Справа № 530/1486/18
Суддя: Тацій Л.В.
Дата ухвалення: 2019-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2019 р.Справа № 530/1486/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Тацій Л.В.,

Суддів: Бартош Н.С. , Григорова А.М. ,

за участю секретаря судового засідання Ткаченка А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 митниці Державної фіскальної служби України на рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 23.01.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Должко С.Р., м. Зіньків, повний текст складено 23.01.19 року по справі № 530/1486/18

за позовом ОСОБА_2

до ОСОБА_1 митниці Державної фіскальної служби України

третя особа: ОСОБА_3

про скасування постанови у справі про порушення митних правил,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 митниці Державної фіскальної служби України, третя особа: ОСОБА_3, в якому просить суд скасувати постанову у справі про порушення митних правил №0030/80600/18 від 18.04.2018 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності в частині накладення всіх стягнень.

Рішенням Зіньківського районного суду Полтавської області від 23.01.2019 адміністративний позов ОСОБА_2 - задоволено.

Скасовано постанову ОСОБА_1 митниці Державної фіскальної служби України в справі про порушення митних правил №0030/80600/18 від 18.04.2018 року, за якою ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч.3 ст.470 МК України, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на суму 8500,00 гривень.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове - про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, а саме: ст. 192, ч. 3 ст. 470, ч. 8 ст. 494, ч.4 ст. 529 Митного кодексу України, ч.3 ст. 2, ст.ст. 6, 9, 72, 90, ч.3 ст. 123, 242, ч. 3, ч.5 ст. 251 Кодексу адміністративного судочинства України.

Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання, призначеного на 25.04.2019, за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено при розгляді апеляційної скарги, що 17.10.2017 в зоні діяльності Сумської митниці ДФС громадянкою України ОСОБА_2 на митну територію України в режимі «транзит» (витяг з модуля «перетин кордону транспортним засобом» програмно-інформаційного комплексу автоматизованої системи митного оформлення Інспектор) був ввезений автомобіль «NISSAN PRIMERA», д.р.н. 072 MDD, кузов № НОМЕР_1.

Вивезти вищезазначений автомобіль в десятиденний термін за межі митної території України позивач не змогла, в звязку із поломкою даного транспортного засобу, яка сталася 20.10.2017.

23.10.2017 ОСОБА_1 митницею ДФС зареєстрована за вхідним реєстраційним номером 794/10 заява б/н від 20.10.2017 ОСОБА_2 щодо продовження терміну ввозу на територію України даного транспортного засобу, у зв'язку з перебуванням зазначеного автомобіля на ремонті і замовленням запасних частин для проведення ремонтних робіт, та у якості підтвердження даної інформації надала довідку б/н від 20.10.2017 TОB «ОСОБА_4 КОМПАНІЯ» (вул.М.Бірюзова, 9, с. Гожули, Полтавського району Полтавської області, ).

В ході перевірки ОСОБА_2 13.02.2018 були письмово надані пояснення, в яких спочатку, серед іншого, нею зазначено, що в зв'язку із поломкою даного транспортного засобу, яка сталася 20.10.2017 - вищевказаний автомобіль було розміщено для проведення ремонтних робіт на станції технічного обслуговування ТОВ ОСОБА_4 КОМПАНІЯ" за адресою: вул.М.Бірюзова, 9, с.Гожули, Полтавського району Полтавської області, і на даний час автомобіль знаходиться на зазначеній СТО. Також ОСОБА_2 в даних поясненнях повідомила, що даний транспортний засіб був вивезений евакуатором з зазначеної станції технічного обслуговування для продовження ремонтних робіт.

Під час проведення перевірки на адресу ТОВ «ОСОБА_4 КОМПАНІЯ» (вул. М.Бірюзова, 9, с.Гожули, Полтавський район Полтавська область) був надісланий лист ОСОБА_1 митниці ДФС від 22.01.2018 № 96/10/16-70-20 і у наданій даним підприємством відповіді (лист від 12.02.2018 №1-12/02) зазначено, що вищевказаний транспортний засіб ніколи не знаходився на ремонті раніше і не перебуває на ремонті на підприємстві у теперішній час та довідка б/н від 20.10.2017 щодо проведення ремонту зазначеного автомобіля даним підприємством не видавалася.

