Справа № 1.380.2019.001314
Суддя: Ланкевич Андрій Зіновійович
Дата ухвалення: 2019-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №1.380.2019.001314
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2019 року

Львівський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Ланкевича А.З., розглянувши у письмовому провадженні в м.Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій, визнання протиправною відмови, зобовязання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернулася з позовною заявою, в якій просить:

- визнати протиправними дії відповідача по нарахуванню та виплаті позивачу у період з 01.01.2014 року до 02.08.2014 року державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірах, що не відповідають розмірам, встановленим ст.ст.50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (у редакції за вказаний період);

- визнати протиправною відмову відповідача провести перерахунок виплаченої позивачу у період з 01.01.2014 року до 02.08.2014 року державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю;

- зобовязати відповідача провести перерахунок виплаченої позивачу у період з 01.01.2014 року до 02.08.2014 року державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, привівши їх розмір у відповідність із розмірами, визначеними ст.ст.50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», встановивши державну пенсію в розмірі шести мінімальних пенсій за віком, а додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю, в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, беручи за основу розмір мінімальної пенсії за віком, встановлений ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», виплативши суму недоплаченої пенсії.

Посилається на те, що постановою Сихівського районного суду м.Львова від 13.12.2010 року у справі №2а-1633/10, яка набрала законної сили, було зобовязано відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу основної пенсії у розмірі 6-ти мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком відповідно до ст.ст.50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Однак у березні 2019 року позивачу стало відомо про те, що у період з 01.01.2014 року по 02.08.2014 року їй нараховувалася пенсія в значно менших розмірах. На лист позивача відповідач відмовився здійснювати перерахунок її пенсії. Вважаючи у звязку із цим свої конституційні права та гарантії на належний соціальний захист порушеними та такими, що потребують захисту, позивач звернулася до суду з даним позовом.

У встановлений судом строк від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому посилається на те, що розмір пенсії по інвалідності та додаткової пенсії позивачу обчислено виходячи з постанови Кабінету Міністрів України «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 23.11.2011 №1210. При цьому, відповідач зауважив, що Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» розділ Прикінцеві положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» доповнено пунктом, яким, зокрема, встановлено, що норми і положення ст.ст.50, 51, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України на 2014 рік. У зв'язку з викладеним, на думку відповідача, відсутні підстави для перерахунку пенсії по інвалідності та додаткової пенсії позивача. З урахуванням викладеного вважає, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими та безпідставними, відтак у задоволенні позову слід відмовити повністю.

Ухвалою судді від 26.03.3019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами 23.04.2019 року, на підставі п.2 ч.1 ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

ОСОБА_1 є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія І), а також є інвалідом ІІІ групи, що підтверджується дублікатом посвідчення №072510 від 08.11.2007 року.

Постановою Сихівського районного суду м.Львова від 13.12.2010 року у справі №2а-1633/10, яка набрала законної сили, зобовязано відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу основної пенсії у розмірі 6-ти мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком відповідно до ст.ст.50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з розміру, встановленого абз.1 ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», з 26.05.2010 року.

27.02.2019 року позивач звернулася до відповідача із заявою про перерахунок пенсії та виплату заборгованості у відповідності до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року №796-XII. Підставою звернення вказала те, що оскільки починаючи з 01.01.2014 року Закон України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» (в редакції від 16.01.2014 року) не містив жодної норми, яка б обмежувала у 2014 році пряме застосування Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року №796-XII, зокрема, ст.ст.50, 54 даного Закону, якими визначено перерахунок пенсій. Таким чином, у період з 01.01.2014 до 03.08.2014 року пенсійний орган відповідно до ст.ст.50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та судового рішення, яке набрало законної сили, було зобовязано нараховувати позивачу державну та додаткову пенсію у розмірі 6-ти мінімальних пенсій за віком та 50% мінімальної пенсії за віком відповідно.

12.03.2019 року відповідач листом (вих.№1558/928/Б-92/07.05-06) повідомив позивача про відсутність підстав для перерахунку державної і додаткової пенсій.

