Справа № 620/3872/18
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий суддя у першій інстанції: Скалозуб Ю.О.
Суддя-доповідач: Епель О.В.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 квітня 2019 року Справа № 620/3872/18

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Епель О.В.,

суддів: Губської Л.В., Карпушової О.В.,

за участю секретаря Лісник Т.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Чернігівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 31 січня 2019 року у справі

за позовом ОСОБА_1

до Чернігівського об`єднаного управління

Пенсійного фонду України

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Чернігівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України (далі відповідач), в якому, з урахуванням заяви про зміну позовних вимог, просив:

- визнати неправомірними дії відповідача, які полягають у відмові в переведенні позивача як учасника ліквідації аварії на ЧАЕС на пенсію за віком зі зменшенням пенсійного віку;

- зобов`язати відповідача перевести позивача з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на пільгових умовах зі зменшенням пенсійного віку відповідно до пп. 1 ч. 1 ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», починаючи з 22.01.2018 р.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 31 січня 2019 року адміністративний позов було задоволено частково:

- визнано неправомірними дії Чернігівського ОУПФУ щодо відмови у переведенні позивача на пенсію за віком на пільгових умовах згідно зі ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;

- зобов`язано Чернігівське ОУПФУ перевести позивача на пенсію за віком на пільгових умовах зі зменшенням пенсійного віку відповідно до пп. 1 ч. 1 ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», починаючи з 23.01.2018 р.

У задоволенні адміністративного позову в іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій наполягає на відсутності законних підстав для переведення позивача на пенсію за віком зі зменшенням пенсійного віку, так як ним не відпрацьовано жодного повного робочого дня на територіях радіоактивного забруднення та не надано відповідних підтверджуючих первинних документів.

З цих та інших підстав апелянт вважає, що рішення суду прийнято за неповно встановлених обставин та з порушенням норм матеріального і процесуального права, а тому просить його скасувати і ухвалити постанову про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 18.03.2019 р. було відкрито апеляційне провадження у справі, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду.

У строк, встановлений судом, відзив на апеляційну скаргу не надходив.

У судове засідання сторони, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду справи, не з`явилися.

Судова колегія вважає, що в даному випадку наявні правові підстави для розгляду апеляційної скарги під час відсутності осіб, які не з`явилися, в порядку ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду без змін з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, позивач перебуває на пенсійному обліку в Чернігівському ОУПФУ та отримує пенсію по інвалідності.

Також позивач має статус учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Позивач звернувся до Чернігівського ОУПФУ із заявою про переведення його на пенсію за віком як учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

До поданої заяви позивачем було додано: - посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у 1986 році 2 категорії; - довідку форми №122 від 03.05.2018 №716, яка видана Виробничим підрозділом моторвагонне депо Чернігів Регіональної філії «Південно-Західна залізниця» ПАТ «Українська залізниця» за роботу в зоні відчуження 27.04.1986, 16.06.1986, 25.06.1986, 09.07.1986, 09.09.1986; - копію карти дозиметричного контролю на якій зазначено час роботи в зоні в годинах.

26.03.2018 р. за результатами розгляду заяви позивача та поданих ним документів відповідачем було складено та направлено йому лист № 7082/06 про відмову в переведенні його на пенсію за віком, відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» зі зменшенням пенсійного віку на 10 років у зв`язку з тим, що позивач не відпрацював жодного повного робочого дня в зоні відчуження та періоди роботи в 30-кілометровій зоні.

Позивач, вважаючи протиправними дії відповідача щодо відмови у переведенні його на пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку, звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Судова колегія встановила, що задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем було надано всі необхідні для призначення пенсії документи, які підтверджують, що він був безпосередньо зайнятий на роботах, які надають право на пільгову пенсію відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а доводи відповідача не ґрунтуються на нормах чинного законодавства.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, колегія суддів погоджується із зазначеними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законами України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 р. № 796-XII (далі - Закон № 796-XII), «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 р. № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV), Порядком видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20.01.1997 р. № 51 (далі Порядок № 51), Порядком надання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 р. № 22-1 (далі Порядок № 22-1).

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У ст. 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 55 Закону № 796-XII особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу. Зокрема, встановлено, що учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 01.07.1986 незалежно від кількості робочих днів, а з 01.07.1986 по 31.12.1986 - не менше 5 календарних днів, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку до 10 років.

Частиною 1 статті 15 Закону № 796-XII передбачено, що підставами для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є період роботи (служби) у зоні відчуження, що підтверджено відповідними документами.

Відповідно до п.п. 5, 10 Порядку № 51 учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження з 01.07.1986 до 31.12.1986 від 1 до 5 календарних днів, у 1987 році - від 1 до 14, у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або на їх будівництві - не менше 14 календарних днів у 1986 році видаються відповідні посвідчення.