Згідно даних програмно-інформаційного комплексу автоматизованої системи митного оформлення "Інспектор" зазначений автомобіль був вивезений 27.03.2018 ОСОБА_2 за межі митної території України в зоні діяльності Сумської митниці ДФС.

У зв'язку з недоставкою ОСОБА_2 до митниці у встановлений ст. 95 МК України строк вищезазначеного автомобіля, ОСОБА_1 митницею ДФС України 18.04.2018 складено постанову у справі про порушення митних правил №0030/80600/18, відповідно до змісту якої ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні порушення митних правил, передбачених частиною 3 статті 470 Митного кодексу України, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі пятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на суму 8500 (вісім тисяч пятсот) гривень, та відкрите виконавче провадження з виконання даної постанови із стягненням з ОСОБА_2 виконавчого збору у розмірі 850 гривень та витрат на проведення виконавчих дій у розмірі 227 гривень.

Не погодившись з вказаною постановою, позивач звернулась до суду з позовом, в якому в обґрунтування своєї позиції зазначила, що відповідачем незаконно, без повного та належного дослідження всіх обставин та наданих доказів, було складено вищезазначену постанову №0030/80600/18 від 18.04.2018.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не надав суду жодних доказів, які підтверджують правомірність винесеної ним постанови з приводу притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за порушення митних правил.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду з огляду на таке.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 366 Митного кодексу України (далі - МК України) двоканальна система - це спрощена система митного контролю, яка дає громадянам змогу здійснювати декларування, обираючи один з двох каналів проходу (проїзду транспортними засобами особистого користування) через митний кордон України, канал, позначений символами зеленого кольору ("зелений коридор), призначений для декларування шляхом вчинення дій громадянами, які переміщують через митний кордон України товари в обсягах, що не підлягають оподаткуванню митними платежами та не підпадають під встановлені законодавством заборони або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території і не підлягають письмовому декларуванню.

Згідно даних програмно-інформаційного комплексу автоматизованої системи митного оформлення Інспектор" вищезазначений автомобіль був ввезений ОСОБА_2 на митну територію України 17.10.2017 в режимі «транзит» в зоні діяльності Сумської митниці ДФС, по каналу митного контролю «червоний коридор».

Відповідно до ч. 4, 5, 6 ст. 366 Митного кодексу України, громадянин самостійно обирає відповідний канал ("зелений коридор" або "червоний коридор") для проходження митного контролю за двоканальною системою, обрання "зеленого коридору" вважається заявою громадянина про те, що переміщувані ним через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території та свідчить про факти, що мають юридичне значення, громадяни, які проходять (проїзджають) через "зелений коридор", звільняються від подання письмової митної декларації, звільнення від подання письмової митної декларації не означає звільнення від обов'язкового дотримання порядку переміщення товарів через митний кордон України.

Згідно з ч. 1 ст. 381 МК України громадянам дозволяється ввозити транспортні засоби особистого користування з метою транзиту через митну територію України за умови їх письмового декларування в порядку, передбаченому для громадян, та внесення на рахунок митного органу, що здійснив пропуск таких транспортних засобів на митну територію України, грошової застави в розмірі митних платежів, що підлягають сплаті при ввезенні таких транспортних засобів на митну територію України з метою вільного обігу.

Зазначені вимоги не поширюються на транспортні засоби, постійно зареєстровані у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, що підтверджується відповідним документом.

Тобто, даний автомобіль позивач мав право ввозити на митну територію України без письмового декларування відповідно до положень ч. 1 ст. 381 МК України в режимі транзиту без застосування грошової застави, як такий, що зареєстрований за межами митної території України.

