Справа № 540/314/19
Суддя: Дубровна В.А.
Дата ухвалення: 2019-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2019 р.м. ХерсонСправа № 540/314/19

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Дубровної В.А.,

при секретарі: Мельник О.О.,

за участю позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: Саламатіна О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправними дій щодо порушення Закону України "Про звернення громадян",

встановив:

15 лютого 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Міністерства оборони України, Військової частини НОМЕР_1 , Житлової комісії військової частини НОМЕР_1 , у якому просив:

- визнати протиправними дії Міністерства оборони України, військової частини НОМЕР_1 та житлової комісії військової частини НОМЕР_1 в частині порушення права на житло майора запасу ОСОБА_1 щодо зняття з обліку військовослужбовців та членів їх сімей, які потребують поліпшення житлових умов (на квартирному обліку) у військовій частині НОМЕР_1 , у загальній черзі з 26.03.2003 року, та у першочерговій черзі (як учасника бойових дій) з 30.06.2017 року, а також порушення його прав на отримання належного йому житла за останнім місцем служби і позбавлення похідного права на отримання відповідної грошової компенсації за належне позивачу для отримання жилого приміщення.

- визнати протиправним та скасувати протокольне рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 викладене у протоколі №11 від 16.10.2018 року засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 , згідно рішення якого майора запасу ОСОБА_1 , було незаконно знято з обліку військовослужбовців та членів їх сімей, які потребують поліпшення житлових умов (квартирного обліку) у військовій частині НОМЕР_1 , а також зобов`язати житлову комісію військової частини НОМЕР_1 поновити позивача на обліку військовослужбовців та членів їх сімей, які потребують поліпшення житлових умов (на квартирному обліку) у військовій частині НОМЕР_1 , у загальній черзі з 26.03.2003 року, та у першочерговій черзі (як учасника бойових дій) з 30.06.2017 року.

- визнати протиправними дії Міністерства оборони України щодо розгляду звернення (скарги ОСОБА_1 від 12.08.2018 року "на бездіяльність Міністра оборони України", що направлено 13.08.2018 року на адресу Президента України, Прем`єр-міністра України та до відома Міністра оборони України) в частині порушення встановленого порядку розгляду звернень громадян, передбаченого статтями 1,4,7,15,19 Закону України "Про звернення громадян".

Ухвалою суду від 20.02.2019 р. відмовлено у відкритті провадження у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, Військової частини НОМЕР_1 , Житлової комісії військової частини НОМЕР_1 в частині визнання протиправними дій щодо порушення права позивача на житло та зобов`язання вчинити певні дії, визнання протиправним та скасування рішення.

Ухвалою суду від 20.02.2019 р. відкрито провадження у справі в частині позовних вимог ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправними дій щодо порушення Закону України "Про звернення громадян" за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням сторін, призначено судове засідання на 20.03.2019 р.

Протокольною ухвалою суду від 20.03.2019 р. відкладено розгляд справи до 19.04.2019 р.

Відповідно до змісту позовної заяви та відповіді на відзив від 28.03.2019 р., позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 13.08.2018 р. він керуючись статтею 40 Конституції України та Законом України "Про звернення громадян", з метою захисту своїх конституційних прав, направив звернення (скаргу від 12.08.2018 року "на бездіяльність Міністра оборони України") на адресу Президента України та Прем`єр-міністра України із питанням щодо відновлення права військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей отримати жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошову компенсацію за належне їм для отримання жиле приміщення, а також після закінчення строку контракту при досягненні 20 років вислуги на військовій службі в календарному обчисленні, залишатися (за їх бажанням) на обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду за останнім місцем проходження служби, а в разі розформування військової частини - у військовому комісаріаті і КЕВ (КЕЧ) району, на території обслуговування яких знаходилася розформована військова частина, та користуються правом позачергового одержання житла. До відома вказане звернення було направлено також до Міністерства оборони України. У відповідь на вказане звернення 26.09.2018 року позивач отримав лист тимчасово виконуючого обов`язки начальника тилу Командування Сухопутних військ Збройних Сил України полковника ОСОБА_2 (вихідний від 10.09.2018 року № 116/10/2/5/502). На думку позивача, розгляд його звернення від 12.08.2018 року "на бездіяльність Міністра оборони України" було проведено із порушенням Закону України "Про звернення громадян", оскільки вказана скарга була розглянута посадовою особою Міністерства оборони України, яка знаходиться у прямому підпорядкуванні Міністра оборони України, дії (бездіяльність) якого оскаржено. Крім того, позивач вважає, що розгляд його звернення було доручено провести зацікавленій особі, тобто особі в службові обов`язки якого входить вирішення питань, порушених у скразі позивача. Також позивач зазначає, що зміст отриманого ним 26.09.2018 року листа тимчасово виконуючого обов`язки начальника тилу Командування Сухопутних військ Збройних Сил України полковника ОСОБА_2 щодо розгляду його скарги від 12.08.2018 року "на бездіяльність Міністра оборони України" повністю повторює зміст листа тимчасово виконуючого обов`язки начальника Головного управління морально - психологічного забезпечення Збройних Сил України полковника Бойко О.В. за результатами розгляду його скарги від 29.05.2018 року, що, на думку позивача, вказує на шаблонний підхід у розгляді вказаних звернень. З огляду на викладене позивач вважає, що розгляд його скарги від 12.08.2018 року "на бездіяльність Міністра оборони України" було проведено із порушенням ст. 7 Закону України "Про звернення громадян", оскільки вказане звернення розглянуто посадовою особою, яка знаходиться у прямому підпорядкуванні Міністра оборони України, дії (бездіяльність) якого оскаржувалися, а також статей 1, 4, 15, 19 цього закону, щодо повноти, об`єктивності і всебічності перевірки заявленої скарги, викладених фактів та прийняття відповідних рішень із посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови.

