Справа № 120/4935/18-а
Суддя: Совгира Д. І.
Дата ухвалення: 2019-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/4935/18-а

Головуючий у 1-й інстанції: Мультян Марина Бондівна

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

25 квітня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Совгири Д. І.

суддів: Матохнюка Д.Б. Курка О. П.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Іллінецького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 08 лютого 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Іллінецького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області про визнання відмови протиправною та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до Іллінецького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області про визнання відмови протиправною та зобов'язання вчинити дії.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 08 лютого 2019 року адміністративний позов задоволено частково.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.

Виходячи з приписів п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 311 КАС України, вищезазначена апеляційна скарга розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 звернувся до відповідача з заявою про призначення пільгової пенсії у відповідності п. "з" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Іллінецьким об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Вінницької області відповідно до протоколу про відмову в призначенні пенсії зараховано в пільговий стаж періоди роботи з 01 жовтня 2003 року по 16 січня 2006 року, що дають право на право на пільгове пенсійне забезпечення, однак відмовлено в підтвердженні періодів роботи з 11 грудня 1987 року по 15 вересня 1989 року. Вказано, що загальний трудовий стаж роботи ОСОБА_2 становить 31 рік 7 місяців 6 днів, пільговий стаж за Списком № 2 становить 2 роки 2 місяці 25 днів, тому в призначенні пенсії відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" відмовлено.

Листом № 888/09-44/03-2 від 14 червня 2018 року відповідач повідомив, що в призначенні пенсії по віку на пільгових умовах відповідно до ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" відмовлено, в звязку з відсутністю необхідного пільгового стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Не погоджуючись з вказаним рішенням позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.

Розглядаючи даний позов суд першої інстанції дійшов висновку про те, що Іллінецьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Вінницької області протиправно та незаконно відмовило позивачу у зарахування пільгового стажу для призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення". Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Згідно з п. "з" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 року № 1788-XII на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, зокрема, водії міського пасажирського транспорту (автобусів, тролейбусів, трамваїв) і великовагових автомобілів, зайнятих у технологічному процесі важких і шкідливих виробництв, після досягнення 55 років і при стажі роботи: для чоловіків - не менше 30 років, у тому числі на зазначеній роботі не менше 12 років 6 місяців; для жінок - не менше 25 років, у тому числі на зазначеній роботі не менше 10 років.

Приписами ч.1 ст. 114 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування №1058-IV від 09.07.2003 року передбачено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 114 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування на пільгових умовах пенсія за віком призначається, зокрема, водіям міського пасажирського транспорту (автобусів, тролейбусів, трамваїв) і великовагових автомобілів, зайнятим у технологічному процесі важких і шкідливих виробництв, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу: для чоловіків - не менше 30 років, у тому числі на зазначеній роботі не менше 12 років 6 місяців; для жінок - не менше 25 років, у тому числі на зазначеній роботі не менше 10 років.

Порядок пенсійного забезпечення осіб, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених законодавством, що діяло раніше, визначається статтею 100 цього Закону.

Приписами ст. 100 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування передбачено, що особам, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, пенсії за віком призначаються на таких умовах: а) особам, які мають на день введення в дію цього Закону повний стаж на зазначених роботах, що давав право на пенсію на пільгових умовах, пенсії в розмірах, передбачених цим Законом, призначаються відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством; б) особам, які не мають повного стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, вік, необхідний для призначення пенсії відповідно до статті 12, знижується пропорційно наявному стажу в порядку, передбаченому статтями 13-14 цього Закону, виходячи з вимог цього стажу, встановлених раніше діючим законодавством.