Згідно з п. 57 ст. 4 МК України товари - це будь-які рухомі речі, у тому числі ті, на які законом поширено режим нерухомої речі (крім транспортних засобів комерційного призначення).

Таким чином, автомобіль «NISSAN PRIMERA», д.р.н. 072 MDD, кузов № НОМЕР_1 був ввезений ОСОБА_2 на митну територію України в режимі «транзит» у якості товару, а не транспортного засобу комерційного призначення.

Відповідно до ч. 1 ст. 318, ч. 1 ст. 321 МК України всі товари та транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України, перебувають під митним контролем з моменту перетинання митного кордону України і до закінчення згідно з заявленим митним режимом.

Згідно з ч. 1 статті 90 МК України транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

При цьому, відповідно до статті 95 МК України для автомобільного транспорту встановлено строк транзитного перевезення в десять діб, а у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - п'ять діб.

Відповідно до п. 2, 3 ч. 1 ст. 93 МК України товари, транспортні засоби комерційного призначення, що переміщуються у митному режимі транзиту, повинні не використовуватися з жодною іншою метою, крім транзиту; бути доставленими у орган доходів і зборів призначення до закінчення строку, визначеного статтею 95 цього Кодексу.

23.10.2017 ОСОБА_1 митницею ДФС зареєстрована за вхідним реєстраційним номером 794/10 заява б/н від 20.10.2017 ОСОБА_2 щодо продовження терміну ввозу на територію України даного транспортного засобу, у зв'язку з перебуванням зазначеного автомобіля на ремонті і замовленням запасних частин для проведення ремонтних робіт, та у якості підтвердження даної інформації надала довідку б/н від 20.10.2017 TОB «ОСОБА_4 КОМПАНІЯ» (вул.М.Бірюзова, 9, с. Гожули, Полтавського району Полтавської області, ).

Необхідно зазначити, що з урахуванням ч. 1 ст. 460 МК України, факт своєчасного звернення до митниці з заявою щодо неможливості своєчасного вивезення автомобіля за межі митної території України може бути підставою для звільнення від адміністративної відповідальності за вчинення порушення митних правил, передбаченого статтею 470 МК України, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, за умови підтвердження відповідними документами.

В ході розгляду справи встановлено, що ОСОБА_2 13.02.2018 були письмово надані пояснення, в яких спочатку, серед іншого, нею зазначено, що в зв'язку із поломкою даного транспортного засобу, яка сталася 20.10.2017 - вищевказаний автомобіль було розміщено для проведення ремонтних робіт на станції технічного обслуговування ТОВ ОСОБА_4 КОМПАНІЯ" за адресою: вул.М.Бірюзова, 9, с.Гожули, Полтавського району Полтавської області, і на даний час автомобіль знаходиться на зазначеній СТО. Також ОСОБА_2 в даних поясненнях повідомила, що даний транспортний засіб був вивезений евакуатором з зазначеної станції технічного обслуговування для продовження ремонтних робіт.

Під час проведення перевірки на адресу ТОВ «ОСОБА_4 КОМПАНІЯ» (вул. М.Бірюзова, 9, с.Гожули, Полтавський район Полтавська область) був надісланий лист ОСОБА_1 митниці ДФС від 22.01.2018 № 96/10/16-70-20 і у наданій даним підприємством відповіді (лист від 12.02.2018 №1-12/02) зазначено, що вищевказаний транспортний засіб ніколи не знаходився на ремонті раніше і не перебуває на ремонті на підприємстві у теперішній час та довідка б/н від 20.10.2017 щодо проведення ремонту зазначеного автомобіля даним підприємством не видавалася.

Нормативне визначення документального підтвердження факту проведення ремонту транспортного засобу встановлено пунктом 7 розділу V Правил надання послуг з технічного обслуговування і ремонту колісних транспортних засобів (далі -Правила), затверджених наказом Міністерства інфраструктури України 28.11.2014 № 615, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17.12.2014 за №1609/26386, де зазначено, що документами, що підтверджують надання послуги, є: акт передавання-приймання КТЗ (його складових частин (систем)) після надання послуг з технічного обслуговування і ремонту; наряд-замовлення, підписаний контролером якості (з проставлянням печатки виконавця (за наявності) та замовником; документ, що підтверджує оплату послуг; рахунок-фактура; податкова накладна (для юридичних осіб).

Колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що судом першої інстанції не враховано, що крім наданої ОСОБА_2 заяви б/н від 20.10.2017 та довідки б/н від 20.10.2017 ТОВ «ОСОБА_4 КОМПАНІЯ" позивачем не були надані ані до Потавської митниці, ані до суду документи, які підтверджують проведення ремонту даного автомобіля (акт передавання-приймання КТЗ, акти виконаних робіт, квитанції, чеки).

Окрім того, відповідно до пункту «в» частини 2 Загальних положень Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України (далі - Правила), затверджених наказом Державної митної служби України від 17 листопада 2005 № 1118, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 25.11.2005 за №1428/11708, обставини непереборної сили - смерть власника ТЗ; стихійне лихо (пожежа, повінь, інше стихійне лихо чи сезонне природне явище, зокрема замерзання моря, проток портів тощо, закриття шляхів, проток кананалів, перевалів); військові дії чи надзвичайний стан у регіоні, через який переміщується ТЗ; страйк; злочинні дії третіх осіб, спрямовані проти власника ТЗ; дорожня пригода за участю ТЗ, яка спричинила повне або часткове його пошкодження; неможливість подальшого руху ТЗ, якщо зсув або ожеледиця створює небезпеку чи загрозу дорожньому руху, життю чи здоров'ю людей або навколишньому середовищу; інші схожі за характером обставини чи події.

Подія щодо поломки транспортного засобу та проведення його ремонту у переліку обставин непереборної сили даних Правил відсутня.

Також, відповідно до п.2 розділу VIII Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму (далі - Порядок), затвердженому наказом Міністерства фінансів України від 31.05.2012 № 657, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 02.10.2012 за N 1669/21981 надані визначення наступних понять:

аварія - небезпечна подія техногенного характеру, у зв'язку з якою товари, транспортні засоби, що перебувають під митним контролем, були пошкоджені (зіпсовані, знищені, втрачені тощо) або потребували певного часу для відновлення можливості їх переміщення з метою забезпечення виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи;

обставини непереборної сили - надзвичайні та невідворотні події, що виникли незалежно від волі особи, зокрема стихійне лихо (землетрус, пожежа, повінь, зсув тощо), сезонне природне явище (замерзання моря, проток, портів, ожеледиця тощо), введення воєнного чи надзвичайного стану, страйк, громадянські безпорядки, злочинні дії третіх осіб, прийняття рішень законодавчого або нормативно-правового характеру, обов'язкових для особи, закриття шляхів, проток каналів, перевалів та інші надзвичайні та невідворотні за таких умов події;

факт аварії чи дії обставин непереборної сили - часткове чи повне пошкодження (зіпсуття, знищення, втрата тощо) товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем, або позбавлення можливості виконання відповідною особою передбачених законодавством України з питань державної митної справи або встановлених відповідним митним органом України вимог щодо вчинення відповідних дій з товарами, транспортними засобами, що перебувають під митним контролем.

В даному випадку, подія щодо технічних несправностей транспортного засобу та проведення його ремонту у переліку обставин непереборної сили або аварії даного Порядку також відсутня.

З огляду на викладене, застосовуючи вказані правові норми, колегія суддів зауважує, що такий факт, як ремонт автомобіля внаслідок поломки, не може бути прирівняний до аварії або обставин непереборної сили. Доказів того, що такий ремонт був здійснений у звязку із обставинами аварії або дії обставин непереборної сили позивачем не надано.

Вказана позиція узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 31.10.2018 у справі № 569/4632/16-а, від 26.12.2018 у справі № 464/6899/16-а.

