Справа № 323/394/19
Суддя: Гуцал О. П.
Дата ухвалення: 2019-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 323/394/19
Провадження № 2-а/323/11/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.04.2019 року м. Оріхів

Оріхівський районний суд Запорізької області у складі головуючої судді Гуцал О.П., при секретарі Тахтаул А.Л., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в Кіровоградській області лейтенанта поліції ОСОБА_2 про скасування постанови серії ВР № 277938 від 28.01.2019 року у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до інспектора роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в Кіровоградській області лейтенанта поліції ОСОБА_2 про скасування постанови серії ВР № 277938 від 28.01.2019 року у справі про адміністративне правопорушення, в якому просить скасувати вказану постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.6 ст.121 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 170,00 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 28.01.2019 року приблизно о 22-00 годині він, керуючи транспортним засобом ОСОБА_3, державний номер НОМЕР_1, на автошляху Кропивницький-Тернопіль-Стрий в напрямку м. Запоріжжя був зупинений працівниками патрульної поліції. Під час огляду транспортного засобу інспектор повідомив позивача про те, що на транспортному засобі не освітлюється номерний знак, після чого позивачем відразу ж була виправлена несправність. При цьому позивач повідомив, що він перевіряв технічний стан автомобіля перед початком руху і освітлення номерного знаку працювало. Однак відповідач склав спірну постанову про порушення позивачем п.2.9в ПДР України та про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.6 ст.121 КУпАП.

Позивач вважає притягнення його до адміністративної відповідальності незаконним, необґрунтованим та недоведеним, оскільки відповідачем не взято до уваги заперечення позивача з приводу порушення та не складено протокол про адміністративне правопорушення. Позивач вказує, що в даному випадку відсутня обєктивна сторона правопорушення.

Ухвалою суду від 08.02.2019 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та справу призначено до судового розгляду на 05.03.2019 року, надано відповідачу строк для надання відзиву на позов.

05.03.2019 року слухання справи відкладено на 28.03.2019 року у звязку із неявкою відповідача.

Ухвалою суду від 28.03.2019 року замінено неналежного відповідача ОСОБА_4 патрульної поліції УПП в м. Кропивницький на належного відповідача - інспектора роти № 1 батальйону УПП в Кіровоградській області ДПП молодшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 та призначено наступне судове засідання на 23.04.2019 року.

Від позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно до якого він заперечує проти позовної заяви з огляду на те, що позовні вимоги є незаконними, безпідставними та необґрунтованими, так як позивач не надав суду необхідних належних та допустимих доказів, якими мотивує позов. 28.01.2019 року о 22-00 було зафіксовано факт адміністративного правопорушення, а саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом, на якому був неосвітленим номерний знак. Спірна постанова складена у відповідності до Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі від 07.11.2015 року. Під час зупинки позивача та розгляду справи були дотримані всі вимоги законодавства. Також як доказ надав відеофіксацію з місця адміністративного правопорушення.

У судове засідання відповідач не з'явився, про час та дату розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про отримання судової повістки 04.04.2019 року, причини неявки суду не повідомив.

Згідно до ч.9 ст.205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не зявилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Відповідно до частини 4 статті 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

За таких обставин суд дійшов висновку щодо можливості розгляду справи за відсутності сторін в порядку письмового провадження на підставі наявних в матеріалах справи доказів, зміст та обсяг яких достатній для вирішення спору по суті.

Відповідно до ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю субєкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання бездіяльності субєкта владних повноважень протиправною та зобовязання вчинити певні дії.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про відмову у задоволенні позову з наступних підстав.

Судом встановлено, що 28.01.2019 року інспектором роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в Кіровоградській області лейтенантом поліції ОСОБА_2 відносно позивача була винесена постанова по справі про адміністративне правопорушення серії ВР № 277938, відповідно до змісту якої: 28.01.2019 року о 22-00 годині на а/д М-12 Кропивницький-Тернопіль-Стрий, ОСОБА_1, керував автомобілем ОСОБА_3, державний номер НОМЕР_1, з неосвітленим номерним знаком, чим порушив п.2.9в ПДР України, та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.6 ст.121 КУпАП.

Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до статті 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до п. 31.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.

Відповідно до п.2.3 Правил дорожнього руху, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов'язаний перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу.

За приписами підпункту «б» пункту 2.3 ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов'язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Відповідно до підпункту «в» пункту 2.9 ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов'язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.

Згідно з частиною 6 статті 121 КУпАП, керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в установленому порядку, його експлуатація без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів, або з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, закритим іншими предметами, у тому числі з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів, перевернутим чи неосвітленим, тягне за собою накладення штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 33 КУпАП передбачено, що стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 40 Закону України «Про національну поліцію» передбачено застосування технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Так, частиною 1 цього Закону закріплено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:

1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;

2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку повинна бути розміщена на видному місці.

Положеннями статті 73 КАС України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, вина водія у порушенні Правил дорожнього руху повинна доводитись певними доказами, серед яких показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, пояснення свідків тощо.

Відповідно до статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Позивач, заперечуючи наявність підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності, у позовній заяві вказує на те, що ним було перевірено при початку руху освітлення номерного знака. Також вказав, що після зупинки транспортного засобу відповідачем, він усунув виявлене порушення на місці зупинки.

Судом встановлено, що підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу, слугувало те, що позивач в темну пору доби керував транспортним засобом, номерний знак якого неосвітлений.

Вказані обставини підтверджені дослідженим судом відеозаписом наданого відповідачем та не заперечуються позивачем.

Також з вказаного відеозапису встановлено, що інспектором патрульної поліції було розяснено права позивачу та розглянуто справу згідно до вимог законодавства.

Отже, суд приходить до висновку, що порушення позивачем підпункту «в» пункту 2.9 ПДР України доведено належними доказами, не оспорюється позивачем, відповідно, в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 121 КУпАП.

Щодо посилання позивача на те, що відповідач не склав протокол про адміністративне правопорушення суд зазначає наступне.

Статтею 258 КУпАП визначаються перелік випадків, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається. Так, приписами даної норми визначено, що протокол не складається в разі вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтями 70, 77, частиною третьою статті 85, статтею 153, якщо розмір штрафу не перевищує трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, частиною першою статті 85, якщо розмір штрафу не перевищує семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, статтею 107 (у випадках вчинення правопорушень, перелічених в частині третій статті 238) частиною третьою статті 109, статтями 110, 115, частинами першою, третьою і п'ятою статті 116, частиною третьою статті 116-2, частинами першою і третьою статті 117 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження на місці вчинення правопорушення), статтями 118, 119, статтями 134, 135, 185-3, статтею 197 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження), статтею 198 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження) цього Кодексу, якщо особа не оспорює допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається.

Частиною 2 ст. 257 КУпАП також передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Приписами частини 5 ст. 258 КУпАП передбачено, що якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення (ч.5).

Процедура оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов'язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція, матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі визначається Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 № 1395 (далі - Інструкція №1395) .

Приписами п. 4 Інструкції №1395 визначено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Таким чином, враховуючи вищезазначене, суд вважає хибними посилання позивача щодо обов`язку відповідача скласти протокол про адміністративне правопорушення, оскільки розгляд справ про адміністративне правопорушення, визначених ч. 6 ст. 121 КУпАП належить до компетенції Національної поліції, що у відповідності до абзацу 2 ст. 258 КУпАП та п. 4 Інструкції №1395 виключає необхідність складення протоколу про адміністративне правопорушення.

Суд зауважує, що законом України від 14 липня 2015 року № 596-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» внесено зміни до ст.258 КУпАП, зі змісту яких вбачається, що у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст. 283 КУпАП.

Таким чином, зважаючи на виключення обов`язку відповідача в частині складення протоколу про адміністративне правопорушення за порушення ч. 6 ст. 121 КУпАП та правомірності складення оскаржуваної постанови про притягнення до адміністративної відповідальності на місці вчинення правопорушення, то в даному випадку дії відповідача відповідали вимогам закону.

Відтак, інспектором патрульної поліції правомірно винесено відносно позивача постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Керуючись ст.ст. 6, 77, 241-246, 255, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, ст.ст. 9, 7, 251, 258, 288, 289, 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до інспектора роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в Кіровоградській області лейтенанта поліції ОСОБА_2 про скасування постанови серії ВР № 277938 від 28.01.2019 року у справі про адміністративне правопорушення - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його складення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: О.П. Гуцал