Справа № 440/4200/18
Суддя: Григоров А.М.
Дата ухвалення: 2019-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2019 р.Справа № 440/4200/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Григорова А.М.,

Суддів: Катунова В.В. , Подобайло З.Г. ,

за участю секретаря судового засідання Ткаченко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтер'єр Плюс С" на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 21.12.2018 року, головуючий суддя І інстанції: І.С. Шевяков, м. Полтава, повний текст складено 21.12.18 року по справі № 440/4200/18

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтер'єр Плюс С"

до Головного управління ДФС у Полтавській області

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

26 листопада 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Інтер'єр Плюс С" звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДФС у Полтавській області , в якій просило:

- визнати протиправним та скасувати рішення Комісії ГУ ДФС у Полтавській області, яка діє у складі ГУ ДФС у Полтавській області та приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН або відмову в такій реєстрації, від 07.05.2018 № 686689/41720073;

- зобов'язати ГУ ДФС у Полтавській області зареєструвати податкову накладну, подану ТОВ "Інтер'єр Плюс С", від 08.12.2017 № 274 в ЄРПН, днем подання такої податкової накладної.

За змістом позовної заяви встановлено, що, не погодившись із оскаржуваними рішеннями, ТОВ "Інтер'єр Плюс С" 11.05.2018 в адміністративному порядку подало скарги до ДФС України на рішення Комісії ГУ ДФС у Полтавській області від 03.05.2018 №676387/41720073, від 04.05.2017 № 679667/41720073, від 04.05.2017 № 679665/41720073.

За результатами адміністративного оскарження рішеннями Комісії з питань розгляду скарг Державної фіскальної служби України від 21.05.2018 №№ 5683/41720073/2, 5682/41720073/2, 5681/41720073/2 зазначені скарги залишені без задоволення, оскаржувані рішення - без змін.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2018 року позовну заяву залишено без руху у звязку з її невідповідністю вимогам статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України. Для усунення недоліків встановлено строк протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Недоліки необхідно було усунути шляхом подання до Полтавського окружного адміністративного суду заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду із зазначенням поважних причин пропуску такого строку та з наданням доказів наявності таких поважних причин.

13 грудня 2018 року ТОВ "Інтер'єр Плюс С" через канцелярію суду подано обґрунтування дотримання строків звернення до суду, де позивач зазначає, що не вважає строк звернення до суду пропущеним, оскільки строк звернення до суду щодо оскарження рішень, прийнятих контролюючим органом, визначено Податковим кодексом України та такий строк, на думку позивача, становить - 1095 днів. На думку ТОВ "Інтер'єр Плюс С", пункт 56.19 статті 56 Податкового кодексу України, яким визначено, що у разі коли до подання позовної заяви проводилася процедура адміністративного оскарження, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов'язання протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження відповідно до пункту 56.17 цієї статті, не може використовуватись при обчисленні строків звернення платника податків до суду, оскільки його застосування суперечить пункту 56.21 статті 56 Податкового кодексу України, який вимагає прийняття рішення на користь платника податків.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 21.12.2018р. позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтер'єр Плюс С" до Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії повернуто позивачеві.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції Товариство з обмеженою відповідальністю "Інтер'єр Плюс С" подало апеляційну скаргу, в якій зазначає, що спеціальним нормативним актом, який регулює спірні відносини у даній справі є Податковий кодекс України. Порядок оскарження рішень про відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних регулюється статтею 56 ПК України. Відповідно до п. 56.18 ст. 56 ПК України, з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення - рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення. При цьому, статтею 102 ПК України передбачено строк давності тривалістю 1095 днів. Таким чином, вказує, що приписи ст. 56 ПК України є положеннями, які регулюють питання застосування строків звернення до адміністративного суду з позовами про визнання протиправним та скасування рішень ДФС, в тому числі й рішення про відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, з огляду на положення ст. 102 ПК України, а такий строк становить 1095 днів з дня отримання відповідного оскаржуваного рішення. Зазначає, що суд першої інстанції не взяв до уваги вищенаведеного та дійшов помилкового висновку вказавши на пропуск ТОВ «Інтер'єр Плюс С» передбаченого частішою 4 статті 122 КАС України тримісячного строку на оскарження рішень комісії ДФС України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації. Посилається на те, що посилання суду першої інстанції на те, що протягом 1095 днів можливе оскарження лише податкового повідомлення-рішення або іншого рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов'язання є помилковим, оскільки Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо обліку та реєстрації платників податків та удосконалення деяких положень» №657-VII від 24.10.2013, внесені зміни до Податкового кодексу України, зокрема в абзаці першому п. 56.18 ст. 56 слова «про нарахування грошового зобов'язання» виключено. На підставі викладеного просить скасувати ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 21.12.2018р. у справі №440/4200/18 і направити справу до суду першої інстанції для продовження її розгляду.