Таким чином, у поданій ОСОБА_2 заяві б/н від 20.10.2017 та довідці б/н від 20.10.2017 ТОВ «ОСОБА_4 КОМПАНІЯ" відсутні відомості та документальне підтвердження щодо виникнення технічної поломки зазначеного автомобіля внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили.

Крім того, ОСОБА_2 у поясненнях від 13.02.2018 також повідомила, що даний транспортний засіб був вивезений евакуатором з ТОВ «ОСОБА_4 КОМПАНІЯ» для продовження ремонтних робіт, проте документів, які підтверджують факт проведення ремонту на іншій СТО, позивачем не надано.

Колегія суддів зауважує, що вказані обставини мають суттєве значення, оскільки згідно з ч. 2 ст. 95 МК України до строків, зазначених у частині першій цієї статті, не включається час дії обставин, зазначених у ст. 192 цього Кодексу.

Частиною 3 ст. 470 МК України встановлено, що перевищення встановленого ст. 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В ході розгляду справи встановлений факт недоставки ОСОБА_2 до митниці у встановлений ст. 95 МК України строк вищезазначеного автомобіля, а тому, на думку колегії суддів, приймаючи спірну постанову в справі про порушення митних правил, митниця діяла в межах повноважень та на підставі вимог чинного законодавства. Підстави для скасування оскаржуваної постанови відсутні.

Щодо висновків суду першої інстанції про те, що адміністративний протокол відносно ОСОБА_2 та оскаржувана постанова винесені за відсутності позивача, колегія суддів вважає за необхідне зауважити на таке.

Статтею 494 МК України встановлений порядок складання протоколу про порушення митних правил.

Дотримання переліку вимог, які встановлені ст. 494 МК України, є обов'язковим в разі складання протоколу про порушення митних правил в присутності особи.

Частиною 3 ст. 494 МК України передбачено, що якщо при складанні протоколу була присутня особа, яка притягується до відповідальності за порушення митних правил, протокол підписується і цією особою.

У бланку протоколу від 13.02.2018 також зазначено, шо протокол складений у присутності ОСОБА_2, про що зазначено на стор.1 даного протоколу.

Частиною 8 ст. 494 МК України (у редакції, чинній на день складання протоколу) встановлено, що у разі відмови особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, одержати примірник протоколу до протоколу вноситься відповідний запис, який підписується посадовою особою органу доходів і зборів, яка склала протокол, та свідками, якщо вони є, після чого зазначений примірник протягом трьох робочих днів надсилається особі, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, за повідомленою нею або наявною в митниці адресою (місце проживання або фактичного перебування). Протокол вважається врученим навіть у разі, якщо особа, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, не перебувала за повідомленою нею адресою або місце проживання чи фактичного перебування, назване нею, є недостовірним.

У зв'язку з відмовою ОСОБА_2 підписати та отримати другий примірник протоколу про порушення митних правил № 0030/80600/18 від 13.02.2018, з урахуванням вимог, які встановлені ч. 8 ст. 494 Митного кодексу України, до даного протоколу був внесений відповідний запис.

У другому примірнику вищевказаного протоколу про порушення митних правил, а також у супровідному листі митниці були внесені відомості про дату, час, місце та адресу розгляду даної справи (28 лютого 2018 року о 10 год. 00 хв.), а також на стор. 2 протоколу зазначений перелік прав особи, що притягується до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 494, ст. 498 МК України, ст. 63, 68 Конституції України, та, у тому числі, є посилання на ч. 5 ст. 494 щодо можливості припинення провадження у справі про порушення митних правил шляхом компромісу.

Згідно пояснень від 13.02.2018 ОСОБА_2, а також наданої копії паспорту, яка була нею завірена, адреса її місця проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1 (Воздвиженська)АДРЕСА_1.

ОСОБА_1 митниці ДФС від 13.02.2018 № 173/10/16-70-20 з протоколом у додатку був направлений 13.02.2018 рекомендованим поштовим відправленням за встановленою адресою позивача, що є доказом вжиття з боку ОСОБА_1 митниці ДФС належних заходів щодо забезпечення ОСОБА_2 права на захист та прийняття участі у розгляді справи про порушення митних правил.

