Справа № 819/3294/15
Суддя: Бучик А.Ю.
Дата ухвалення: 2019-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

23 квітня 2019 року

Київ

справа №819/3294/15

адміністративне провадження №К/9901/14649/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Бучик А.Ю.,

суддів: Гімона М.М., Мороз Л.Л.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації АТ "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 24.12.2015 у складі судді Білоус І.О. та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 31.03.2016 у складі колегії суддів Каралюса В.М., Затолочного В.С., Матковської З.М. у справі №819/3294/15 за позовом ОСОБА_3 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації АТ "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича про зобов'язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 (надалі по тексту - позивач) звернулась до суду з адміністративним позовом, в якому просив:

- визнати протиправними дії Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію AT «Дельта Банк» Кадирова В.В. (надалі по тексту - Уповноважена особа) щодо невключення позивача до Переліку вкладників AT «Дельта Банк», які мають право на відшкодування коштів за рахунок ФГВФО, а також до Реєстру вкладників AT «Дельта Банк», які мають право на відшкодування коштів за рахунок ФГВФО;

- зобов'язати Уповноважену особу включити позивача до Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, визначивши суму відшкодування: за Договором №010-19500-160115 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» у євро, укладеним між позивачем та ПАТ «Дельта Банк» 16 січня 2015 року на вкладний (депозитний) рахунок НОМЕР_1 та поточний рахунок № НОМЕР_2 на нараховані за вкладом проценти;

- зобов'язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб включити її до Реєстру вкладників для здійснення виплат гарантованої суми відшкодування: за Договором №010-19500-160115 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» у євро, укладеним між позивачем та ПАТ «Дельта Банк» 16 січня 2015 року на вкладний (депозитний) рахунок № НОМЕР_3 та поточний рахунок № НОМЕР_4 на нараховані за вкладом проценти.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2015 року, яка залишена без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 31 березня 2016 року, адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Уповноваженої особи щодо не включення ОСОБА_3 до переліку вкладників ПАТ Дельта Банк, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядку передбаченому ч. 1 ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Визнано протиправним та скасовано наказ Уповноваженої особи від 16.09.2015 № 813 в частині визнання правочину за договором банківського вкладу (депозиту) № 010-19500-160115 від 16.01.2015 укладеного між ПАТ Дельта Банк та ОСОБА_3 - нікчемним правочином.

Зобов'язано Уповноважену особи надати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про ОСОБА_3, як вкладника який має право на відшкодування коштів за вкладами у ПАТ Дельта Банк за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором банківського вкладу (депозиту) № 010-19500-160115 від 16.01.2015.

В решті позовних вимог - відмовлено.

В касаційній скарзі Уповноважена особа просить скасувати постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2015 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 31 березня 2016 року та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування касаційної скарги Уповноважена особа покликається на те, що нею було вчинено належні відповідні дії, на виконання своїх повноважень, які передбачені та відповідають вимогам Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних особі" щодо виявлення нікчемності договору банківського вкладу (депозиту), який був укладений в період заборони укладення депозитних договорів з підстав віднесення банку до проблемних постановою НБУ та є укладеним всупереч вимог чинного законодавства України що регламентує укладення депозитних договорів.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

У ході розгляду справи судами попередніх інстанцій встановлено, що 16.01.2015 між ПАТ Дельта Банк та позивачем був укладений договір банківського вкладу (депозиту) "Найкращий від Миколая" у євро № 010-19500-160115, на суму 5283,04 євро.

Як вбачається з платіжного доручення в іноземній валюті для фізичної особи, яка не здійснює підприємницької діяльності № 44411113 від 16 січня 2015 року, кошти в сумі 5283,04 були зараховані на рахунок позивача 16 січня 2015 року.

02.03.2015 Фондом гарантування вкладів фізичних осіб на своєму офіційному веб-сайті оприлюднено оголошення про те, що на підставі постанови Правління Національного банку України за № 150 Про віднесення Публічного акціонерного товариства Дельта Банк до категорії неплатоспроможних, виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.03.2015 року за № 51 Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві Дельта Банк, згідно з яким з 03.03.2015 запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в Публічному акціонерному товаристві Дельта Банк.

Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в Публічному акціонерному товаристві Дельта Банк призначено Кадирова В.В.

Рішенням виконавчої дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №71 від 08.04.2015 тимчасову адміністрацію в Публічному акціонерному товаристві Дельта Банк запроваджено строком на шість місяців з 03.03.2015 по 02.09.2015.

Рішенням виконавчої дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №147 від 03.08.2015 строк на здійснення тимчасової адміністрації в Публічному акціонерному товаристві Дельта Банк продовжено по 02.10.2015.

Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 02.10.2015 № 664 Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства Дельта Банк, виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.10.2015 № 181 Про початок процедури ліквідації Публічного акціонерного товариства Дельта Банк та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку, згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації Публічного акціонерного товариства Дельта Банк та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію Публічного акціонерного товариства Дельта Банк Кадирова В.В. з 05.10.2015 по 04.10.2017 включно.

Також судом встановлено, що Уповноваженою особою Фонду створено комісію для здійснення перевірки вкладів фізичних осіб за всіма банківськими рахунками, на яких обліковуються залишки грошових коштів вкладників.

В подальшому 23.09.2015 Уповноваженою особою Фонду направлено позивачу повідомлення про нікчемність правочину № 8821/1486, в якому зазначено про нікчемність договору банківського вкладу (депозиту) № 010-19500-160115 від 16.01.2015, згідно до пункту 7 частини 3 статтею 38 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб .

У зв'язку з не включенням до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за рахунку Фонду, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновками якого погодився і апеляційний суд, виходив з того, що Уповноваженою особою у спірних правовідносинах безпідставно не включено позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів виходить з наступного.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами встановлені, зокрема, Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (тут і далі - у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин; Закон № 4452-VI).

Частиною першою статті 3 Закону № 4452-VI визначено, що Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону № 4452-VI Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Виконання зобов'язань Фонду перед вкладниками здійснюється Фондом з дотриманням вимог щодо найменших витрат Фонду та збитків для вкладників у спосіб, визначений цим Законом, у тому числі шляхом передачі активів і зобов'язань банку приймаючому банку, продажу банку, створення перехідного банку протягом дії тимчасової адміністрації або виплати відшкодування вкладникам після ухвалення рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку.

Згідно з положеннями статті 27 Закону № 4452-VI Уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Інформація про вкладника в переліку вкладників має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства.

Протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах "Урядовий кур'єр" або "Голос України" та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави дійти до висновку про те, що держава гарантує фізичним особам, які на момент прийняття рішення Національним банком України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних, мали у такому банку вклад (від 10 грн.), відшкодування суми коштів, розміщених на цьому вкладі, включаючи нараховані відсотки, за рахунок коштів ФГВФО у межах суми, встановленої адміністративною радою Фонду, яка не може бути меншою 200000 грн. Фактична виплата гарантованої суми відшкодування здійснюється ФГВФО відповідно до затверджених виконавчою дирекцією Фонду реєстрів вкладників, сформованих на підставі переліку вкладників з визначенням суми відшкодування для кожного з них, що складаються уповноваженою особою Фонду.

Суд касаційної інстанції зауважує, що підставою для поширення на особу гарантій, передбачених Законом №4452-VI щодо відшкодування вкладу, є наявність у такої особи залишку коштів на банківському рахунку, що відкритий на її ім'я, тобто наявність вкладу та статусу вкладника у особи. При цьому положення чинного законодавства не пов'язують визначення статусу вкладника банку та виникнення у нього права на отримання гарантованої суми відшкодування вкладу із походженням на відповідному вкладному (депозитному, поточному) рахунку коштів.

Також слід вказати, що Верховний Суд раніше сформулював правовий висновок щодо застосування норм матеріального права у спорах цієї категорії у подібних правовідносинах. Зокрема, у постанові від 04 липня 2018 року (справа №826/1476/15) виснував, що перелік передбачених частиною третьою статті 38 Закону № 4452-VI підстав, за яких правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, є виключним. Положення статті 228 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) не можуть бути застосовані комісією банку чи уповноваженою особою Фонду при вирішенні питання про віднесення правочинів до нікчемних для розширення переліку підстав нікчемності, визначених у частині третій статті 38 Закону № 4452-VI.

