Справа № 460/140/19
Суддя: Запотічний Ігор Ігорович
Дата ухвалення: 2019-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2019 рокуЛьвів№ 857/3283/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів :

головуючого судді: Запотічного І.І.,

суддів: Довгої О.І., Сапіги В.П.,

при секретарі судового засідання: Дроздовській Ю.А.,

з участю апелянта: ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2019 року (суддя- Щербаков В.В., ухвалену в м. Рівне) у справі № 460/140/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування пункту наказу,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування пункту 1 наказу від 11.01.2019 №9КП щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді "звільнення з військової служби за службовою невідповідності".

Також позивачем подано до суду заяву про забезпечення позову шляхом: зупинення дії пункту 1 оспорюваного наказу; заборони вчиняти будь-які дії щодо виконання пункту 1 оспорюваного наказу та дії, що є похідними від нього.

Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2019 року відмовлено в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Не погоджуючись з даною ухвалою суду її оскаржив позивач ОСОБА_1, та посилаючись на неправильне застосування судом норм процесуального права, неповне зясування обставин справи, просить скасувати ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2019 року та задовольнити заяву про забезпечення позову.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається зокрема на те, що невжиття заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Також зазначає, що оскаржуване рішення є очевидно протиправним, що є підставою для вжиття заходів забезпечення позову, передбачених статтею 151 КАС України.

В судовому засіданні апелянт надав пояснення аналогічні викладеним в апеляційній скарзі, просив скасувати оскаржувану ухвалу та задовольнити заяву про забезпечення позову.

Відповідач будучи повідомленими належним чином про час та місце розгляду справи, явки представника в судове засідання не забезпечив, що відповідно до ч.2 ст.313 КАС України не перешкоджає розгляду справи без його участі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення апелянта, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга позивача не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відмовляючи в забезпеченні позову у цій адміністративній справі, суд першої інстанції виходив з того, що забезпечуючи даний позов в такий спосіб судом буде здійснено вихід за межі підстав забезпечення позову, передбаченого КАС України, оскільки зупинення дії правового акта індивідуальної дії про звільнення з посади, суд фактично продовжить службові відносини між позивачем та роботодавцем, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.

Такий висновок суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідає нормам матеріального права та фактичним обставинам справи,є правильним, законним та обґрунтованим, виходячи з наступного.

Способи та підстави заходів забезпечення адміністративного позову регламентовані ст.150-151 КАС України.

Відповідно до ч.1, 2 ст.150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Відповідно до ст. 151 КАС України позов може бути забезпечено:1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов'язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Таким чином, застосування заходів забезпечення позову можливе лише у випадку існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або якщо захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також наявність ознак, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень. При цьому небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача має бути очевидною.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, предметом спору в даній адміністративній справі є пункт 1 наказу Міністерства оборони України від 11.01.2019 №9КП щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді "звільнення з військової служби за службовою невідповідності", тобто скасування правового акта індивідуальної дії, яким фактично відбудеться поновлення позивача на роботі (військовій службі, посаді).

Обгрунтовуючи заяву про забезпечення позову, ОСОБА_1 зазначає, що в разі задоволення позовних вимог буде суттєво утруднене поновлення на посаді.

Проте колегія суддів апеляційного суду погоджується з судом першої інстанції, що забезпечуючи такий позов шляхом зупинення дії правового акта індивідуальної дії про звільнення з посади, суд фактично продовжить службові відносини між позивачем та роботодавцем (суб'єктом владних повноважень) з відповідними наслідками - виконанням службових обов'язків, виплатою заробітної плати (грошового забезпечення) тощо, чим фактично ухвалить рішення без розгляду справи по суті, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.

З огляду вищевикладене, апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів апеляційного суду вважає, що ухвала суду першої інстанції є законною, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для скасування чи зміни ухвали суду першої інстанції відсутні.

Керуючись статтями 308, 315, 316, 321,322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2019 року у справі № 460/140/19 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_2
судді ОСОБА_3
ОСОБА_4
Повне судове рішення складено 24.04.2019р.