Також, у вищевказаному супровідному листі митниці були зазначені відомості щодо наступної дати розгляду справи - 14 березня 2018 о 09 год. 25 хв., а також 21 березня 2018 о 09 год. 25 хв. Даний лист з протоколом у додатку був повторно надісланий ОСОБА_2 рекомендованим поштовим відправленням.

В подальшому, дата розгляду даної справи була перенесена згідно листа ОСОБА_1 митниці ДФС від 22.03.2018 № 362/10/16-70-20 на 11 квітня 2018 о 10 год. 00 хв., а також на 18 квітня 2018 о 10 год. 00 хв. Даний лист був також надісланий рекомендованим поштовим відправленням.

Крім того, ОСОБА_2 викликали для проведення опитування на 23.02.2018 о 10 год.00 хв. згідно листа ОСОБА_1 митниці ДФС від 13.02.2018 № 173/10/16-70-20, а також на 06.04.2018 о 10 год. 00 хв. згідно листа від 22.03.2018 № 362/10/16-70-20, які були надіслані рекомендованими поштовими відправленнями.

Таким чином, наявність у даній справі вищевказаних листів-повідомлень про неодноразове перенесення розгляду справи та повісток про явку на опитування є доказом вжиття з боку ОСОБА_1 митниці ДФС належних заходів щодо забезпечення ОСОБА_2 права на захист та прийняття участі у розгляді справи про порушення митних правил № 0030/80600/18.

Розгляд справи був проведений 18.04.2018 за відсутності ОСОБА_2 з урахуванням направлення за повідомленою нею адресою листів ОСОБА_1 митниці ДФС від 13.02.2018 № 173/10/16-70-20 та від 22.03.2018 № 362/10/16-70-20, де були зазначені дата, час та місце розгляду справи.

Колегія суддів зауважує, що ОСОБА_2 з 13.02.2018 не був отриманий жодний лист ОСОБА_1 митниці ДФС, який був надісланий рекомендованим поштовим відправленням за повідомленою нею адресою.

В свою чергу, ОСОБА_2 повідомила, що вона не перебувала на території України у період з 12.04.2018 по 21.09.2018, натомість зазначені листи були надіслані за повідомленою нею адресою у період з 13.02.2018 по 22.03.2018.

Окрім того, в ході розгляду справи встановлено, що вищезазначений автомобіль був вивезений 27.03.2018 ОСОБА_2 за межі митної території України в зоні діяльності Сумської митниці ДФС, тоді як позивач зазначає про перебування за межами України у період з 12.04.2018 по 21.09.2018.

Постанова від 18.04.2018 у справі про порушення митних правил № 0030/80600/18 була надіслана у додатку до супровідного листа митниці від 18.04.2018 № 549/10/16-70-20, який був надісланий ОСОБА_2 рекомендованим поштовим відправленням.

З огляду на викладене, матеріалами справи підтверджений факт дотримання відповідачем процедури розгляду справи про порушення митних правил відносно ОСОБА_2

Окрім того, колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що у позовній заяві ОСОБА_2 не посилається на обмеження її прав під час розгляду справи про порушення митних правил.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про задоволення позовних вимог та скасування постанови ОСОБА_1 митниці ДФС в справі про порушення митних правил №0030/80600/18 від 18.04.2018, за якою ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч.3 ст.470 МК України, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на суму 8500,00 гривень.

Відповідно до ч. 1 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права (ч. 2 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України).

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч. 3 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що судом першої інстанції при ухваленні рішення були допущені порушення норм матеріального та процесуального права, а тому рішення підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 митниці Державної фіскальної служби України задовольнити.

Рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 23.01.2019 року по справі № 530/1486/18 скасувати.

Прийняти постанову, якою в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та відповідно до ст. 272 КАС України оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_5
Судді ОСОБА_6 ОСОБА_7