Справа № 280/4550/18
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2019-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

22 квітня 2019 року

м. Дніпро

справа № 280/4550/18

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Панченко О.М. (доповідач),

судді: Суховаров А.В., Чередниченко В.Є.,

перевіривши на відповідність вимогам Кодексу адміністративного судочинства України апеляційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 18 грудня 2018 року у справі № 280/4550/18

за позовом Публічного акціонерного товариства "Донбасенерго"

до Запорізького управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби, Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби

про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії, -

встановив:

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 04 березня 2019 року апеляційну скаргу скаржника залишено без руху і надано строк упродовж десяти днів з дня вручення ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги, а саме для надання до суду документа про сплату судового збору в сумі 2643,00 грн.

До суду апеляційної інстанції повернулося поштове повідомлення про отримання скаржником копії ухвали про залишення апеляційної скарги без руху 18 березня 2019 року.

26.03.2019 року до суду надійшла зава позивача про виправлення описки в ухвалі суду від 04 березня 2019 року в частині визначення ставки судового збору за подання скаржником апеляційної скарги. Заява мотивована тим, що позивачем під час звернення з позовом у цій справі було сплачено судовий збір в сумі 1762,00 грн. за позовну вимогу немайнового характеру та судовий збір за подання вимоги майнового характеру в сумі 616 700,00 грн. Отже, ставка судового збору за подання скаржником апеляційної скарги у цій справі становить 927 693,00 грн. (1762,00 грн.*350*150%).

02.04.2019 року до суду надійшло клопотання скаржника про продовження строку для усунення недоліків апеляційної скарги. В обґрунтування клопотання скаржник посилається на тривалу процедуру сплати судового збору та зупинення операцій з бюджетними коштами за всіма рахунками.

Розглянувши заяву позивача та клопотання скаржника, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 253 КАС України суд, який постановив судове рішення, може з власної ініціативи або за заявою учасника справи чи іншої заінтересованої особи виправити допущені в судовому рішенні цього суду описки, очевидні арифметичні помилки незалежно від того, набрало судове рішення законної сили чи ні. Питання про внесення виправлень суд може вирішити в порядку письмового провадження.

У постанові від 14 березня 2017 року у справі №п/800/559/16 Верховний Суд України дійшов висновку, що “вимога про визнання протиправними акта, дії чи бездіяльності як передумова для застосування інших способів захисту порушеного права (скасувати або визнати нечинним рішення чи окремі його положення, зобов’язати прийняти рішення, вчинити дії або утриматися від їх вчинення тощо) як наслідків протиправності акта, дії чи бездіяльності є однією вимогою”.

Відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 296 КАС України до апеляційної скарги додається документ про сплату судового збору.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом (ч. 2 ст. 132 КАС України).

Підпунктом 2 п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що ставка судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду, заяви про приєднання до апеляційної скарги на рішення суду, заяви про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами становить 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України "Про судовий збір" за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

У разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Отже, з урахуванням висновків Верховного Суду України, зазначених у постанові від 14 березня 2017 року у справі №п/800/559/16, позивачем було заявлено одну позовну вимогу немайнового характеру про внесення змін до інтегрованої картки платника податків, оскільки позовні вимоги в частині визнання протиправними дій Запорізького управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби є передумовою для застосування інших способів захисту порушеного права.

В ухвалі Третього апеляційного адміністративного суду від 04 березня 2019 року ставку судового збору за подання скаржником апеляційної скарги на рішення суду розраховано виходячи 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, тобто в сумі 2643,00 грн. (1762,00 грн.*1,5).

Таким чином, з урахуванням викладеного, у задоволенні заяви позивача про виправлення описки в ухвалі суду від 04 березня 2019 року слід відмовити.

Відповідно до ст. 121 КАС України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду. Про поновлення або продовження процесуального строку, відмову у поновленні або продовженні процесуального строку суд постановляє ухвалу, яка не пізніше наступного дня з дня її постановлення надсилається особі, яка звернулася із відповідною заявою.

На думку суду, держава, приймаючи певні правові норми щодо сплати судового збору, взяла на себе відповідні зобов'язання щодо його сплати при зверненні до суду суб'єктів владних повноважень.

Слід зазначити й про те, що одним із принципів адміністративного судочинства є рівність усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом.

Обов'язок сплати судового збору слугує гарантуванню принципу рівності всіх осіб у правах щодо доступу до суду. При цьому, судовий збір виконує не тільки фіскальну, а й дисциплінуючу функцію. Він є одним із способів стимулювання належного виконання учасниками відповідних правовідносин (у тому числі органами державної влади) своїх прав та обов’язків, передбачених законами України.

У пункті 74 рішення Європейського суду з прав людини "Лелас проти Хорватії" суд звертав увагу на те, що "держава, чиї органи влади не дотримувалися своїх власних внутрішніх правил та процедур, не повинна отримувати вигоду від своїх правопорушень та уникати виконання своїх обов’язків. Іншими словами, ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи, особливо якщо при цьому немає жодного іншого приватного інтересу".

У справі "Рисовський проти України" Європейський суд з прав людини "... підкреслює особливу важливість принципу "належного урядування". Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов’язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок … і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси…".

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 року у справі "Креуз проти Польщі" "право на суд" не є абсолютним, воно може обмежуватися державою різноманітними засобами, в тому числі фінансовими.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Колегія суддів також зазначає, що у постанові від 15 травня 2018 року у справі №804/2979/17 Верховний Суд дійшов висновку, що "у ситуації з пропуском строків державними органами поважними причинами пропуску строку апріорі не може виступати необхідність дотримання внутрішньої процедури виділення та погодження коштів на сплату судового збору податковим органом чи тимчасова відсутність таких коштів. Це пов’язано з тим, що держава має дотримуватись раніше згаданого принципу "належного урядування" та не може отримувати вигоду від порушення правил та обов’язків, встановлених нею ж".

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З урахуванням викладеного, скаржник не навів суду поважних підстав для продовження строку для усунення недоліків апеляційної скарги, тому клопотання скаржника задоволенню не підлягає.

Станом на 22.04.2019 року скаржник недоліки апеляційної скарги не усунув.

Відповідно до ч. 2 ст. 298 КАС України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених ст. 296 цього Кодексу, застосовуються положення ст. 169 цього Кодексу.

Пунктом 1 ч. 4 ст. 169 КАС України встановлено, що позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Приймаючи до уваги, що скаржник у наданий строк недоліки апеляційної скарги не усунув, апеляційну скаргу слід йому повернути.

Керуючись статтями 121, 169, 253, 296, 298 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ухвалив:

Відмовити Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби у задоволенні клопотання про продовження строку для усунення недоліків апеляційної скарги.

Відмовити Публічному акціонерному товариству "Донбасенерго" у задоволення заяви про виправлення описки в ухвалі Третього апеляційного адміністративного суду від 04 березня 2019 року у справі № 280/4550/18.

Апеляційну скаргу на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 18 грудня 2018 року у справі № 280/4550/18 повернути Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги в порядку та строк, що визначені статтями 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя О.М. Панченко

Суддя А.В. Суховаров

Суддя В.Є. Чередниченко