У цьому рішенні суд зазначив також, що поняття "подрібнення вкладів", "розбивка вкладів", вжиті у судових рішеннях, не є правовими. Фактично під "подрібненням" чи "розбивкою" розуміється перерахування коштів з рахунку однієї фізичної особи на рахунок іншої.

Якщо внаслідок проведених операцій Фонду, а не банку, завдані збитки (штучно збільшена сума гарантованих державною виплат), то стаття 38 Закону 4452-VI не може бути застосована, а Фонд має звертатися до суду з вимогою про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину на підставі статті 228 ЦК. Лише за наявності рішення суду можна застосовувати до позивача будь-які наслідки недійсності нікчемного правочину за цією статтею.

Згідно з положеннями статей 37, 38 Закону № 4452-VI Фонд або його уповноважена особа наділені повноваженнями щодо виявлення факту нікчемності правочинів, тобто мають право здійснити перевірку таких правочинів стосовно їх нікчемності, прийняти відповідне рішення про виявлення факту нікчемності правочину і повідомити про це сторони правочину, а також вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності правочинів.

При цьому при виявленні нікчемних правочинів Фонд, його уповноважена особа чи банк не наділені повноваженнями визнавати правочини нікчемними. Правочин є нікчемним відповідно до закону, а не наказу банку, підписаного уповноваженою особою Фонду. Такий правочин є нікчемним з моменту укладення в силу закону (частини другої статті 215 ЦК та частини третьої статті 38 Закону № 4452-VI) незалежно від того, чи була проведена передбачена частиною другою статті 38 цього ж Закону перевірка правочинів банку і виданий згаданий наказ. Наслідки нікчемності правочину також настають для сторін у силу вимог закону. Наказ банку не є підставою для застосування таких наслідків. Такий наказ є внутрішнім розпорядчим документом банку, який підписала уповноважена особа Фонду як особа, що здійснює повноваження органу управління банку.

У постанові від 31 жовтня 2018 року у справі № 802/351/16-а Велика Палата Верховного Суду за подібних до встановлених у справі, що розглядається, обставин зазначила, що відповідно до умов договору банківського вкладу (депозиту) на відповідному банківському рахунку розміщено відповідну суму, яка обчислюється в тисячах доларів США, строком до 22 січня 2016 року, що підтверджується платіжним дорученням.

Укладення зазначеного договору й зарахування коштів на рахунок відбулись до початку віднесення АТ "Дельта Банк" до категорії неплатоспроможних та запровадження тимчасової адміністрації (02 березня 2015 року).

Отже, як зазначив цей суд, оскільки вклад розміщено на рахунку АТ "Дельта Банк" до запровадження тимчасової адміністрації, тому позивач підпадає під дію гарантій відшкодування коштів за вкладом на підставі статті 26 Закону № 4452-VI. При цьому, відповідач не навів правових підстав для не включення позивача до переліку вкладників АТ "Дельта Банк", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, відповідно до приписів Закону № 4452-VI.

Велика Палата Верховного Суду погодилася з позицією судів попередніх інстанцій, які дійшли висновку, що позивач є особою, яка набула право на гарантоване державою відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, і неподання інформації про позивача, як вкладника банку, до переліку протягом трьох днів з дня отримання рішення про відкликання банківської ліцензії дає підстави для зобов'язання уповноваженої особи Фонду подати до Фонду додаткову інформацію щодо позивача, як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом в АТ "Дельта Банк" за рахунок Фонду.

Ці висновки Верховного Суду щодо застосування норм права, ухвалені за результатами розгляду справ, фактичні обставини яких є певним чином подібними до фактичних обставин, встановлених у справі, що розглядається, - спір у справі, що розглядається, також стосується правомірності дій уповноваженої особи Фонду щодо відмови включити позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, та правомірності дій і рішень уповноваженої особи Фонду про визнання правочину нікчемним, тому колегія суддів у вимірі фактичних обставин цієї справи вважає, що суди попередніх інстанцій дійшли про наявність підстав для визнання протиправною бездіяльність Уповноваженої особи та зобов'язання її надати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про ОСОБА_3, як вкладника який має право на відшкодування коштів за вкладами у ПАТ Дельта Банк за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором банківського вкладу (депозиту) № 010-19500-160115 від 16.01.2015 .