Зміст спірних правовідносин зводиться до наявності або відсутності правових підстав для нарахування та виплати позивачу у період з 01.01.2014 року по 02.08.2014 року основної державної пенсії по інвалідності та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, відповідно до ст.ст.50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (у редакції за вказаний період).

Вказані обставини та зміст спірних правовідносин підтверджені наявними у справі доказами.

Вирішуючи спір, суд застосовує наступні норми права.

Відповідно до ст.49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року №796-XII (далі - Закон №796-XII), пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Згідно із ст.50 Закону № 796-XII у редакції, чинній на час призначення позивачу пенсії, особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, зокрема інвалідам III групи, дітям-інвалідам, а також хворим внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу - 15 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Відповідно до ч.3 ст.54 Закону №796-XII у редакції, чинній на час призначення позивачу пенсії, у всіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими, зокрема для учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1987 - 1990 роках та осіб, евакуйованих у 1986 році із зони відчуження по III групі інвалідності - 140 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» від 14.06.2011 року №3491-VI (далі Закон №3491-VI) розділ VІІ Прикінцеві положення Закону України «Про державний бюджет України на 2011 рік» доповнено пунктом 4, яким встановлено, що у 2011 році норми і положення статей 39, 50, 51, 52, 54 Закону №796-XII застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік.

При цьому, положення п.4 розділу VІІ визнано таким, що відповідає Конституції України згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 26.12.2011 року №20-рп/2011.

Отже, Законом №3491-VI Кабінету Міністрів України надані повноваження встановлювати інші, ніж передбачені статтями 50, 54 Закону №796-ХІІ, розміри державної та додаткової пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

06.07.2011 року на виконання п.7 Закону №3491-VI Кабінетом Міністрів України прийнято постанову «Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету» №745 (набрала чинності з 23.07.2011 року), пунктами 1 і 3 якої визначено інші розміри основної та додаткової пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 23.11.2011 року №1210 затверджено Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Пунктом 3 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2012 рік» від 22.12.2011 року №4282-VI, пунктом 4 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2013 рік» від 06.12.2012 року №5515-VI установлено, що норми і положення ст.ст.50, 54 Закону №796-ХІІ застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України у 2012 та 2013 роках виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України.

Згідно абз.8 п.4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України №3-рп/2012 від 25.01.2012 року, нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, якими регулюються бюджетні відносини, зокрема питання соціального захисту за рахунок коштів Державного бюджету України, є складовою бюджетного законодавства відповідно до п.5 ч.1 ст.4 Бюджетного кодексу України. Отже, суди загальної юрисдикції України під час вирішення справ щодо соціального захисту прав громадян повинні застосовувати нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, прийняті на підставі і на виконання Бюджетного кодексу України, інших законів України, в тому числі Закону про Державний бюджет України на відповідний рік.

Системний аналіз вищевикладеного свідчить про те, що в період з 23.07.2011 року по 31.12.2013 року визначення порядку та розмірів виплат вказаним категоріям громадян делеговано Кабінету Міністрів України.

01.01.2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» від 28.12.2014 року №79-VIII, пункт 63 якого, зокрема, розділ VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України доповнено пунктом 26, відповідно до якого норми і положення, зокрема, ст.ст.50, 54 Закону №796-ХІІ застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Стосовно доводів позивача щодо звуження її права на пенсію, суд звертає увагу, що в абз.4 п.3 рішення Конституційного Суду України від 19.06.2001 року №9-рп/2001 зазначено, що право на пенсію, її розмір та суми виплат можна пов'язувати з фінансовими можливостями держави, з економічною доцільністю, соціально-економічними обставинами у той чи інший період її розвитку, а також з часом ухвалення відповідних нормативно-правових актів.

Відповідно до абз.6 п.2.1 рішення Конституційного Суду України від 26.12.2011 року №1-42/2011 щодо відповідності Конституції України (конституційності) певних положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік», Конституційний Суд України, вирішуючи це питання, враховує також положення актів міжнародного права. Так, згідно зі ст.22 Загальної декларації прав людини розміри соціальних виплат і допомоги встановлюються з урахуванням фінансових можливостей держави. Європейський суд з прав людини у рішенні від 09.10.1979 року у справі «Airey проти Ірландії» констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі «Kjartan Asmundsson проти Ісландії» від 12.10.2004 року.