Як випливає із матеріалів справи відповідно до відомостей з трудової книжки БТ-І № 7813152 ОСОБА_2 в період з:

11.12.1987 року по 09.03.1988 прийнятий на посаду транспортувальник 2-го розряду;

- 10.03.1988 року по 15.09.1989 року переведений на посаду водія автомобіля КРАЗ на підставі наказу Володарського РайДУ №12/п від 10.03.1988 року;

- 16.09.1989 року по 18.12.1992 року прийнятий по переводу до ОСОБА_3 філіалу по карєрному добуванню щебеню "Руде село" на посаду водія автомобіля КРАЗ-256;

- 20.05.1995 року по 20.04.2001 року прийнятий на роботу по контракту до виробничого кооперативу "Граніт" на підставі розпорядження №16к від 20.05.1995 року на посаду водія автомобіля Білаз;

- з 01.10.2003 року по 16.01.2006 року зараховано в пільговий стаж періоди роботи, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення;

З наведеного вбачається, що в період роботи позивача з 11.12.1987 року по 20.04.2001 року діяли списки №1 і №2, які затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 р. № 1173, постановою Кабінету Міністрів України СРСР від 26.01.1991 р. №10, та які потрібно застосовувати в даному випадку.

Згідно з пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України 18.11.2005 року № 383 (далі по тексту Порядок № 383) при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92 (приклади у додатках 1, 2).

Пунктом 8 Порядку № 383 передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до статті 100 Закону України "Про пенсійне забезпечення" застосовуються "Список № 1 производств, цехов, профессий и должностей на подземных работах, на работах с вредными условиями труда и в горячих цехах, работа в которых дает право на государственную пенсию на льготных условиях и в льготных размерах" і "Список № 2 производств, цехов, профессий и должностей, работа в которых дает право на государственную пенсию на льготных условиях и в льготных размерах" (мовою оригіналу), затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.56 N 1173.

Відповідно до розділу 1 підрозділу 1а Списку № 2 виробництв, робот, професій, посад та показників з шкідливими та тяжкими умовами праці, на роботах в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 року № 1173, на пенсію на пільгових умовах мають "шоферы грузовых машин на вывозке: угля, сланца, руды, породы и концентратов в угольных, сланцевых и рудных разрезах (мовою оригіналу).

Згідно з розділом І Списку № 2 виробництв, робот, професій, посад та показників з шкідливими та тяжкими умовами праці, на роботах в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991р. № 10, "Гірничі роботи" абз. 15 позиція 2010100а-11442, передбачено право на пільгове пенсійне забезпечення водіям автомобілів, зайнятих на транспортуванні гірської маси в технологічному процесі.

Отже, з вищенаведеного вбачається, що для призначення пільгової пенсії підлягають встановленню обставини, які спростовують або підтверджують факти, що позивач працював на великовантажному автомобілі, що позивач, працюючи на великовантажному автомобілі, був зайнятий в технологічному процесі важких і шкідливих виробництв, що така робота позивачем виконувалась впродовж не менше 12 років 6 місяців.

Приписами ст. 62 Закону України Про пенсійне забезпечення визначено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 затверджений Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).

Відповідно до пункту 1 зазначеного Порядку № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з пунктом 20 Порядку № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. В довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Пунктом 6 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 року № 442 (надалі - Порядок №422), передбачено, що атестація робочих місць передбачає визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах.

Пункт 2 Порядку № 422 визначає, що основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Пунктом 20 Порядку № 422 передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають права на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, встановлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме відповідно до протоколу про відмову в призначенні пенсії зараховано в пільговий стаж періоди роботи з 01 жовтня 2003 року по 16 січня 2006 року, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, однак відмовлено в підтвердженні періодів роботи з 11 грудня 1987 року по 15 вересня 1989 року.

Тобто, в даному випадку, являється спірний період саме з 11 грудня 1987 року по 15 вересня 1989 року щодо зарахуванню пільгового стажу періоди роботи, оскільки позивач оскаржує саме відмову у призначенні пенсії.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, в матеріалах справи міститься довідка №16 від 15 лютого 2018 року про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, в якій зазначено, що ОСОБА_2 працював повний робочий день в філії "Вінницький спецкар'єр " за професію, посадою транспортувальник 3-го розряду (а.с.17).

Також в матеріалах міститься архівна довідка №36-06-06 від 07 лютого 2018 року видана Володарським районним комунальним підприємством "Трудовий архів", в якій зазначено, що згідно наказів по Володарському районному ДУ ОСОБА_2 дійсно працював в філії "Володарське районне дорожне управління" з 11 грудня 1987 року по 15 вересня 1989 року (наказ №44-к від 11.12.1987 року зарахований на посаду транспортувальник 2-го розряду в кар'єрі) (а.с.21).