20.03.2019 р. та представник відповідача надав до суду відзив на позовну заяву та 19.04.2019 р. заперечення на відповідь на відзив, у яких заперечує проти задоволення позовних вимог з огляду на наступне. Зокрема, представник відповідача вказує на те, що звернення ОСОБА_1 від 12.08.2018 р. на підставі ч. 3 ст. 7 Закону України "Про звернення громадян" із секретаріату Кабінету Міністрів України було направлено для розгляду до Міністерства оборони України. На підставі приписів статті 16 Закону України "Про звернення громадян", пункту 2.2 Інструкції №722 та пункту 4 Положення №417, звернення ОСОБА_1 було зареєстровано та попередньо розглянуто в відділі по роботі з громадянами та доступу до публічної інформації Міністерства оборони України, при цьому було визначено відповідно до покладених завдань головного виконавця - Командування Сухопутних військ Збройних Сил України. В подальшому на підставі приписів пункту 3.3. Інструкції №722 та пункту 4 Положення №417 вказане звернення було направлено для розгляду в Командування Сухопутних військ Збройних Сил України. На підставі пункту 3.7. Інструкції №722, за результатами розгляду звернення ОСОБА_1 , останньому надана обґрунтована відповідь (в частині, яка відноситься до відповідної компетенції). Таким чином, на думку відповідача, жодних порушень чинного законодавства України з боку Міністерства оборони України допущено не було. Відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією і законами України, з урахуванням усіх обставин, необхідних для вирішення питання. Посилання позивача на порушення відповідачем приписів статей 1, 4, 7, 15, 19 Закону України "Про звернення громадян" відповідач вважає безпідставними, оскільки статті 1 та 4 Закону України "Про звернення громадян" лише зазначають про право осіб звернутися до відповідних органів із зауваженнями, скаргами та пропозиціями та наводять перелік рішень, дій (бездіяльності), які можуть бути оскаржені, вказані статті взагалі неможливо порушити, оскільки в них йдеться про існуюче у особи право, яке вона використовує на власний розсуд. Жодного порушення статті 7 Закону України "Про звернення громадян" Міністерством оборони України допущено не було, оскільки Міністерство оборони України не відмовляло в прийнятті та розгляді звернення з посиланням на політичні погляди, партійну належність, стать, вік, віросповідання, національність громадянина, незнання мови звернення та не направляло скарги для розгляду тим органам або посадовим особам, дії чи рішення яких оскаржуються. Також представник відповідача зазначає, що Міністерством оборони України не було допущено порушень статті 15 Закону України "Про звернення громадян", оскільки вказана стаття стосується виключно розгляду заяв (клопотань), натомість позивач звертався саме з скаргою, порядок розгляду яких визначено іншою статтею - статтею 16 Закону України "Про звернення громадян". Крім того, відповідач вважає безпідставним посилання позивача на порушення Міністерством оборони України приписів статті 19 Закону України "Про звернення громадян", оскільки Міністерством оборони України скарга ОСОБА_1 була перевірена об`єктивно, всебічно і вчасно, а незгода позивача зі змістом отриманої відповіді, не свідчить про не розгляд його скарги чи протиправність дій відповідача.

Дослідивши подані сторонами документи, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд вказує про наступне.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, 12.08.2018 р. ОСОБА_1 звернувся до Президента України, Кабінету Міністрів України та до відома Міністерства оборони України зі "скаргою на бездіяльність Міністра оборони України", резолютивна частина якої містить наступну редакцію:

- Розглянути звернення в порядку та строки, що передбачено Законом України "Про звернення громадян;

