Справа № 159/1119/19
Суддя: Рибачук Андрій Іванович
Дата ухвалення: 2019-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2019 рокуЛьвів№ 857/4220/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Рибачука А. І.,

суддів Багрія В. М., Старунського Д. М.,

за участю секретаря Болюк Н. В.,

розглянувши в судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 21 березня 2019 року у справі № 159/1119/19 (рішення ухвалене у м. Ковель судом у складі головуючого судді Лесика В. О., повний текст рішення складено 26 березня 2019 року) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 1 батальйону № 1 Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 про визнання дій протиправними та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора роти № 1 батальйону № 1 Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2, в якому просив визнати дії відповідача протиправними та скасувати постанову серії ЕАВ № 933908 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що вказана постанова та дії відповідача щодо її винесення є незаконними, оскільки інспектором поліції не взято до уваги предявлені ним міжнародні сертифікати технічного огляду на автомобіль № UA963447 (дійсний до 18 вересня 2019 року) та на причіп № UA963448 (дійсний до 19 вересня 2019 року), видані державним підприємством «Державний автотранспортний науково-дослідний і проектний інститут», які відповідно до Угоди про прийняття єдиних умов періодичних технічних оглядів колісних транспортних засобів і про взаємне визнання таких оглядів, затвердженої Указом Президента України від 28 лютого 2006 року № 159/2006 є підтвердженням того, що вказаний автомобіль пройшов технічний контроль.

Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 21 березня 2019 року у задоволенні вказаного позову відмовлено повністю.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, з посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповним зясуванням обставин справи, просить скасувати оскаржене рішення та прийняти нове, яким задовольнити його позовні вимоги.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує посиланням на обставини, викладені в позовній заяві.

Учасники справи, в судове засідання не з'явилися, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце його проведення, тому відповідно до частини четвертої статті 229 та пункту 2 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу за їхньої відсутності без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 20 лютого 2019 року серія ЕАВ № 933908, винесеною інспектором поліції ОСОБА_2, на позивача ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП).

Із змісту цієї постанови видно, що позивач 20 лютого 2019 року, о 19.04 год., на автодорозі Київ-Ковель-Ягодин, на 488 км., в с. Вишнів, керуючи вантажним автомобілем марки ДАФ, реєстраційний номер НОМЕР_1, порушив підпункт «б» пункту 31.3 Правил дорожнього руху (далі ПДР), оскільки керував транспортним засобом, що підлягає обовязковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов.

Вважаючи вказану постанову та дії відповідача щодо її винесення незаконними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що висновки інспектора про порушення позивачем ПДР підтверджені належними доказами, розгляд справи та накладення адміністративного стягнення на позивача відбулись з дотриманням усіх вимог законодавства.

Суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до підпункту «б» пункту 31.3 ПДР, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством, якщо вони не пройшли обов'язковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю).

Відповідно до частини першої статті 29 Закону України «Про дорожній рух» до участі у дорожньому русі допускаються транспортні засоби, конструкція і технічний стан яких відповідають вимогам діючих в Україні правил, нормативів і стандартів, що мають сертифікат на відповідність цим вимогам, укомплектовані у встановленому порядку, а у разі, якщо транспортний засіб згідно з цим Законом підлягає обов'язковому технічному контролю, пройшов такий контроль.

Статтею 35 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що транспортні засоби, що беруть участь у дорожньому русі та зареєстровані у підрозділах Державтоінспекції Міністерства внутрішніх справ України, підлягають обов'язковому технічному контролю відповідно до цієї статті.

Обов'язковий технічний контроль транспортного засобу передбачає перевірку технічного стану транспортного засобу, а саме: системи гальмового і рульового керування, зовнішніх світлових приладів, пневматичних шин та коліс, світлопропускання скла, газобалонного обладнання (за наявності), інших елементів у частині, що безпосередньо стосується безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього природного середовища.

Порядок проведення обов'язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів визначає Кабінет Міністрів України.

Періодичність проходження обов'язкового технічного контролю становить: для вантажних автомобілів вантажопідйомністю більше 3,5 тонни, причепів до них та таксі незалежно від строку експлуатації - щороку.

