Справа № 500/2441/18
Суддя: Подлісна Ірина Миколаївна
Дата ухвалення: 2019-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/2441/18

18 квітня 2019 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючої судді Подлісної І.М. розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Тернопільського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області про визнання дій неправомірними та скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся із адміністративним позовом до Тернопільського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області (далі Відповідач) про визнання неправомірними дій державного виконавця Тернопільського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області щодо винесення постанови від 11.10.2018 ВП № 36266063 про накладення штрафу та скасування постанови державного виконавця Тернопільського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області від 11.10.2018 ВП № 36266063 про накладення штрафу.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2018 року провадження по справі закрито.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій він просив скасувати судове рішення та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16 січня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено, Ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2018 року про закриття провадження у справі №500/2441/18 скасовано, а справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Вищезазначена справа надійшла на адресу Тернопільського окружного адміністративного суду 21 лютого 2019 року та протоколом автоматизованого розподілу судової справи №500/2441/18 між суддями Тернопільського окружного адміністративного суду визначено головуючого суддю Подлісну І.М.

Ухвалою судді від 27.02.2019 адміністративну справу №500/2441/18 прийнято до провадження. Постановлено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання на 20.03.2018.

В обґрунтування скарги зазначено, що 22.10.2018 позивач отримав постанову Тернопільського РВ ДВС про накладення штрафу у розмірі 50% від суми заборгованості за аліментами, що складає 35370,29 грн. Вважає, що постанова про накладення штрафу є незаконною, оскільки відповідно до п. 3 ч. 14 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» (зі змінами від 03 липня 2018 року, що набрали чинності 28 серпня 2018 року)штраф накладається на боржника лише у випадку невиконання рішення суду та наявності заборгованості по платежах сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, чого зі сторони ОСОБА_1 допущено не було. Окрім того, зміни в законодавстві, визначені у ч.14 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» можуть бути застосовані до тих випадків, які будуть виникати після 28 серпня 2018 року. На заборгованість по сплаті аліментів, які існувала у боржника до 28 серпня 2018 року, її розмір та тривалість накопичення вказана новація законодавства не розповсюджується. Ця раніше вже існуюча заборгованість не може впливати і враховуватись при визначенні штрафних санкцій у майбутньому на заборгованість, яка виникне після 28 серпня 2018 року.

На підставі викладеного, позивач просить суд визнати неправомірними дії державного виконавця Тернопільського районного ВДВС ГТУ юстиції в Тернопільській області щодо винесення постанови від 11.10.2018 ВП №36266063 про накладення штрафу та скасувати постанову державного виконавця Тернопільського районного ВДВС ГТУ юстиції в Тернопільській області від 11.10.2018 ВП №36266063 про накладення штрафу.

Представник позивача в судове засідання не прибув, подав до суду клопотання, в якому просив розглянути справу за його відсутності.

Представник Тернопільського районного ВДВС ГТУ юстиції в Тернопільській області в судове засідання також не прибув, хоча належним чином повідомлене про дату, час і місце судового розгляду відповідно до ст.124, 126 Кодексу адміністративного судочинства України. Свою позицію відповідач виклав у відзиві на скаргу від 05.12.2018 №49381. Зокрема, у відзиві зазначено, що на момент набрання чинності Закону №2475-VIII від 03.07.2018 згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів станом на 01.09.2018 заборгованість по аліментах становила 70740,59 грн., сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, у звязку з чим на боржника накладено штраф у розмірі 50% суми заборгованості.

Враховуючи положення ч.3 ст.194, ч.9 ст.205 та ч.4 ст.229 КАС України, суд дійшов висновку про наявність підстав для розгляду справи у порядку письмового провадження без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи та зясувавши всі обставини справи, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що на виконанні Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області перебуває виконавче провадження №36266063 про стягнення з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ? частини з усіх видів його заробітку щомісячно, починаючи з 02.02.2012 року і до досягнення дитиною повноліття. Виконавче провадження відкрите 31.01.2013 на підставі Виконавчого листа №1915/1868/2012 виданого 28.03.2012 Тернопільським міськрайонним судом.

11 жовтня 2018 року головним державним виконавцем Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, винесено постанову про накладення штрафу, якою на ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 50% від суми заборгованості в розмірі 35370,29 гривень.

Не погоджуючись з таким рішенням субєкта владних повноважень, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.

До правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню наступні норми матеріального права.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» (надалі - Закон) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно п.2 ч.1 ст.3 Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом.

В силу ч.1 ст.5 Закону примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно абз.3 ч.14 ст.71 Закону (зі змінами від 03 липня 2018 року, які внесені Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання», що набрав чинності 28 серпня 2018 року), за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 50 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

За вказаних обставин, на день винесення постанови державного виконавця Тернопільського районного ВДВС ГТУ юстиції в Тернопільській області від 11 жовтня 2018 року у ВП №36266063 про накладення штрафу на позивача, мала існувати заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, яку слід обчислювати з 28 серпня 2018 року, тобто з дати набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання».

Такий висновок суду ґрунтується на нормах Конституції України, ч.1 ст.58 Основного Закону передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони помякшують або скасовують відповідальність особи.

У Рішенні Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року№1-рп/99 (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів)зазначено, що дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Положення ч. 1 ст. 58 Конституції України про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів у випадках, коли вони помякшують або скасовують відповідальність особи, стосується фізичних осіб і не поширюється на юридичних осіб. До події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ним чинності. Заборона зворотної дії є однією з важливих складових принципу правової визначеності.

Принцип неприпустимості зворотної дії в часі нормативних актів знайшов своє закріплення в міжнародно-правових актах, зокрема і в Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини (ст.7).

Відтак, суд вважає, що на день винесення державним виконавцем постанови від 11 жовтня 2018 року у ВП №36266063 про накладення штрафу на ОСОБА_1, у боржника не виникло заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки.

Окрім того, як слідує із розрахунку заборгованості зі сплати аліментів станом на 26.09.2018, станом на 26.09.2018 заборгованість по сплаті аліментів відсутня.

Таким чином, на переконання суду, державний виконавець при винесенні постанови від 11.10. 2018 діяв всупереч Закону та поза межами своїх повноважень.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади, місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому в силу положень частини 2 статті 77 вказаного Кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оскільки відповідач як субєкт владних повноважень не спростував доводи адміністративного позову, не надав доказів на підтвердження правомірності прийняття ним спірного рішення, суд, враховуючи встановлені обставини справи та положення чинного законодавства, об'єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (адреса: вул.Н.Яремчука, 40, м. Тернопіль, 46001, РНОКПП НОМЕР_1) до Тернопільського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області (адреса: вул.Київська 3А, м. Тернопіль, 46016, ) задовольнити.

Визнати неправомірними дії державного виконавця Тернопільського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області щодо винесення постанови від 11 жовтня 2018 року ВП № 36266063 про накладення штрафу.

Скасувати постанову державного виконавця Тернопільського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області від 11 жовтня 2018 року ВП №36266063 про накладення штрафу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Подлісна І.М.