Справа № 560/907/19
Суддя: Матущак В.В.
Дата ухвалення: 2019-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/907/19
РІШЕННЯ

іменем України

25 квітня 2019 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Матущака В.В., розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_2 комісія Управління МВС України в Хмельницькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до МВС України в Хмельницькій області, в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність МВС України щодо не розгляду матеріалів та не прийняття рішення про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1;

- зобов'язати МВС України розглянути відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850 подані документи, стосовно призначення та виплати одноразової грошової допомоги у зв'язку із встановленням ОСОБА_1 ІІ групи інвалідності;

- зобов'язати МВС України прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги із встановленням ІІ групи інвалідності відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ України та відповідно до наказу УМВС України в Хмельницькій області 06.11.2015 був звільнений зі служби через скорочення штатів.

Після звільнення з ОВС ОСОБА_1 пройшов обстеження у військово-лікарській комісії УМВСУ та відповідно до свідоцтва про хворобу встановлено, що захворювання ОСОБА_1 пов'язане з проходженням служби в ОВС. При первинному огляді МСЕК 01.12.2015 позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності та відповідний ступень втрати працездатності, виплачено одноразову грошову допомогу в розмірі 206700,00 грн. Під час повторного огляду МСЕК 29.10.2018 ОСОБА_1 встановлено ІІ групу інвалідності та відповідний ступень втрати працездатності.

Позивач 30.01.2019 звернувся до ліквідаційної комісії УМВС України в Хмельницькій області з заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням II групи інвалідності.

Голова ліквідаційної комісії УМВС України в Хмельницькій області у відповідності до положень Порядку №850 надіслав, подані ОСОБА_1, документи до МВС України для прийняття відповідного рішення, проте, МВС України 05.03.2019 повернуло надіслані УМВС України в Хмельницькій області матеріали щодо призначення одноразової грошової допомоги як такі, що не відповідають вимогам законодавства, а саме пункту 4 Порядку №850.

Разом з тим, ОСОБА_2 комісія Управління МВС України в Хмельницькій області листом повідомила, що оскільки, після первинного огляду МСЕК пройшло більше 2 років, правових підстав для призначення одноразової грошової допомоги відповідно постанови Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850 "Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції" немає.

З такими діями та рішенням Міністерства внутрішніх справ України позивач не погоджується, вважає їх незаконними.

Відповідно до ухвали від 02.04.2019 Хмельницький окружний адміністративний суд відкрив провадження в даній справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) осіб та залучив до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_2 комісію Управління МВС України в Хмельницькій області.

Відповідач 16.04.2019 скористався процесуальним правом та у визначений судом строк надіслав відзив на позовну заяву в якому зазначає, що МВС України розглянуло подані ОСОБА_1 документи, однак повернуло їх без прийняття рішення, у зв'язку з їх невідповідністю вимогам пункту 4 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції №850, оскільки після первинного огляду МСЕК ОСОБА_1 пройшло більше 2 років, правових підстав для призначення одноразової грошової допомоги немає.

В зв'язку із цим просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Від представника третьої особи на адресу суду надійшли пояснення на адміністративний позов, в яких викладена аналогічна з відповідачем позиція щодо заявлених позовних вимог. Враховуючи викладене, просить повністю відмовити в задоволенні позову та просить розглядати справу в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи те, що дана справа є незначної складності, характер спірних правовідносин та предмет доказування не вимагають проведення судового засідання, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні поданого клопотання.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

Суд встановив, що в період з 23.03.1999 по 06.11.2015 ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ України та відповідно до наказу УМВС України в Хмельницькій області був звільнений зі служби на підставі підпункту "г" пункту 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 № 114, через скорочення штатів.

Після звільнення з ОВС ОСОБА_1 пройшов обстеження у військово-лікарській комісії УМВСУ, яка встановила, що захворювання позивача пов'язане з проходженням служби в ОВС відповідно до свідоцтва про хворобу №412 від 26.11.2015.

ОСОБА_1 01.12.2015 пройшов обстеження у Хмельницькій обласній МСЕК, за результатами якого ОСОБА_1 встановлено ІІІ групу інвалідності пов'язану з проходженням служби в ОВС та видано відповідні довідки серії AB №0683718 та №0017172.

Відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції №850 позивачу виплачено одноразову грошову допомогу в розмірі 206700,00 грн.

Під час повторного огляду МСЕК 29.10.2018 позивачу установлено ІІ групу інвалідності та відповідний ступень втрати працездатності.

Позивач 30.01.2019 звернувся до голови ліквідаційної комісії УМВС України в Хмельницькій області з заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням II групи інвалідності та надав пакет документів, визначених законодавством.

Голова ліквідаційної комісії УМВС України в Хмельницькій області надіслав, подані ОСОБА_1 документи до МВС України для прийняття відповідного рішення.