На кожний транспортний засіб, що пройшов обов'язковий технічний контроль і визнаний технічно справним, суб'єкт проведення обов'язкового технічного контролю складає протокол перевірки його технічного стану, який видається водію транспортного засобу. У протоколі зазначається строк чергового проходження обов'язкового технічного контролю транспортного засобу відповідно до періодичності проходження, встановленої частиною восьмою цієї статті.

Технічний опис та зразок протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу затверджує Кабінет Міністрів України.

На виконання вимог цієї статті Кабінет Міністрів України постановою від 30 січня 2012 року № 137 затвердив Порядок проведення обов'язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів (далі Порядок № 137).

Відповідно до пункту 18 Порядку № 137 перевірка конструкцій і технічного стану транспортних засобів проводиться згідно з Вимогами до перевірки.

У разі позитивного результату після проведення обовязкового технічного контролю транспортного засобу замовникові видається протокол перевірки технічного стану. У разі негативного результату або невідповідності даних у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу даним ідентифікації транспортного засобу складається акт невідповідності технічного стану транспортного засобу за формою згідно з додатком 4.

У протоколі перевірки технічного стану транспортного засобу виконавець зазначає дату проведення наступного обовязкового технічного контролю транспортного засобу відповідно до пункту 3 цього Порядку.

Згідно із приписами пункту 19 Порядку № 137, якщо протокол обов'язкового технічного контролю застосовується як альтернатива Міжнародному сертифікату технічного огляду (на вимогу замовника), його видають акредитовані згідно із Законом України «Про акредитацію органів з оцінки відповідності» виконавці відповідно до Угоди про прийняття єдиних умов періодичних технічних оглядів колісних транспортних засобів і про взаємне визнання таких оглядів із зазначенням у протоколі слів такого змісту: «Міжнародний технічний огляд проведено».

Аналіз вказаних норм закону дає підстави для висновку, що для всіх транспортних засобів, що беруть участь у дорожньому русі та зареєстровані у підрозділах Державтоінспекції Міністерства внутрішніх справ України обовязковим є наявність протоколу перевірки їх технічного стану. Наявність Міжнародного сертифікату технічного огляду є необхідною при виконанні міжнародних автоперевезень до країн, що є учасницями Угоди про прийняття єдиних умов періодичних технічних оглядів колісних транспортних засобів і про взаємне визнання таких оглядів, затвердженої Указом Президента України від 28 лютого 2006 року № 159/2006.

Враховуючи наведене вище, суд приходить до висновку, що інспектором поліції було правомірно винесено постанову, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 121 КУпАП у розмірі 340 грн.

Відтак, висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 є вірним.

При цьому слід зазначити, що розглядуваний адміністративний позов заявлено до інспектора роти № 1 батальйону № 1 Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2, тобто до неналежного відповідача.

Статтею 213 КУпАП визначено, що справи про адміністративні правопорушення розглядаються, зокрема, органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.

Працівники органів і підрозділів Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення від імені органів Національної поліції і у даному випадку не можуть виступати самостійними суб'єктами владних повноважень, тобто окремо від державного органу, посадовою особою якого вони є, виносячи одноособові рішення.

Тому, належним відповідачем як суб'єктом владних повноважень у адміністративній справі щодо оскарження рішень (дій чи бездіяльності) у справі про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, повинен бути відповідний орган Національної поліції.

Разом з тим, як видно з матеріалів справи, представником Управління патрульної поліції у Волинській області ОСОБА_3 під час розгляду справи судом першої інстанції подано відзив на вказану позовну заяву, в якому нею висловлено свою позицію щодо позову ОСОБА_1

Хоч вказане порушення і свідчить про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, однак таке порушення не призвело до неправильного вирішення справи та не може бути підставою для скасування оскарженого рішення.

За наведених обставин, суд вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права або порушення норм процесуального права, що відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись статтями 241, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 21 березня 2019 року у справі № 159/1119/19 - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_4
судді ОСОБА_5
ОСОБА_6
Повний текст постанови складено 25.04.2019 року