Разом з тим, суд касаційної інстанції не погоджується з висновками судів попередніх інстанцій щодо наявності підстав для визнання протиправним та скасування наказу Уповноваженої особи від 16.09.2015 № 813 в частині визнання правочину за договором банківського вкладу (депозиту) № 010-19500-160115 від 16.01.2015 укладеного між ПАТ Дельта Банк та ОСОБА_3 - нікчемним правочином.

Згідно із частинами 1, 2, 10 статті 38 Закону № 4452-VI Фонд (уповноважена особа Фонду) зобов'язаний забезпечити збереження активів і документації банку, зокрема, протягом дії тимчасової адміністрації забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною 3 цієї статті.

За результатами перевірки, здійсненої відповідно до статті 38 Закону № 4452-VI, виявляються правочини, які є нікчемними в силу приписів (на підставі) закону. При виявленні таких правочинів Фонд, його уповноважена особа Фонду чи банк не наділені повноваженнями визнавати або встановлювати правочини нікчемними.

Правочин є нікчемним відповідно до закону, а не наказу уповноваженої особи Фонду. Такий правочин є нікчемним з моменту укладення в силу закону (частина 2 статті 215 Цивільного кодексу України та частина 3 статті 38 Закону № 4452-VI) незалежно від того, чи проведена передбачена частиною другою статті 38 цього ж Закону перевірка правочинів ПАТ "Дельта Банк" із затвердженням її результатів відповідною комісією. Наслідки нікчемності правочину також настають для сторін у силу вимог закону. Наказ уповноваженої особи Фонду не є підставою для застосування таких наслідків. Такий наказ є внутрішнім розпорядчим документом, який прийнято уповноваженою особою, що здійснює повноваження органу управління банку.

Така позиція відображена у постановах Великої Палати Верховного Суду у справах № 910/12294/16 від 11 квітня 2018 року, № 910/24198/16 від 16 травня 2018 року та № 819/353/16 від 04 липня 2018 року.

Оскільки наказ про нікчемність правочинів є внутрішнім документом банку, який приймається особою, що здійснює повноваження органу управління банку, він не створює жодних обов'язків для третіх осіб (у тому числі й вкладників банку), тому не може порушувати будь-які права таких осіб унаслідок прийняття цього наказу.

Із зазначеного можна зробити висновок, що права позивача в цій справі не можуть бути порушені внаслідок ухвалення внутрішнього документа банку, сфера застосування якого обмежується внутрішніми відносинами відповідного банку як юридичної особи.

Отже, встановлена правова природа згаданого наказу (повідомлення про нікчемність) унеможливлює здійснення судового розгляду вимог про визнання протиправним та скасування наказу Уповноваженої особи від 16.09.2015 № 813 в частині визнання правочину за договором банківського вкладу (депозиту) № 010-19500-160115 від 16.01.2015 укладеного між ПАТ Дельта Банк та ОСОБА_3 - нікчемним правочином.

Вказана правова позиція була викладена і в постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 802/8351/16-а.

Отже, постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2015 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 31 березня 2016 року в частині задоволення позовних вимог про визнання протиправними та скасування наказу Уповноваженої особи від 16.09.2015 № 813 слід скасувати, а провадження в наведеній частині закрити.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 354 КАС України суд касаційної інстанції скасовує судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і закриває провадження у справі у відповідній частині з підстав, установлених статтею 238 КАС України, а саме якщо справу не належить розглядами за правилами адміністративного судочинства.

Керуючись ст.ст. 341, 344, 349, 350, 354, 355, 356, 359 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в ПАТ "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича задовольнити частково.

Постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2015 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 31 березня 2016 року скасувати в частині вимог про визнання протиправним та скасування наказу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в ПАТ "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича від 16.09.2015 № 813 в частині визнання правочину за договором банківського вкладу (депозиту) № 010-19500-160115 від 16.01.2015 укладеного між ПАТ Дельта Банк та ОСОБА_3 - нікчемним правочином, а провадження у справі у цій частині закрити.

В решті постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2015 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 31 березня 2016 року залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

А.Ю. Бучик

М.М. Гімон

Л.Л. Мороз

Судді Верховного Суду