Справа № 1.380.2019.000447
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2019-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про повернення апеляційної скарги

23 квітня 2019 рокуЛьвів№ 857/3226/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача -ОСОБА_1
суддів -ОСОБА_2
ОСОБА_3

перевіривши апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2019 року про повернення позовної заяви у справі № 1.380.2019.000447 за адміністративним позовом Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області до Головного територіального управління юстиції у Львівській області про визнання протиправними дій, скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25 березня 2019 року апеляційну скаргу залишено без руху та надано десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для усунення виявлених недоліків.

Згідно з повідомленнями про вручення поштового відправлення із штриховими ідентифікаторами № 688, № 696 копію зазначеної ухвали скаржник отримав 05 квітня 2019 року (копія ухвали скеровувалась на дві адреси апелянта).

17 квітня 2019 року на виконання ухвали суду від 25 березня 2019 року Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області скеровано на адресу суду апеляційної інстанції клопотання про звільнення від сплати судового збору.

В обгрунтування заявленого клопотання покликається на висновок Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 січня 2018 року у справі № 2-3280/1 і вказує на те, що провадження з виконання судових рішень є завершальною і невід'ємною частиною (стадією) судового провадження по конкретній справі, в якій провадження за скаргою не відкривається, а за подання позовної заяви сплачено відповідний судовий збір. Відповідно до частини 1 статті 3 Законом України "Про судовий збір" не передбачено необхідність сплати судового збору за подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, тому за подання скарги судовий збір не сплачується. Вважає, що справляння судового збору з інших позовних заяв (заяв, скарг), що подаються до суду, не зазначених у частині 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" не передбачено, тому скаржник звільнений від сплати судового збору не лише на стадії подання скарги на дії Державної виконавчої служби, а й у разі подання ним апеляційної скарги на прийняте рішення суду.

Оцінюючи в сукупності наведені заявником обставини, суд не вбачає підстав для звільнення скаржника від сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначається Законом України "Про судовий збір".

Відповідно до частини 1 статті 1 зазначеного Закону, судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Статтями 3, 4 цього Закону визначено об'єкти справляння судового збору, його розміри та перелік позовних заяв чи інших заяв, передбачених процесуальним законодавством, за подання яких судовий збір не справляється.

Із наведеного слідує, що Законом України "Про судовий збір" не передбачено пільг щодо сплати судового збору за подання апеляційної скарги пенсійного органу на рішення суду (ухвали) щодо оскарження рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Окрім того, пунктом 1 частини 5 статті 296 КАС України визначено обов'язок особи, яка подає апеляційну скаргу, додати документ про сплату судового збору.

Таким чином, особа, яка має намір подати апеляційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії для виконання процесуального обов'язку дотримання вимог процесуального закону стосовно форми і змісту апеляційної скарги, в тому числі щодо сплати судового збору.

Це стосується і суб'єктів владних повноважень, які фінансується з Державного бюджету України.

Фінансування витрат на оплату судового збору для державних органів із державного бюджету передбачено за кодом економічної класифікації 2800 "Інші поточні платежі", розмір яких щорічно затверджується відповідним кошторисом.

Після прийняття Закону про Державний бюджет України на поточний бюджетний період до затвердження в установлений законодавством термін бюджетного розпису на поточний рік в обов'язковому порядку складається тимчасовий розпис бюджету на відповідний період. Бюджетні установи складають на цей період тимчасові індивідуальні кошториси (з довідками про зміни до них у разі їх внесення).

У пункті 45 Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ (далі Порядок), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2002 року № 228, зазначено, що під час складання на наступний рік розписів відповідних бюджетів, кошторисів, планів асигнувань загального фонду бюджету, планів надання кредитів із загального фонду бюджету та планів спеціального фонду, планів використання бюджетних коштів (крім планів використання бюджетних коштів одержувачів) і помісячних планів використання бюджетних коштів враховуються обсяги здійснених видатків і наданих кредитів з бюджету згідно з тимчасовими розписами відповідних бюджетів та тимчасовими кошторисами, тимчасовими планами використання бюджетних коштів і тимчасовими помісячними планами використання бюджетних коштів.

Разом з тим, згідно з частиною 2 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Зокрема, "право на суд" не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Гарантуючи сторонам право доступу до суду для визначення їхніх "цивільних прав та обов'язків", пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод залишає державі вільний вибір засобів, що використовуватимуться для досягнення цієї мети, але в той час, коли Договірні держави мають можливість відхилення від дотримання вимог Конвенції щодо цього, остаточне рішення з дотримання вимог Конвенції залишається за Судом ("Голдер проти Сполученого Королівства" і "Z та інші проти Сполученого Королівства").

З урахуванням наведеного та беручи до уваги, що особа, яка утримується за рахунок державного бюджету, має право в межах бюджетних асигнувань здійснити розподіл коштів з метою забезпечення сплати судового збору, суд вважає, що підстав для звільнення від сплати судового збору не має, оскільки достатніх і належних доказів неможливості сплати судового збору за подання апеляційної скарги апеляційному суду не представлено.

При цьому, колегія суддів зазначає, що ухвала Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 січня 2018 року у справі № 2-3280/1, на яку покликається апелянт прийнята в порядку цивільного судочинства у справі за зверненням сторони виконавчого провадження із скаргою на дії державного виконавця.

Така форма звернення до суду як скарга на дії державного виконавця не відноситься до об'єктів справляння судового збору, передбачених статтею 3 Закону України "Про судовий збір".

В розглядуваній справі формою звернення пенсійного органу є позовна заява про скасування постанови державного виконавця про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження ВП 57555755 від 13 грудня 2018 року, яка належить до об'єктів справляння судового збору, передбачених статтею 3 згаданого Закону.

Оцінюючи в сукупності вищенаведене, порядок оскарження дій державного виконавця в цивільному судочинсті відрізняється від оскарження таких дій в порядку адміністративного судочинства за формою звернення до суду, що є визначальним критерієм при вирішення питання щодо сплати судового збору.

Разом з тим, частиною 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" чітко встановлено розмір судового збору за подання до адміністративного суду апеляційної скарги на ухвалу суду, позивач не наділений пільгами щодо звільнення від сплати судового збору за подання позовної заяви, тому заявлене клопотання пенсійного органу про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги необгрунтоване.

Таким чином, станом на 23 квітня 2019 року апелянтом не виконані усі вимоги ухвали Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25 березня 2019 року.

Згідно з частиною другою статті 298 Кодексу адміністративного судочинства України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 296 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга повертається скаржнику, якщо останній не усунув недоліки апеляційної скарги, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

На підставі викладеного, керуючись статтями 169, 296, 298 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги, - відмовити.

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2019 року про повернення позовної заяви у справі № 1.380.2019.000447 повернути скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач ОСОБА_1
судді ОСОБА_2
ОСОБА_3