасове затримання транспортного засобу і оформляє протокол про адміністративне правопорушення, а у випадках, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення, виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складення протоколу. При цьому акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, якщо його вже складено, долучається до рапорту поліцейського про факт появи водія на місці правопорушення в момент виконання робіт із завантаження транспортного засобу.

З системного аналізу вищевикладених норм права вбачається, що у разі неможливості усунути причину затримання на місці виявлення адміністративного правопорушення, поліцейський проводить тимчасове затримання транспортного засобу, складає акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу і виносить постанову про притягнення особи до адміністративної відповідальності, тобто подальший рух таких транспортних засобів категорично заборонено.

В порушення вимог п. 18 Порядку № 879 відповідачем не складено довідки за результатами здійснення габаритно-вагового контролю із зазначенням часу і місця.

Судом також встановлено, що до складення оскаржуваної постанови цього ж дня 30.06.2018 року на цій же дорозі М-12 позивача о 01 год. 15 хв. було притягнуто до адміністративної відповідальності за аналогічне правопорушення (постанова серії ВР №172502 від 30.06.2018 року). Однак, позивач продовжив перевезення вантажу, але без тимчасового затримання транспортного засобу.

Відповідач не надав суду докази того, що позивача було попереджено про подальшу заборону руху.

Транспортний засіб позивача не був затриманий та після прийняття зазначених вище постанов про притягнення його до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 продовжував рух, що призвело до повторного притягнення його до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що вчинене позивачем правопорушення є триваючим, а тому позивача, всупереч положенням ч. 1 ст. 61 Конституції України, двічі притягнуто до юридичної відповідальності одного виду за одне і те саме правопорушення, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

При цьому суд приймає до уваги те, що відповідач не спростував пояснень та заперечень позивача щодо правомірності рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху.

Судом не встановлено правових підстав для визнання незаконними дій інспектора патрульної поліції щодо складення ним оскаржуваної позивачем постанови про адміністративне правопорушення, оскільки належним способом захисту порушеного права позивача в спірних правовідносинах є скасування постанови. А тому, в позов в цій частині задоволенню не підлягає.

Керуючись, ст.ст. 7, 9, 132-1, 251, 265-2, 278-280, 293 КУпАП, ст.ст. 2, 6, 19, 20, 77, 286 КАС України, суд, -

вирішив :

Позов задовольнити частково.

Постанову інспектора роти №2 батальйону №1 управління патрульної поліції в Вінницькій області департаменту патрульної поліції рядового поліції ОСОБА_3 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 30 червня 2018 року серії ЕАА №463197, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.132-1 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 510 грн. скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

В решті позову про визнання дій інспектора роти №2 батальйону №1 управління патрульної поліції в Вінницькій області департаменту патрульної поліції рядового поліції ОСОБА_3 незаконними відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3, адреса проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2. Відповідач: ОСОБА_4 патрульної поліції в Вінницькій області Департаменту патрульної поліції, місцезнаходження: м. Вінниця, вул. Ботанічна, 24, код юридичної особи 40108672.

Повне рішення складено 29.12.2018 року.

Суддя: