Справа № 826/10909/18
Суддя: Васильченко І.П.
Дата ухвалення: 2019-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

24 квітня 2019 року № 826/10909/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Васильченко І.П. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовомОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України в м. Києві
провизнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити дії,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду м.Києва з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо нездійснення перерахунку позивачу його пенсії за інвалідністю за заявою від 07.06.2018 р. та зобов'язання відповідача провести з 01.01.2017 р. перерахунок та виплату позивачу пенсії, обчисленої з п'ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня відповідного року, відповідно до ст. 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.07.2018 року суд визнав подану заяву і додані до неї матеріали достатніми для прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження по справі, ухвалено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач як особа, яка є учасником ліквідації аварії на ЧАЕС першої категорії, який брав участь в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в статусі військовослужбовця, є інвалідом другої групи має право на перерахування пенсії по інвалідності, виходячи з п'ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня відповідного року, відповідно до положень частини третьої статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідачем подано клопотання про залишення позову без розгляду, з огляду на відсутність порушеного права позивача, оскільки останній не звертався до Пенсійного фонду із заявою про проведення перерахунку пенсії відповідно до ст. 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Відповідач наголосив, що жодних рішень по даному питанню немає, отже підстави для звернення до суду також відсутні. Відповідне клопотання, виходячи з його змісту, а також враховуючи відповідність поданої на розгляд судом позовної заяви вимогам ст.ст. 160, 161, 172 Кодексу адміністративного судочинства України, розцінюється судом як відзив на позов.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є внутрішньо переміщеною особою, що підтверджується довідкою від 07.07.2017 р. № 1510 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи Управління праці та соціального захисту населення Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації.

Відповідно до посвідченням особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи від 23.05.2012 р. серії НОМЕР_2, ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильської АЕС 1 категорії.

Згідно з довідкою до акта огляду МСЕК серії 10 ААА № 148942 ОСОБА_1 з 20.09.2010 р. безстроково призначено ІІ групу інвалідності у зв'язку із захворюванням, пов'язаним із виконанням службових обов'язків по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильскій АЕС.

Як пенсіонер позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ в м.Києві та отримує пенсію по інвалідності ІІ групи, призначену відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

За посиланням позивача, останній вважаючи, що з 01.10.2017 йому неправильно визначено розмір виплачуваної пенсії, позивач 06.07.2018 р. звернувся до відповідача із заявою про перерахунок його пенсії, обчисленої з п'ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, відповідно до частини третьої статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», однак відповіді не отримав.

Вважаючи бездіяльність відповідача протиправною, позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав та законних інтересів.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбаченим законом.

Відповідно до статті 9 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, є: 1) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків; 2) потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи; 3) громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації інших ядерних аварій та їх наслідків, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт; 4) громадяни, які постраждали від радіоактивного опромінення внаслідок будь-якої аварії, порушення правил експлуатації обладнання з радіоактивною речовиною, порушення правил зберігання і захоронення радіоактивних речовин, що сталося не з вини потерпілих.

Статтею 10 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов'язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.

Статтею 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» регулюються питання пенсії військовослужбовцям, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій № 2148-VIII від 03.10.2017 частина 3 статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796 -ХІІ викладена в наступній редакції: «Особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється відповідно до цього Закону або за бажанням таких осіб - з п'ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року», яка набрала чинності з 01.10.2017.

Пунктом 9.1 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1210 встановлено, що за бажанням осіб, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової служби та внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється з п'ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року за її бажанням.

Норми Конституції України визначають, що людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави (стаття 3 Конституції України).

У силу взаємопов'язаності різних сфер правовідносин та взаємодії галузей права, які регулюють ці сфери, соціальні права належним чином забезпечуються лише у аспекті публічно-правових відносин, в які вступає особа з державними органами та іншими суб'єктами владних повноважень у процесах, коли держава здійснює свою конституційну функцію утвердження і забезпечення прав і свобод людини.