Від Головного управління ДФС у Полтавській області до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що погоджується з ухвалою суду першої інстанції. Вказує, що у поданій позовній заяві позивачем не оскаржуються податкові - повідомлення рішення, а предметом оскарження є рішення відповідача про відмову в реєстрації податкової накладної, відтак строк звернення до суду з поданим позовом слід вирішувати з урахуванням положень ч. 2 ст. 122 КАС України.

Позивач вважається таким що повідомлений про дату, час та місце розгляду справи у відповідності до ч. 11 ст. 126 КАС України.

Апеляційна скарга розглядається у судовому засіданні згідно приписів ст. 229 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши ухвалу суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Повертаючи позовну заяву ТОВ «Інтер'єр Плюс С», суд першої інстанції виходив з того, що у поданій позовній заяві позивачем не оскаржуються податкові повідомлення - рішення про донарахування йому податкових зобов'язань, а предметом оскарження є рішення відповідача про відмову в реєстрації податкових накладних. Відтак, строк звернення до адміністративного суду з даним позовом слід вирішувати з урахуванням положення частини 4 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів з даним висновком суду першої інстанції не погоджується, виходячи з наступного.

Відповідно до частини другої статті 122 КАС України цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду субєкта владних повноважень.

Отже, Кодекс передбачає можливість встановлення іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду, а також спеціального порядку обчислення таких строків.

Такі спеціальні строки мають перевагу в застосуванні порівняно із загальним строком звернення до адміністративного суду, визначеним частиною другою статті 122 цього Кодексу, а також скороченими строками, визначеними, зокрема, частиною четвертою статті 122 КАС України.

Такою нормою є пункт 56.18 статті 56 ПК України, відповідно до якого з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.

Статтею 102 ПК України встановлено строк давності тривалістю 1095 днів.

За таких обставин строк для звернення платника податків із позовом до адміністративного суду становить 1095 днів і обчислюється з дня отримання платником податків рішення, що оскаржено.

У той же час, відповідно до пункту 56.19 статті 56 ПК України у разі, коли до подання позовної заяви проводилася процедура адміністративного оскарження, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобовязання протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження, відповідно до пункту 56.17 цієї статті.

Тобто, вказаний пункт регулює ті самі правовідносини, що й пункт 56.18 цієї ж статті. Таким чином, два зазначені приписи ПК України по-різному регулюють ті самі правовідносини і при цьому суперечать один одному.

При цьому, необхідно керуватися пунктом 56.21 статті 56 ПК України, яким встановлено, що у разі, коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обовязків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку про необхідність застосовувати пункт 56.18 статті 56 ПК України, який передбачає більш тривалий строк для звернення до суду (1095 днів), ніж пункт 56.19 цієї ж статті (один місяць).

Тобто, строк звернення до суду з позовом про оскарження рішення контролюючого органу обчислюється з дня отримання платником податків рішення, що оскаржено, як це передбачено пунктом 56.18 статті 56 ПК України.

Вказане відповідає правовій позиції Верховного Суду, висловленій, зокрема у постанові від 14 лютого 2019 року у справі №813/4921/17.

Тобто, строк для звернення Товариства до адміністративного суду із цим позовом станом на 26 листопада 2018 року не минув.

Наведені обставини не були враховані судом першої інстанцій при постановленні рішень про залишення позовної заяви без розгляду.

Враховуючи вищенаведене, доводи відповідача та суду першої інстанції про необхідність в даному випадку застосувати частини 4 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, та не можливість застосування норм Податкового кодексу України є помилковими.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає передчасним та необґрунтованим виснови суду першої інстанції та відповідача по справі, в відзиві на апеляційну скаргу, про пропущення ТОВ «Інтер'єр Плюс С» строку звернення до суду з даним позовом, та вважає, що останній зроблено без урахування всіх обставин справи, що призвело до порушень процесуального права.

Відповідно до ст.320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Враховуючи викладене, ухвала Полтавського окружного адміністративного суду від 21.12.2018 року по справі № 440/4200/18 підлягає скасуванню з направленням до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Колегія суддів зазначає, що при подачі апеляційної скарги позивачем сплачено судовий збір. Відповідно ст. 139 КАС України питання розподілу судових витрат має вирішуватись при винесенні остаточного рішення по справі.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 320, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу задовольнити.

Ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 21.12.2018 року по справі № 440/4200/18 скасувати.

Справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_1
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_2 ОСОБА_3
Повний текст постанови складено 23.04.2019 року