Посвідчення видаються учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС на підставі одного з таких документів: а) посвідчення про відрядження в зону відчуження; б) військового квитка і довідки командира військової частини або архіву про участь у ліквідації наслідків аварії у зоні відчуження; в) довідки про підвищену оплату праці в зоні відчуження (із зазначенням кількості днів і населеного пункту).

Згідно з пп. 5 п. 2.1 Порядку № 22-1 документами, які засвідчують особливий статус особи є посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09.03.1988 №122, або довідка військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями) (при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»).

Пунктом 7.1 Порядку № 22-1 визначено, що в разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, який документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис. Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

У ст. 10 Закону № 796-XII передбачено, що учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження.

Основним документом, що визначає час виконання робіт з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС безпосередньо в зоні відчуження, є довідка форми №122, що видається на підставі первинних документів лише тими підприємствами, установами, організаціями, у складі яких працівник безпосередньо виконував роботи з ліквідації аварії. Інший порядок підтвердження факту участі на роботах по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, чинним законодавством на даний час не передбачено.

Документами, що підтверджують періоди роботи в зоні відчуження можуть слугувати також: первинні довідки, первинний табель обліку робочого часу, дорожні листки та інші первинні документи, які містять відмітки підприємств, установ, організацій, в складі яких виконувались роботи та які були розташовані в зоні відчуження.

У виключних випадках для підтвердження періодів роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС можуть прийматись виписки з особових рахунків про здійснення підвищеної оплати праці за умови, що в особових рахунках зазначено за скільки днів здійснено підвищену оплату.

Відповідно до пп. 1 п. 1 ст. 45 Закону № 1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення з пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку. А отже, у відповідності до вищезазначеної норми Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія позивачу має бути призначена саме з 23.01.2018, тобто з дня його звернення, відповідно до наявної копії заяви позивача, а не з 22.01.2018, як зазначає останній.

Системний аналіз викладених правових норм надає підстави стверджувати, що право на пільгове зменшення пенсійного віку мають особи, які працювали визначену кількість днів у зоні відчуження та в установленому законом порядку набули статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

При цьому, єдиним документом, що підтверджує статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи, учасника ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС та надає право користування пільгами, встановленими Законом № 796-ХІІ, зокрема на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, регламентованого для одержання державних пенсій, є посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» або «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи».

Аналогічні правові висновки викладені в постанові Верховного Суду від 06.02.2019 р. по справі № 731/120/17 та, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України є обов`язковими для врахування апеляційним судом при розгляді даної справи.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на те, що позивач має правовий статус ліквідатора наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та він віднесений до 2 категорії осіб постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, що підтверджується відповідним посвідченням, яке недійсним не визнавалось, і статус позивача як ліквідатора наслідків аварії на ЧАЕС не оспорюється.

Крім того, факт перебування позивача в зоні ЧАЕС також підтверджується довідкою за формою № 122 від 03.05.2018 р. № 716, опосередковано записами в трудовій книжці позивача щодо займаної ним посади в період направлення до зони ЧАЕС, відповідно до відомостей в наказі від 29.10.1992 р. № 170, в картці дозиметричного контролю, довідці від 03.05.2018 р. № 716.

При цьому, апеляційний суд відзначає, що у висновку в акті зустрічної перевірки достовірності та обґрунтованості видачі довідки для призначення (перерахунку) пенсії /Т.1 а.с.30-31/, складеному самим же відповідачем, зазначено, що під час перевірки довідки та інших первинних документів розбіжностей не встановлено.

Таким чином, колегія суддів вважає, що наявні в позивача документи, які долучені до матеріалів справи, містять дані на підтвердження факту його участі у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та є достатніми для призначення йому пільгової пенсії, передбаченої ст. 55 Закону № 796-XII.

Доводи апелянта щодо відсутності у позивача законних підстав для переведення на пенсію за віком зі зменшенням пенсійного віку, так як ним не відпрацьовано жодного повного робочого дня на територіях радіоактивного забруднення та не надано відповідних підтверджуючих первинних документів, спростовуються матеріалами справи та взагалі не ґрунтуються на нормах чинного законодавства, оскільки позивач працював в зоні ЧАЕС, зокрема до 01.07.1986 р., а в ч. 1 ст. 55 Закону № 796-XII прямо передбачено, що учасникам ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, які працювали в зоні відчуження з моменту аварії до 01.07.1986 р. незалежно від кількості робочих днів, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку до 10 років.

Надаючи оцінку доводам апелянта, судова колегія також приймає до уваги рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому Суд зазначив, що «…хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід…».

Відповідно до ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» висновки ЄСПЛ є джерелом права.

Отже, проаналізувавши всі доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції повно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга Чернігівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України підлягає залишенню без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 31 січня 2019 року без змін.

При цьому, оскільки судом апеляційної інстанції не здійснено зміни або скасування рішення суду, то відповідно до ст. 139 КАС України, понесені відповідачем та апелянтом у цій справі судові витрати перерозподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Чернігівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 31 січня 2019 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Судове рішення виготовлено 24 квітня 2019 року.

Головуючий суддя

Судді: