Справа № 640/2007/19
Суддя: Чаку Євген Васильович
Дата ухвалення: 2019-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/2007/19 Суддя (судді) першої інстанції: Катющенко В.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Чаку Є.В.,

суддів: Файдюка В.В., Мєзєнцева Є.І.

за участю секретаря Муханькової Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 лютого 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до старшого слідчого в особливо важливих справ (першого) відділу управління досудового розслідування Головного слідчого управління Служби безпеки України Кононенка Юрія Сергійовича, слідчого відділу управління Служби безпеки України в Дніпропетровській області Трачука Богдана Едуардовича, старшого слідчого в особливо важливих справ (першого) відділу управління досудового розслідування Головного слідчого управління Служби безпеки України Назаренка Артема Валерійовича про визнання протиправними дій,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до старшого слідчого в особливо важливих справ (першого) відділу управління досудового розслідування Головного слідчого управління Служби безпеки України Кононенка Юрія Сергійовича (далі-відповідач1), слідчого відділу управління Служби безпеки України в Дніпропетровській області Трачука Богдана Едуардовича (далі -відповідач 2), старшого слідчого в особливо важливих справ (першого) відділу управління досудового розслідування Головного слідчого управління Служби безпеки України Назаренка Артема Валерійовича (далі - відповідач 3) про визнання протиправними дії відповідачів щодо проведення 24 липня 2018 року обшуку у квартирі позивача, за адресою м.Дніпро, провулок Фестивальний. Буд.6, к.107, та вилучення коп'ютерної техніки і щодо надання в судові органи недостовірних відомостей, на підстав яких суд прийняв рішення, яким позивача було позбавлено права користування власним майном.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 лютого 2019 року відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі у зв'язку з тим, що вказаний спір не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 лютого 2019 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. На думку апелянта, зазначена ухвала суду прийнята з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Апелянт зазначила, що відповідачі є службовими особами Служби безпеки України, а правовідносини, які виникають під час кримінального провадження, є публічно-правовими. Також апелянт зазнає, що не є учасником кримінального провадження, її приміщення не було зазначено в ухвалі на обшук, та КПК не наділяє позивача правом оскаржувати дії та бездіяльність слідчого підчас проведення обшуку за правилами КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвалу суду необхідно скасувати, з наступних підстав.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у пункті 24 рішення від 20 липня 2006 року в справі «Сокуренко і Стригун проти України» зазначив, що фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Справою адміністративної юрисдикції є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій (ст.3 КАС України).

Згідно ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності; спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

З матеріалів справи вбачається, що 24.07.2018 року відповідачем у квартирі позивача, за адресою м.Дніпро, провулок Фестивальний. Буд.6, к.107 проведено обшук в рамках кримінального провадження №990 від 27 березня 2015 року за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190, ч.3 ст.358, ч.2 205, ч.2 ст.205-1, ч.3 ст.206-2, ч.3 ст.209 та ч.2 ст.189 КК України.

Частиною 1 статті 303 Кримінального процесуального кодексу України передбачено вичерпний перелік рішень, дії чи бездіяльності слідчого або прокурора, які на досудовому провадженні можуть бути оскаржені

Пунктом 25 частини 1 статті 3 Кримінального процесуального кодексу України встановлено, що до учасників кримінального провадження віднесено - сторони кримінального провадження, потерпілого, його представника та законного представника, цивільного позивача, його представника та законного представника, цивільного відповідача та його представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, третю особу, щодо майна якої вирішується питання про арешт, інших осіб, права чи законні інтереси яких обмежуються під час досудового розслідування, осіб, стосовно яких розглядається питання про видачу в іноземну державу (екстрадицію), заявника, свідка та його адвоката, понятого, заставодавця, перекладача, експерта, спеціаліста, представника персоналу органу пробації, секретаря судового засідання, судового розпорядника.

З матеріалів справи вбачається, що позивач не є стороною кримінального провадження, заявником, потерпілим, підозрюваним у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №990 від 27 березня 2015 року.

Отже, в силу положень пункту 1 частини 1 статті 303 Кримінального процесуального кодексу України, позивач, як особа, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, на стадії досудового розслідування має право оскаржити бездіяльність слідчого чи прокурора щодо: невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення; неповернення тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу; нездійснення інших процесуальних дій, які він зобов'язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.

Частиною 2 статті 303 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314 - 316 цього Кодексу.

Водночас, за приписами частини 2 статті 314 Кримінального процесуального України підготовче судове засідання відбувається за участю прокурора, обвинуваченого, захисника, потерпілого, його представника та законного представника, цивільного позивача, його представника та законного представника, цивільного відповідача та його представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, згідно з правилами, передбаченими цим Кодексом для судового розгляду.

Отже, позивач як особа, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, не може брати участі у підготовчому судовому засіданні, а отже позбавлена можливості на цій стадії оскаржити дії слідчого щодо проведення обшуку та надати свої пояснення і обґрунтування.

Колегія суддів зазначає, що Кримінальним процесуальним кодексом України, не передбачено можливості оскарження особами, права чи законні інтереси яких обмежуються під час досудового розслідування, дій слідчого щодо проведення обшуку.

З огляду на викладене та враховуючи, що відповідач є суб'єктом владних повноважень в розумінні пункту 7 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України, суд приходить до висновку, що спір підлягає вирішенню за правилами адміністративного судочинства.

Положенням ч. 5 ст. 5 КАС України, яка гарантує право на судовий захист, передбачено, що ніхто не може бути позбавлений права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку.

Як визначено у статті 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише і фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішені питання щодо прийняття позовної заяви або скарги - є порушенням права на справедливий судовий захист.

Колегія суддів звертає увагу на те, що у справі Bellet v. France Європейський суд з прав людини зазначив, що "стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

У рішенні по справі "Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії" від 13 січня 2000 року та у рішенні по справі "Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії" від 28 жовтня 1998 року Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням пункту 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали дійшов неправильного висновку про відмову у відкритті провадження, а тому, зазначена ухвала суду підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 320 КАС України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Керуючись ст.ст. 243, 315, 320, 321, 325 КАС України суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 лютого 2019 року - скасувати, справу направити до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: Є.В. Чаку

Судді: В.В.Файдюк

Є.І.Мєзєнцев