За процесуальними підставами виникнення права у особи розрізняють права, які суб'єктом владних повноважень: визнаються, реалізуються без заяви особи, що має право; надаються за заявою особи, яку суб'єкт владних повноважень зобов'язаний задовольнити, якщо відсутні підстави для відмови; надаються за ініціативою самого органу, що володіє та реалізує відповідні дискреційні повноваження.

З правового аналізу пункту 9.1 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи вбачається, що пенсія по інвалідності обчислюється з п'ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року для осіб, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової служби та внаслідок цього стали особами з інвалідністю лише за їх бажанням.

Таким чином, особа, що виявила бажання перерахувати пенсію, має звернутися до органів Пенсійного фонду України.

Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права на участь в управлінні державними і громадськими справами, а також для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення врегульовані Законом України «Про звернення громадян» від 02.10.1996 р. № 393/96-ВР, а також спеціальними нормативними актами у сфері пенсійного забезпечення, зокрема Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 р. № 96-XII, Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 р. № 1058-IV та Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 25.11.2005 р. № 22-1.

Законом України «Про звернення громадян» передбачено звернення громадян у письмовій чи усній формі. Так, у відповідності статті 5 Закону № 393/96-ВР, звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об'єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.

Письмове звернення надсилається поштою або передається громадянином до відповідного органу, установи особисто чи через уповноважену ним особу, повноваження якої оформлені відповідно до законодавства. Письмове звернення також може бути надіслане з використанням мережі Інтернет, засобів електронного зв'язку (електронне звернення).

Відповідно до Порядку № 22-1, у розділі І «Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії» передбачено можливі варіанти звернення особи, що звертається до органів Пенсійного фонду України, в тому числі пунктом 1.5. вказано, що заява про перерахунок пенсії подається пенсіонером особисто або його законним представником до органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії.

У пункті 1.7. зазначено, що днем звернення за перерахунком пенсії, переведенням з одного виду пенсії на інший, поновленням виплати пенсії, виплатою недоотриманої пенсії у зв'язку зі смертю вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, заяви з усіма необхідними документами.

Пунктом 1.8. встановлено, що особам, які одержують пенсію, призначену органами Пенсійного фонду за іншими законами, або допомогу, призначену органами соціального захисту населення, пенсія призначається з дати виникнення права на неї з урахуванням пункту 1.7 цього розділу.

Таким чином, Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 25.11.2005 р. № 22-1 не передбачено іншої можливості звернутися до Пенсійного органу з вимогою про перерахування пенсії окрім як подати особисто або через представника письмову заяву.

Як зазначено позивачем, останній 06.07.2018 р. звернувся до відповідача із заявою про перерахунок його пенсії, обчисленої з п'ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, відповідно до частини третьої статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Так, суд звертає увагу на наявність в матеріалах справи, копії заяви ОСОБА_1 від 06.07.2018 р., однак доказів направлення такої заяви на адресу Пенсійного фонду або відмітки про отримання останнім заяви ОСОБА_1, позивачем не надано.

Рішення відповідача про відмову у перерахунку пенсії ОСОБА_1 в матеріалах справи відсутнє.

Право на захист - це самостійне суб'єктивне право, яке з'являється у володільця регулятивного права лише в момент порушення чи оскарження останнього.

З аналізу викладеного вбачається, що завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав особи в публічно-правових відносинах. При цьому захист прав, свобод та інтересів осіб передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення.

У зв'язку із викладеним, у порядку адміністративного судочинства підлягають захисту лише порушені права.

Враховуючи, що позивачем ненадано доказів звернення до відповідача із заявою для проведення перерахунку пенсії, а матеріали справи не містять відмови Пенсійного фонду щодо такого перерахунку, суд доходить висновку, що позивач належним чином порядок перерахунку пенсії не ініціював, а отже не створив обов'язку його реалізації суб'єктом владних повноважень, що свідчить про не виникнення правовідносин між сторонами, у зв'язку із чим позовні вимоги є безпідставними.

У силу ч.ч. 1 та 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зважаючи на вищевикладене, виходячи із меж заявлених позовних вимог, суд доходить висновку про необґрунтованість доводів позивача, а тому в задоволенні позовних вимог відмовляє.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 2, 77, 139, 243-245, 263, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У позові ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) відмовити.

Рішення суду відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.П. Васильченко