Справа № 826/7295/18
Суддя: Васильченко І.П.
Дата ухвалення: 2019-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

24 квітня 2019 року № 826/7295/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Васильченко І.П. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовомОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України в м. Києві
прозобов'язання вчинити дії,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Центрального об'єднаного Управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання зобов'язання відповідача здійснити виплату пенсії позивачу, відповідно до рішення Подільського районного суду м. Києва від 14.07.2010 р. по справі № 2-3500/10.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.05.2018 року відмовлено у відкритті провадження.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 12.07.2018 року ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.05.2018 року скасовано, справу № 826/7295/18 направлено на новий розгляд до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Ухвалами Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.08.2018 року справу прийнято до провадження суддею Васильченко І.П. та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін; здійснено заміну відповідача - Центрального об'єднаного Управління Пенсійного фонду України в м. Києві на його правонаступника - Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

Позовні вимоги мотивовані бездіяльністю відповідача щодо не виконання рішення Подільського районного суду м. Києва від 14.07.2010 р. по справі № 2-3500/10 в частині не проведення перерахунку та виплати позивачу пенсії в розмірах не менше 8 прожиткових мінімумів та 75% прожиткових мінімумів для осіб, що втратили працездатність за період з 24.02.2010 р.

Відповідач письмового відзиву на позов не надав.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 14.07.2010 р. по справі № 2-3500/10 за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Подільському районі м. Києва про перерахунок пенсії, визнано дії Управління пенсійного фонду України в Подільському районі м. Києва щодо відмови ОСОБА_1 в перерахунку раніше призначеної основної та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, як особі, котра постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, неправомірними; Зобов'язано Управління пенсійного фонду України у Подільському районі м.Києва зробити перерахунок та виплатити ОСОБА_1, як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії, інваліду 2 групи, державну пенсію в розмірі, передбаченому ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що складає щомісяця не менше 8 прожиткових мінімумів для осіб, що втратили працездатність за період з 24.02.10 р.; Зобов'язано Управління пенсійного фонду України у Подільському районі м.Києва зробити перерахунок та виплатити ОСОБА_1, як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії, інваліду 2 групи, додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю в розмірі, передбаченому ст.50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що складає щомісяця 75% прожиткових мінімумів для осіб, що втратили працездатність за період з 24.02.10р.; Зобов'язано Управління пенсійного фонду України у Подільському районі м.Києва у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність підвищувати ОСОБА_1 розмір пенсії та додаткової пенсії, визначений відповідно до ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Як зазначено позивачем, на момент звернення до суду, розмір пенсії ОСОБА_1 складає 3 700,00 грн.

Вважаючи протиправне невиконання вищезазначеного рішення від 14.07.2010 р. позивач звернуся до Пенсійного органу із відповідною заявою.

Листом від 02.03.2018 р. № 12093/16 відповідачем повідомлено про повне виконання рішення суду від 14.07.2010 р. та виплату заборгованості по вказаному рішенні в січні 2011 року.

Вважаючи дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав та законних інтересів.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Відповідно до ст. 49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Відповідно до ч. 4 ст. 54 зазначеного Закону, в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими: по I групі інвалідності - 10 мінімальних пенсій за віком; по II групі інвалідності - 8 мінімальних пенсій за віком; по III групі інвалідності - 6 мінімальних пенсій за віком;

дітям-інвалідам - 3 мінімальних пенсій за віком.

Згідно ст. 50 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірах: інвалідам I групи - 100 процентів мінімальної пенсії за віком; інвалідам II групи - 75 процентів мінімальної пенсії за віком; інвалідам III групи, дітям-інвалідам, а також хворим внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу - 50 процентів мінімальної пенсії за віком.

Судом встановлено, що Законом України від 28.12.2007 року № 107-VІ «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких інших законодавчих актів України», було внесено зміни до статті 50 та ст. 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», згідно з якими: особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірах: інвалідам I групи - 30 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; інвалідам II групи - 20 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; інвалідам III групи, дітям-інвалідам, а також хворим внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу - 15 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; У всіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими: для учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році: по I групі інвалідності - 220 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; по II групі інвалідності - 200 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; по III групі інвалідності - 180 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Рішенням Конституційного суду України № 10-рп/2008 від 22.05.2008 року зазначені зміни, внесені до Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» згідно із Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких інших законодавчих актів України», зокрема, нова редакція статті 50 та статті 54, було визнано такими, що не відповідають Конституції України. І відповідно норми статті 51 Закону «Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» поновили свою дію в попередній редакції з 22.05.2008 року.

