Справа № 810/4047/18
Суддя: Карпушова Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2019-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 810/4047/18 Суддя (судді) першої інстанції: Виноградова О.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Карпушової О.В., суддів Губської Л.В. та Епель О.В., секретар судового засідання Харитонова Х.Б., за участі позивача ОСОБА_2, представника відповідача Мілевської Т.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Ірпінського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 02 листопада 2018 у справі № 810/4047/18 за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Ірпінського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області про визнання протиправними дії та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

06.08.2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Ірпінського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області про визнання протиправними дій щодо відмови у перерахунку пенсії із заробітної плати за період з 1 березня 1995 р. по 29 лютого 1996 р.; зобов'язання відповідача провести позивачу перерахунок пенсії із заробітної плати за період з 1 березня 1995 р. по 29 лютого 1996 р. відповідно до вимог ч. 1 ст. 27 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з дати подачі заяви про перерахунок - 31 серпня 2018 р. з урахуванням проведених виплат.

Позов обґрунтовано тим, що відповідач протиправно відмовив у перерахунку пенсії з урахуванням середньомісячного фактичного заробітку за будь-які 12 місяців підряд роботи на територіях радіоактивного забруднення, оскільки позивачу пенсія була призначена у 2002 р. саме на підставі заробітної плати за 12 місяців роботи у зоні, а отже, перераховуватись вона має виключно за матеріалами пенсійної справи. Вважає, що розмір її пенсії було занижено майже вдвічі. При цьому довідку про заробітну плату за період роботи в зоні посиленого радіоекологічного контролю за 1995-1996 р.р. також було надано при призначенні пенсії у 2004 році.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 02 листопада 2018 позовні вимоги задоволено: визнано протиправними дії Ірпінського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області щодо відмови ОСОБА_2 у перерахунку пенсії із заробітної плати за період з 1 березня 1995 р. по 29 лютого 1996 р. відповідно до вимог ч. 1 ст. 27 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 р. № 1058-IV; визнано протиправним та скасовано рішення Ірпінського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області від 26 лютого 2018 р. № 82; зобов'язано Ірпінське об'єднане управління Пенсійного фонду України Київської області провести ОСОБА_2 перерахунок пенсії із заробітної плати за період з 1 березня 1995 р. по 29 лютого 1996 р. відповідно до вимог ч. 1 ст. 27 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 р. № 1058-IV з дати подачі заяви про перерахунок з урахуванням проведених виплат.

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Київського окружного адміністративного суду від 02 листопада 2018 року як таке, що прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволені позовних вимог.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що управління діяло в межах покладених повноважень, на підставі та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

У судовому засіданні представник відповідача підтримала доводи апеляційної скарги, просила її задовольнити, позивач заперечувала проти її задоволення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ОСОБА_2 є особою, яка постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю (категорія 4), що підтверджується відповідним посвідченням Серії НОМЕР_1 (а.с. 10).

На обліку у Ірпінського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області перебуває з 14.02.2002 р., та їй було призначено пенсію за віком з урахуванням фактичного заробітку за період з 31.12.1992 р. по 28.02.1993 р., що підтверджується протоколом від 01.03.2002 р. (а.с. 46-47).

31.12.2003 р. позивач звернулася до відповідача із заявою про перерахунок пенсії із більшого заробітку та стажу, до якої було долучено архівну довідку про заробітну плату за 1995-1996 р. (а.с. 49-59).

02.01.2004 р. відповідачем було здійснено перерахунок пенсії на підставі вказаної довідки, що підтверджується розпорядженням № 137305 (а.с. 51-52).

13.06.2008 р. позивач подав до відповідача заяву про перерахунок пенсії з більшого заробітку та стажу, до якої долучив довідку про заробітну плату за 1992-1996 р. (а.с. 53-54).

21.06.2008 р. відповідачем було проведено перерахунок пенсії на підставі вказаної заяви та довідки, що підтверджується розпорядженням №137305 (а.с. 55-56).

Позивач знов звернулась до відповідача із заявою про перерахунок пенсії із заробітної плати за 12 місяців (1 березня 1995 р. по 28 лютого 1996 р.) відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 р. № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV), як і було призначено позивачу у 2004 р.

26.02.2018 р. відповідач листом № 82 відмовив позивачу у призначенні пенсії, посилаючись на те, що позивачу пенсія може бути призначена лише на підставі вимог ч. 2 ст. 27 Закону № 1058-IV, тобто лише загальний розмір пенсії позивача зменшиться та буде становити 1609 грн 60 коп. (а.с. 17).

Не погоджуючись з даною відмовою у перерахунку пенсії, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Вищенаведені обставини, встановлені судом першої інстанції, перевірені, знайшли своє підтвердження при апеляційному розгляді справи, і не є спірними.

Відповідно до ч.1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Закон України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058) (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Окрім того, Закон України від 28.02.1991 №796-ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - Закону №796) визначає основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення.

Частиною другою статті 27 Закону №1058 визначено, що за бажанням застрахованої особи частина розміру пенсії за віком за період страхового стажу, набутого до дня набрання чинності цим Законом, може бути визначена відповідно до раніше діючого законодавства, а частина розміру пенсії за період страхового стажу, набутого після набрання чинності цим Законом, - відповідно до цього Закону

Відповідно до ст. 57 Закону №796 встановлено, що обчислення середньомісячного заробітку провадиться відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

У разі обчислення пенсії відповідно до частини другої статті 27 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за бажанням того, хто звернувся за пенсією, середньомісячний фактичний заробіток для обчислення пенсії може визначатися за будь-які 12 місяців підряд роботи на територіях радіоактивного забруднення.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач, відмовляючи позивачу у перерахунку пенсії послався на неможливість проведення перерахунку пенсії із врахуванням заробітної плати за 1 рік (12 місяців) з 1 березня 1995 р. по 29 лютого 1996 р., оскільки це нібито призведе до значного зменшення розміру пенсії позивача.

Проте, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що посилання відповідача повністю суперечать вимогам чинного законодавства, яким врегульовані питання соціального захисту осіб, постраждалих від наслідків Чорнобильської катастрофи, та не відповідає дійсності з огляду на наступне.

Як було вже встановлено судами першої та апеляційної інстанції, що позивач є особою, яка постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю (категорія 4), що підтверджується відповідним посвідченням Серії В-П №446375.

Пенсію за віком позивачу призначено з 14 лютого 2002 р., при цьому з 1 січня 2004 р. пенсія позивача вже була перерахована з урахуванням заробітної плати за 1995-1996 р. рр.

Станом на 14 лютого 2002 р. (первинну дату призначення пенсії) редакція ст. 57 Закону № 796-XII була викладена таким чином:

«Обчислення середньомісячного заробітку провадиться відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення".

При цьому за бажанням того, хто звернувся за пенсією, середньомісячний фактичний заробіток для обчислення пенсії може братися за будь-які 12 місяців підряд роботи на територіях радіоактивного забруднення. У випадках, коли особа, яка звернулася за пенсією, пропрацювала на територіях радіоактивного забруднення менше 12 місяців, середньомісячний заробіток визначається шляхом поділу загальної суми заробітку за календарні місяці роботи на кількість цих місяців, а у випадках, коли особа пропрацювала на вказаних територіях менше місяця, пенсія може обчислюватись із заробітку за цей календарний місяць з додаванням до заробітку на основній роботі. Для осіб, які працювали у зоні відчуження менше місяця та захворіли на променеву хворобу, пенсія може обчислюватись із заробітку за фактично відпрацьований час.».

Вразовуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що позивач має право на призначення пенсії з урахуванням заробітної плати за будь-яких 12 місяців.

Так, враховуючи, що у 2002 р. позивачу було призначено пенсію згідно із Законом № 1058-IV із заробітної плати за 12 календарних місяців, як це було передбачено, так встановлено і на даний час, ст. 57 Закону № 796-XII, то, й, відповідно, позивач має право на перерахунок пенсії за матеріалами пенсійної справи згідно з вимогами ст. 43 Закону № 1058-IV.

Зокрема, названою нормою передбачено, що для перерахунку пенсій, призначених до набрання чинності цим Законом, враховується заробітна плата (дохід), з якої було раніше обчислено пенсію, за документами, наявними в пенсійній справі, або за вибором пенсіонера - заробітна плата (дохід) за період, передбачений абз. 1 ч. 1 ст. 40 цього Закону.

Відповідно до вимог ст. 22 Конституції України права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

За ст. 58 Конституції України, норми якої є нормами прямої дій, встановлено, що Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Надаючи офіційне тлумачення вищезазначених положень, Конституційний Суд України у рішенні від 9 лютого 1999 р. у справі № 1- рп/99 зазначив, що принцип, закріплений у ч. 1 ст. 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

З огляду на вищевказані норми та висновки Конституційного Суду України, колегія суддів приходить до висновку, що особі надано право обирати умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, які встановлені загальним Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» або спеціальним - Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25.09.2018 у справі № 185/3101/17 та постанові Верховного Суду України від 07.07.2015 у справі № 754/12072/14-а.

Враховуючи вищевикладене, з'ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України та судову практику, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2

Таким чином, колегія суддів зазначає, що усі наведені аргументи апелянта, є такими, що не заслуговують уваги, оскільки не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

На підставі вищезазначеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, тому відсутні підстави для його скасування.

Повне судове рішення складено 25.04.2019 р.

Керуючись статтями 308, 309, 311, 313, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Ірпінського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 02 листопада 2018 - залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 02 листопада 2018 у справі № 810/4047/18 за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Ірпінського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області про визнання протиправними дії та зобов'язання вчинити певні дії - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Колегія суддів: О.В. Карпушова

Л.В. Губська

О.В. Епель