Справа № 189/92/19
Суддя: Рябчук Олена Сергіївна
Дата ухвалення: 2019-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2019 року Справа № 189/92/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Рябчук О.С.
розглянувши у спрощеному провадженні в місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, -
ВСТАНОВИВ:
18 січня 2019 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління обслуговування громадян ОСОБА_3 відділу обслуговування громадян ОСОБА_2 управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просив:
Ухвалою Покровського районного суду від 15 лютого 2019 року адміністративну справу № 189/92/19 передано для розгляду до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.03.2019 р. відкрито спрощене провадження у адміністративній справі та призначено її розгляд без виклику сторін.
Позивачем в обґрунтування позовних вимог зазначено, що до листопада 2014 року він перебував на обліку в Управлінні пенсійного фонду України Центрально-Міського району м. Макіївка, Донецької області. З листопада 2014 року ОСОБА_1 був поставлений на облік до Управління пенсійного фонду України в Покровському районі Дніпропетровської області і взятий на облік як особа переміщена з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, довідка № 11/11/2014 року № НОМЕР_2. З цього часу по серпень 2015 року отримував щомісячне пенсійне забезпечення за місцем реєстрації, через відділення «Укрпошти» в с. Коломийці. В 2016 році ОСОБА_1 на виконання вимог Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», у зв'язку із зміною місця проживання здійснив реєстрацію за адресою: Покровський район, с. Коломийці, вул. Набережна 35А.Після реєстрації пенсійний фонд в Покровському районі був повідомлений про зміну статусу пенсіонера. В жовтні 2016 року Управлінням соціального захисту населення Покровської районної державної адміністрації був знятий з обліку як внутрішньо переміщена особа. З моменту реєстрації в 2016 році до теперішнього часу позивач щомісячно отримував пенсійні виплати, проте з жовтня 2018 року йому було припинено нарахування пенсії. 08.11.2018 року позивач звернувся до Управління обслуговування громадян ОСОБА_3 відділу обслуговування громадян ОСОБА_2 управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із запитом про причини припинення виплати пенсії і надання копійрішень про відмову у виплаті пенсії. 13.11.2018 року за № 417/0233 позивач отримав відповідь щодо припинення виплати пенсії з причини «переселенець не зареєстрований» та повідомлено, що виплата пенсії позивачу буде поновлена після того, як отримає нову довідку про те, що він є внутрішньо переміщеною особою. Позивач з такими вимогами не погоджується та вважає, що відсутність довідки про статус внутрішньо переміщеної особи, особливо для особи, яка зареєстрована та проживає на підконтрольній Україні території, не є передбаченою законом підставою для припинення виплати пенсії, а Постанова КМУ від 08 червня 2016 року № 365 «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» є підзаконним нормативно-правовим актом, який обмежує встановлене законодавством право па отримання нею пенсії. З огляду на викладене, просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Крім того, у відзиві на позов Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зазначає, що Управління обслуговування громадян ОСОБА_3 відділу обслуговування громадян ОСОБА_2 Управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області не є належним відповідачем у справі, оскільки ОСОБА_3 відділ обслуговування громадян ОСОБА_2 управління Пенсійного фонду в Дніпропетровській є структурною одиницею ОСОБА_2 управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, а отже належним відповідачем по справі повинне бути Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.
Відповідно до частин третьої та четвертої статті 48 Кодексу адміністративного судочинства України якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи.
З огляду на вказане, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для заміни відповідача у даній справі з Управління обслуговування громадян ОСОБА_3 відділу обслуговування громадян ОСОБА_2 управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, є громадянином України, зареєстрований та проживає у Дніпропетровській області, Покровському районі, село Коломийці, вулиця Набережна, будинок 35А.
Позивач має право на отримання пенсії за вислугу років, що підтверджується пенсійним посвідченням № ААБ № 110745 від 17.09.2008 року.
З листопада 2014 року позивач перебуває на обліку в ОСОБА_2 управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та до 01.10.2018 року отримував пенсійні виплати.
Проте, з 01.10.2018 року ОСОБА_1 було призупинено виплату пенсії.
08.11.2018 року позивач звернувся до відповідача з заявою стосовно призупинення виплати пенсії та відновлення її виплати.
Листом від 13.11.2018 року №417/02.33Управління обслуговування громадян ОСОБА_3 відділу обслуговування громадян ОСОБА_2 управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області було надано відповідь на заяву позивача від 08.11.2018 року, у якій зазначено, що на момент виникнення обставин, зазначених в статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» адреса проживання позивача зазначена м.Макіївка, вул. Горбачева, 3/92, тому наявні підстави для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. Наявність реєстрації в паспорті в с. Коломийці, вулиця Набережна, 35А не дає підстав для відмови у взятті на облік як внутрішньо переміщеної особи. З 01.10.2018 року нарахування та виплата пенсії позивачу припинена.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються положеннями Конституції України, Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції Українигромадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Європейська соціальна хартія (переглянута) від 03 травня 1996 року, ратифікована Законом України від 14 вересня 2006 року №137-V, яка набрала чинності з 01 лютого 2007 року (далі - Хартія), визначає, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист (пункт 23 частини І). Ратифікувавши Хартію, Україна взяла на себе міжнародне зобов'язання запроваджувати усіма відповідними засобами досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися права та принципи, що закріплені у частині І Хартії.
Отже, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується міжнародними зобов'язаннями України.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення»громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом. Іноземні громадяни та особи без громадянства, які проживають в Україні, мають право на пенсію на рівні з громадянами України на умовах, передбачених законодавством або міжнародними угодами.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають: громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.
Статтями 44, 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері праці та соціальної політики, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально. Пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.
Позивач є громадянином України і у відповідності до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за наявності відповідного страхового стажу набув право на отримання пенсії за вислугою років, яка була йому призначена відповідно до вимог чинного законодавства.
Підстави для припинення виплати пенсії передбачені частиною 1 статті 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а саме: виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється:
1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості;
2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України (положення пункту 2 частини першої статті 49 втратили чинність як такі, що є неконституційними, на підставіРішення Конституційного Суду України від 07 жовтня 2009 року № 25-рп/2009);
3) у разі смерті пенсіонера;
4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд;
5) в інших випадках, передбачених законом.
За правилами частини другої статті 49 цього Закону поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з'ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону.
Як вбачається з листа від 13.11.2018 року №417/0233Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, з 01.07.2014 року позивач отримував пенсію, тобто в розпорядженні відповідача є документи, необхідні для поновлення виплати пенсії.
Відповідно до п. 2.9 Порядку №22-1 особа, яка звертається за пенсією (незалежно від виду пенсії), повинна пред'явити паспорт (або інший документ, що засвідчує цю особу, місце її проживання (реєстрації) та вік).
З матеріалів справи вбачається, що позивач після реєстрації місця проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, особисто звернувся до відповідача з заявою про поновлення виплати пенсії на загальних підставах.
З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позивачем було здійснено усі дії, передбачені чинним законодавством, щодо поновлення виплати пенсії на загальних підставах.
При цьому, суд вважає необґрунтованим посилання відповідача на не надання позивачем довідки про взяття його на облік як внутрішньо переміщеної особи або відмови у взятті на такий облік відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року №509, оскільки жодною нормою Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» не передбачено, що для виплати пенсії на загальних підставах необхідно надати вище згадану довідку.
Крім того, Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» не передбачено такої підстави припинення виплати раніше призначеної пенсії, як відсутність довідки внутрішньо переміщеної особи, на що посилався відповідач у своїх запереченнях та при прийнятті рішення про припинення виплати пенсії позивачу.
Відповідно до ч. 3 статті 22 Конституції України, при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів, не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.
Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.
Верховна Рада України може змінити закон виключно законом, а не шляхом прийняття підзаконного правового акта. Нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України відносяться до категорії підзаконних.
Пунктом 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про незалежність судової влади» №8 від 13.06.2007 року зазначено, що відповідно до статей 8 та 22 Конституції України не підлягають застосуванню судами закони та інші нормативно-правові акти, якими скасовуються конституційні права і свободи людини та громадянина, а також нові закони, які звужують зміст та обсяг встановлених Конституцією України і чинними законами прав і свобод. Суди при визначенні юридичної сили законів та інших нормативно-правових актів щодо їх діяльності повинні керуватися Конституцією України як актом прямої дії.
З огляду на викладене, постанова Кабінету Міністрів України, на яку посилається відповідач, є підзаконним нормативно-правовим актом, який не може змінювати в бік звуження права громадян, які встановлено нормативно-правовими актами вищої юридичної сили.
Таким чином, судом встановлено, що припинення виплати пенсії позивачу з жовтня 2018 року було обґрунтоване не наданням останнім довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, чим відповідачем проігнороване право позивача на отримання пенсії на загальних підставах.
З урахуванням викладених обставин, суд вважає за необхідне визнати протиправними дії ОСОБА_2 управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо припинення виплати пенсії позивачу з 01 жовтня 2018 року.
При цьому, суд зауважує, що не здійснюючи виплату пенсії позивачу за відсутності передбачених законами України підстав, відповідач порушив право позивача на отримання пенсії.
При цьому право на отримання пенсії є об'єктом захисту за статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року. Втручання відповідача у право позивача на мирне володіння своїм майном у вигляді пенсії не ґрунтується на Законі.
Встановлення судом незаконності втручання, тобто допущення бездіяльності, є достатньою підставою для висновку про те, що право позивача на мирне володіння своїм майном було порушено.
Також, суд дійшов висновку, що підлягають задоволенню і похідні позовні вимоги позивача про зобовязання сплатити заборгованість з виплати пенсії, починаючи з дня припинення, тобто з жовтня 2018 року, з урахуванням того, що судом встановлено протиправність дій відповідача та належним і ефективним способом захисту порушеного права позивача є саме зобовязання субєкта владних повноважень вчинити певні дії, направлені на усунення порушеного права позивача.
Відповідно до ч. 2 ст.9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших субєктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку субєктів владних повноважень.
Проте, вказане рішення впливає на права позивача.
Крім того, суд зазначає, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.
Приписами ч. 1 ст. 371 КАС України визначено, що негайно виконуються рішення суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць.
Оскільки присуджені позивачу виплати є періодичними та здійснюються з Державного бюджету України, рішення підлягає негайному виконанню у межах суми стягнення за один місяць.
З огляду на наведене, позовні вимоги підлягають задоволенню.
Як вбачається з матеріалів справи позивачем не було сплачено судовий збір на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", оскільки він на момент подачі позову був звільнений від його сплати.
За положеннями ч. 5 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Доказів понесення судових витрат не повязаних із сплатою судового збору позивачем не надано.
Тобто, у разі задоволення позовних вимог позивача, звільненого від сплати судового збору, питання щодо розподілу судових витрат судом не вирішується.
Керуючись ст.ст. 9, 72-77, 242-246, 250, 255, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про зобов`язання вчинити певні дії - задовольнитив повному обсязі.
Визнати протиправними дії ОСОБА_2 управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо припинення з 01 жовтня 2018 року виплати пенсії ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області відновити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, виплату пенсії з 01 жовтня 2018 року.
Зобовязати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області сплатити на користь ОСОБА_1 заборгованість з виплати пенсії за період з 01.10.2018 року по дату поновлення виплати пенсії.
Допустити негайне виконання рішення суду в частині виплати пенсії у межах суми стягнення за один місяць, відповідно до п.1 ч.1 ст. 371 Кодексу адміністративного судочинства України.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.С. Рябчук