У зв'язку із зазначеним, суд, рішенням від 14.07.2010 р. по справі № 2-3500/10 зобов'язав УПФУ провести перерахунок та виплату пенсії позивачу.

Однак, 19.06.2011 р. набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011рік» від 14.06.2011 р. № 3491-VI, яким встановлено, що норми і положення статей 39, 50, 51, 52, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку, та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік.

На виконання вимог Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» 06.07.2011 р. прийнято постанову Кабінету Міністрів України № 745 «Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України», яка набрала чинності з 23.07.2011 р.

Законами України «Про Державний бюджет України на 2012 рік» та «Про Державний бюджет України, на 2013рік » установлено, що 2012 та 2013 роках норми і положення, зокрема, статей 50,54,67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України на 2012, 2013 роки.

Кошти на виплату вказаних соціальних виплат враховані в Державному бюджеті України у розмірах, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 р. № 1210 «Про підвищення рівня, соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Рішенням Конституційного Суду України від 25.01.2012 р. № 3-рп/2012 у справі № 1-11/2012 за конституційним поданням правлінйя Пенсійного фонду України встановлено, що загальносуспільні потреби у сфері соціального захисту забезпечуються за рахунок коштів Державного бюджету України виходячи з фінансових можливостей держави, а засобу та механізм нарахування соціальних виплат повинні відповідати принципам пропорційності та справедливості.

Повноваження Кабінету Міністрів України щодо встановлення порядку та розмірів соціальний виплат, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, закріплені Конституцією та не суперечать їй. Суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян повинні керуватися принципом законності, який передбачає застосування нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції та на виконання законів про Державний бюджет України на відповідний рік.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 р. № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі-Постанова № 1210), яка набрала чинності з 01.01.2012 р., затверджений Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Цей Порядок визначає механізм обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до статей 54 і 57 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Пенсії за бажанням осіб можуть призначатися виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу в зоні відчуження в 1986-1990р.р., у розмірі відшкодування фактичних збитків.

Відповідно до п. 12 Постанови № 1210, у разі коли розмір пенсійної виплати (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, сум індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім пенсій за особливі заслуги перед Україною) не досягає в інвалідів - учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, щодо яких встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, I групи - 285 відсотків, II групи - 255 відсотків, III групи - 225 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, виплачується щомісячна державна адресна допомога до пенсії у сумі, що не вистачає до зазначених розмірів.

У разі зміни прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, проводиться перерахунок зазначеної допомоги виходячи з розміру встановленого прожиткового мінімуму.

Відповідно до п.13 Постанови № 1210 щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» інвалідам II групи з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що належать до категорії 1, виплачується у розмірі 379,60 грн.

Відповідно до прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від03.10.2017 р. № 2148- VIІІ, яким встановлено, що з 01.10.2017 р. до встановленого розміру прожиткового мінімуму, який буде більшим за розмір, встановлений на 01.12.2017 р. та збільшений на 79 грн., при призначенні перерахунку пенсій, надбавок, підвищень, інших пенсійних виплат, встановленим законодавством, використовується розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановлений на 01.12.2017 р. Закону України «Про Державний бюджет на 2017 рік», збільшений на 79 грн.

Станом на 01.12.2017 р. прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, згідно із Законом України «Про Державний бюджет на 2017 рік», складає 1 373,00 грн.

Відтак, судом встановлено, що станом на день звернення позивача до суду з даним позовом, розмір пенсії ОСОБА_1 приведено до вимог чинного законодавства, що складає 3 702,60 грн. ((1373+79)*255%).

Як вже зазначалося рішенням суду вимоги позивача було задоволено в частині зобов'язання УПФУ здійснити перерахунок та виплату пенсії однак без вказівки до якого саме періоду.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що дійсно рішення судів де зобов'язано органи Пенсійного фонду України здійснити перерахунок та виплату пенсії без обмеження строком, виконується сторонами в межах покладених зобов'язань, а саме, виплати, призначені на виконання судового рішення продовжується до внесення змін до норм законодавства, якими керувався суд при винесені рішення або до зміни умов в пенсійному забезпечені (перехід на інший вид пенсії, тощо).

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги є необґрунтованими, недоведеними та такими, що задоволенню не підлягають.

У силу ч.ч. 1 та 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зважаючи на вищевикладене, виходячи із меж заявлених позовних вимог, суд доходить висновку про необґрунтованість доводів позивача, а тому в задоволенні позовних вимог відмовляє.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 2, 77, 139, 243-245, 263, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В

У позові ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) відмовити.

Рішення суду відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.П. Васильченко