Отже, з наявних в матеріалах справи доказів, вбачається, що ОСОБА_2 працював на посаді транспортувальника в кар'єрі, однак зазначені докази не свідчать про те, що позивач, як водій великовантажного автомобіля, був зайнятий в технологічному процесі важких і шкідливих виробництв. Більше того, колегія суддів апеляційної інстанції звертає увагу на те, що вказана посада транспортувальника в кар'єрі - відсутня у списку професій Списку № 2 виробництв, робот, професій, посад та показників з шкідливими та тяжкими умовами праці, на роботах в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991р. № 10.

Крім того, в трудовій книжці позивача міститься записи періодів роботи з 11.12.1987 року по 15.09.1989 року відповідно до яких позивач працював на посаді транспортувальника 2-го і 3-го розряду в кар'єрі, проте вказаний запис не може бути підставою для віднесення зазначеного періоду роботи до стажу, який дає право на призначення пільгової пенсії на підставі п. з ст..13 Закону України Про пенсійне забезпечення, оскільки не свідчить про те, що позивач, як водій великовантажного автомобіля, був задіяний в технологічному процесі важких і шкідливих робіт. У вказаному записі зазначено лише про те, що позивач, працював на посаді транспортувальника 2-го і 3-го розряду в кар'єрі. В той же час, з огляду на положення п. з ст. 13 Закону України Про пенсійне забезпечення, лише виконання роботи в технологічних процесах важких і шкідливих виробництв, дає право на віднесення такого стажу до пільгового стажу для призначення пенсії на підставі п. з ст. 13 Закону України Про пенсійне забезпечення.

Отже, наявність права на призначення пільгової пенсії відповідно до п. з ст. 13 Закону України Про пенсійне забезпечення під час роботи в періоди ОСОБА_2 з 11.12.1987 року по 15.09.1989 року на посаді транспортувальника 2-го і 3-го розряду в кар'єрі, не підтверджена належними та допустимими доказами в розумінні КАС України.

Крім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що позивач у своєму позові просить суд визнати протиправною відповідь Іллінецького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області №888/09-44/03-2 від 14.06.2018 року про відмову у призначенні пільгової пенсії позивачу відповідно до п. з ст.13 Закону України Про пенсійне забезпечення.

Відповідно п. 19 ч. 1 ст. 4 КАС України індивідуальний акт - акт (рішення) субєкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк;

А тому, враховуючи вищезазначене колегія суддів апеляційної приходить до висновку, що вказаний лист - відповідь Іллінецького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області №888/09-44/03-2 від 14.06.2018 року не являється рішенням суб'єкта владних повноважень в розуміння ст. 4 КАС України, натомість відповідно до матеріалів справи відповідачем було відмовлено у призначені пільгової пенсії ОСОБА_2 відповідно до п. з ст.13 Закону України Про пенсійне забезпечення протоколом про відмову в призначені пенсії (особовий рахунок №134997).

Враховуючи вищезазначені норми чинного законодавства, а також дослідження усіх доказів в сукупності, які містяться в матеріалах адміністративної справи колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку що рішення Іллінецького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області, яке оформлене протоколом про відмову в призначені пенсії (особовий рахунок №134997) ОСОБА_2, а саме в підтвердженні періодів роботи з 11 грудня 1987 року по 15 вересня 1989 року прийнято на підставі та відповідно до вимог чинного законодавства України.

Відповідно до вимог ч. 1 та 2 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю та ухвалення нового рішення є, зокрема, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається, крім іншого, неправильне тлумачення закону.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при вирішенні справи порушені норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, тому, керуючись статтею 315 КАС України, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови, якою у задоволені позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Іллінецького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області задовольнити повністю.

Рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 08 лютого 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Іллінецького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області про визнання відмови протиправною та зобов'язання вчинити дії скасувати.

Прийняти нову постанову, якою у задоволені позову відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_4 ОСОБА_5