МВС України 05.03.2019 повернуло надіслані УМВС України в Хмельницькій області матеріали щодо призначення одноразової грошової допомоги як такі, що не відповідають вимогам законодавства, а саме пункту 4 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції №850.

Разом з тим, ОСОБА_2 комісія Управління МВС України в Хмельницькій області листом від 12.03.2019 №325/121/29/05-2019 повідомила, що оскільки, після первинного огляду МСЕК пройшло більше 2 років, правових підстав для призначення одноразової грошової допомоги відповідно Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції №850 немає.

З такими діями та рішенням МВС України позивач не погоджується, вважає їх незаконними, звернувся до суду з даним позовом для захисту порушених прав.

Надаючи правову оцінку вищевказаним правовідносинам суд враховує наступне.

Відповідно до частини 1 статті 22 Закону України "Про міліцію" від 20.12.1990 №565-ХІІ (далі - Закон №565-ХІІ) держава гарантує працівникам міліції соціальний захист.

Згідно частини 6 статті 23 Закону №565-ХІІ передбачено, що у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов'язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності І групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб. - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівникові міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров'я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

На виконання статті 23 Закону №565-ХІІ, Кабінет Міністрів України постановою від 21.10.2015 № 850 затвердив Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції (далі - Порядок №850).

Згідно підпункту 2 пункту 2 Порядку №850, днем виникнення права на отримання грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Відповідно до положень Порядку №850 працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи:

- заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв'язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов;

- довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).

До заяви додаються копії:

- довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією;

- постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв'язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання;

- акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) працівника міліції, зокрема про те, що воно не пов'язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп'яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС;

- сторінок паспорта з даними про прізвище, ім'я та по батькові і місце реєстрації;

- документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідному контролюючому органу і має відповідну відмітку у паспорті громадянина України).

Керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги.

Згідно пункту 9 Порядку №850, МВС в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

Проте, МВС України подані ОСОБА_1 матеріали взагалі не розглянуло та як наслідок відповідного рішення не прийняло, що є порушенням статті 23 Закону України "Про міліцію" та пункту 9 Порядку №850.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, з огляду на те, що МВС повернуло без розгляду матеріали щодо нарахування і виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в зв'язку із встановленням ІІ групи інвалідності позивач не має можливості реалізувати своє право на отримання такої одноразової грошової допомоги.

Крім цього, суд враховує частину 2 статті 2 КАС України, відповідно до приписів якої у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно частини 4 статті 245 КАС України, у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті (визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії), суд може зобов'язати відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб'єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Обираючи належний спосіб захисту порушеного права, необхідно зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997.

Беручи до уваги статтю 13 Конвенції, яка вказує про те, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави_(п.75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 05.04.2005 (заява №38722/02)).

У пункті 145 рішення від 15.11.1996 у справі "Чахал проти Об'єднаного Королівства" (Сhahal v. Тhе United Kingdom, (22414/93) [1996] ЕСНR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Отже, "ефективний засіб правового захисту" у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.

Враховуючи викладене, суд вважає, що з метою захисту прав позивача, необхідно зобов'язати відповідача повторно розглянути матеріали про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_3, у зв'язку із встановленням IIІ групи інвалідності та прийняти рішення відповідно до ст.23 Закону України "Про міліцію" від 20 грудня 1990 року №565-ХІІ, а також Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року №850 та прийняти рішення відповідно до вимог вказаних нормативно правових актів.

Таким чином, суд вважає, що адміністративний позов необхідно задовольнити частково, визнавши протиправною бездіяльність МВС України, щодо повернення матеріалів про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 за його заявою, як такі що за змістом не відповідають вимогам чинного законодавства України та зобов'язати повторно розглянути матеріали про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1, у зв'язку із встановленням II групи інвалідності та прийняти рішення відповідно до статті 23 Закону України "Про міліцію" від 20.12.1990 №565-ХІІ, а також Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850.

Враховуючи те, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 9 частини 9 статті 5 Закону України "Про судовий збір", судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

позов ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача -ОСОБА_2 комісія Управління МВС України в Хмельницькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України щодо не розгляду матеріалів та не прийняття рішення про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1.

Зобов'язати Міністерство внутрішніх справ України повторно розглянути матеріали про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1, у зв'язку із встановленням IІ групи інвалідності та прийняти рішення відповідно до статті 23 Закону України "Про міліцію" від 20.12.1990 №565-ХІІ, а також Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850.

В решті частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 25 квітня 2019 року

Позивач:ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 29000 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1)
Відповідач:Міністерство внутрішніх справ України (вул. Академіка Богомольця, 10, Мсп601, Центральна Частина Києва, Київ, 01601 , код ЄДРПОУ - 00032684)
Третя особа:ОСОБА_2 комісія Управління МВС України в Хмельницькій області (вул. Зарічанська, 7, м. Хмельницький, 29017 , код ЄДРПОУ - 08592336)

Головуючий суддя ОСОБА_4