Отже, одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

Оскільки пенсія є періодичним платежем, виплата якої за загальним правилом не обмежена у часі, тому у разі встановлення права на певний її розмір, вона виплачується у цьому розмірі до того часу, поки не відбудуться зміни у законодавстві.

З 01.01.2014 року Законом України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» від 16.01.2014 року №719-VII (далі - Закон № 719-VII) не було передбачено жодних змін чи обмежень для застосування розмірів основної та додаткової пенсій, встановлених ст.ст.50, 54 Закону №796-ХІІ. Чинним залишався й Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року №1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі Порядок №1210).

Отже, враховуючи принцип пріоритетності Закону №796-ХІІ над підзаконним нормативно-правовим актом Порядком №1210, з 01.01.2014 року нарахування та виплата основної та щомісячної додаткової пенсій за шкоду, заподіяну здоров'ю, повинно було здійснюватись у розмірі та на підставі ст.ст.50, 54 Закону №796-ХІІ.

Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» від 31.07.2014 року №1622-VII, який набрав чинності 03.08.2014 року, розділ Прикінцеві положення Закону №719-VII доповнено пунктом 67, яким, зокрема, встановлено, що норми і положення ст.ст.20-23, 30, 31, 37, 39, 48, 50-52, 54 Закону №796-ХІІ застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України на 2014 рік.

Тобто, з 03.08.2014 року Законом №719-VII Кабінету Міністрів України надані повноваження встановлювати інші, ніж передбачені ст.ст.50, 54 Закону №796-ХІІ, розміри державної та додаткової пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Враховуючи, що на цей час був також чинний Порядок №1210, яким визначено механізм обчислення пенсій, щодо яких виник спір, то за загальним правилом дії норм права у часі, оскільки Закон №719-VII в редакції Закону №1622-VII був прийнятий пізніше Закону №796-ХІІ, то саме положення Закону №719-VII та Порядку підлягають пріоритетному застосуванню до спірних правовідносин з 03.08.2014 року.

Отже, в період з 01.01.2014 року по 02.08.2014 року відповідач повинен був нараховувати та виплачувати позивачу пенсію в розмірі, визначеному ст.ст.50, 54 Закону №796-ХІІ, а не Порядку №1210.

Аналогічна правова позиція щодо застосування норм права висловлена у постанові Верховного Суду від 21.02.2018 року (справа №619/2262/17).

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. А, згідно ч.1 ст.90 цього ж Кодексу, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню повністю.

Щодо судових витрат, то питання щодо їх розподілу суд не вирішує, оскільки позивач, відповідно до п.10 ст.5 Закону України «Про судовий збір», звільнена від сплати судового збору і такий нею не сплачувався.

Керуючись ст.ст.2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 139, 241-246, 250, 262, 291, 382, підп.15.5 п.15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в :

позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії управління Пенсійного Фонду України в Галицькому районі м.Львова по нарахуванню та виплаті ОСОБА_1 у період з 01.01.2014 року до 02.08.2014 року державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірах, що не відповідають розмірам, встановленим ст.ст.50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (у редакції за вказаний період).

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови провести перерахунок виплаченої ОСОБА_1 у період з 01.01.2014 року до 02.08.2014 року державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю.

Зобовязати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (місцезнаходження: вул.Митрополита Андрея, 10, м.Львів, 79016; ) провести перерахунок виплаченої ОСОБА_1 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1; РНОКПП: НОМЕР_1) у період з 01.01.2014 року до 02.08.2014 року державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, привівши їх розмір у відповідність із розмірами, визначеними ст.ст.50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», встановивши державну пенсію в розмірі шести мінімальних пенсій за віком, а додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю, в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, беручи за основу розмір мінімальної пенсії за віком, встановлений ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», виплативши суму недоплаченої пенсії, з урахуванням раніше виплачених за вказаний період сум.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Ланкевич А.З.