- З метою забезпечення прав і свобод громадян України, народу України (тобто, зазначеної категорії військовослужбовців, військовослужбовців запасу та моїх прав на належне житло), відновити права військовослужбовців Збройних Сил України (які мають 20 років вислуги і звільняються з військової служби після закінчення строку контракту) та членів їх сімей - "отримати жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошову компенсацію за належне їм для отримання жиле приміщення, а також після закінчення строку контракту при досягненні 20 років вислуги на військовій службі в календарному обчисленні, залишаться (за їх бажанням) на обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду за останнім місцем проходження служби, а в разі розформування військової частини - у військовому комісаріаті і КЕВ (КЕЧ) району, на території обслуговування яких знаходилася розформована військова частина, та користуються правом позачергового одержання житла", прошу Вас усунути вказані порушення в чинному законодавстві України, шляхом внесення відповідних зміни до нормативно-правових актів, що їх порушують, а саме: до пункту 9 статті 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", до пункту 29 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями (затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2006 року №1081) та до абзацу 1 пункту 2.16. Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями (затвердженої Наказом Міністра оборони України від 30.11.2011 року №737), виклавши їх у новій редакції, згідно нового змісту яких передбачити та визначити: " Військовослужбовці, які перебувають на обліку, під час звільнення з військової служби в запас або відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, за неможливості використання на військовій службі, а також після закінчення строку контракту при досягненні 20 років вислуги на військовій службі в календарному обчисленні, залишаються (за їх бажанням) на обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду за останнім місцем проходження служби, а в разі розформування військової частини - у військовому комісаріаті і квартирно-експлуатаційних відділах (квартирно - експлуатаційних частинах) району, на території обслуговування яких знаходилася розформована військова частина, та користуються правом позачергового одержання житла.

- Зупинити дію пункту 29 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями (затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2006 року №1081) та абзацу 1 пункту 2.16. Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями (затвердженої Наказом Міністра оборони України від 30.11.2011 року №737) чинної редакції, в частині, що порушують конституційні права вказаної категорії громадян України (військовослужбовців запасу які мають 20 років вислуги і звільненні з військової служби після закінчення строку контракту та військовослужбовців, що звільняються з військової служби і на яких розповсюджується це право).

- Зобов`язати Міністра оборони України скасувати зміни, якими було порушено це право та відновити положення абзацу 1 пункту 2.16. Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями (затвердженої Наказом Міністра оборони України від 30.11.2011 року №737) відповідно до попередньої редакції, згідно якого визначити: " Військовослужбовці, які перебувають на обліку, під час звільнення з військової служби в запас або відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, за неможливості використання на військовій службі, а також після закінчення строку контракту при досягненні 20 років вислуги на військовій службі в календарному обчисленні, залишаються (за їх бажанням) на обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду за останнім місцем проходження служби, а в разі розформування військової частини - у військовому комісаріаті і КЕВ (КЕЧ) району, на території обслуговування яких знаходилася розформована військова частина, та користуються правом позачергового одержання житла".

- Вважати наказ Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 10.05.2017 року №127 та наказ Командира військової частини - польова пошта НОМЕР_2 (по стройовій частині) від року №135, в частині не визначення стосовно мене права та порядку забезпечення житлом незаконними.

- Вжити відповідні заходи щодо забезпечення ОСОБА_1 належним житлом або грошовою компенсацію за належне для отримання жиле приміщення.

- На час розгляду вказаного звернення заборонити житловій комісії військової частини НОМЕР_1 приймати рішення щодо зняття ОСОБА_1 з квартирної черги, про що повідомити Міністерство оборони України та Голову житлової комісії військової частини НОМЕР_1 .

- Надати відповідну відповідь згідно змісту мого звернення, із відповідним роз`ясненням зазначених фактів та порушених питань, в порядку передбаченому чинним законодавством України.

20.08.2018 р. на підставі ч. 3 ст. 7 Закону України "Про звернення громадян" Адміністрацією Президента України супровідним листом за № 22/036145-21 звернення ОСОБА_1 від 12.08.2018 р. надіслано до Міністерства оборони України ( в частині питань, що належать до його компетенції).

Листом без дати та номеру Секретаріат Кабінету Міністрів України повідомив ОСОБА_1 про те, що його лист надіслано Міністерству оборони України 16 серпня 2018 р. за № 41-М-017264/21 відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону України "Про звернення громадян" для розгляду та надання йому відповіді.

22.08.2018 р. начальником Відділу по роботі з громадянами та доступу до публічної інформації департаменту інформаційно-організаційної роботи та контролю Міністерства оборони України відповідно до Закону України "Про звернення громадян" вказане звернення ОСОБА_1 надіслано для опрацювання до Генерального штабу Збройних Сил України та Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України з повідомленням результатів розгляду звернення заявнику у термін, визначений законодавством України.

10.09.2018 р. тимчасово виконуючий обов`язки начальника тилу Командування Сухопутних військ Збройних Сил України полковник ОСОБА_2 листом - відповіддю за № 116/10/2/5/502 повідомив ОСОБА_1 про наступне, зокрема,

- щодо твердження ОСОБА_1 про порушення Міноборони пункту 2 Контракту, укладеного з ним, в частині, що стосується права на забезпечення житлом або виплату грошової компенсації за належне для отримання житлове приміщення, то згідно з обліковими даними ОСОБА_1 перебуває на квартирному обліку в Херсонському гарнізоні (при житловій комісії військової частини НОМЕР_1 ) складом сім`ї 1 особа у загальній черзі з 26.03.2003 за № 147, вислуга у Збройних Силах України складає 23 календарних роки. Оскільки на теперішній час до квартирно-експлуатаційних органів Збройних Сил України, зокрема, до квартирно-експлуатаційного відділу м. Херсон (далі - КЕВ м. Херсон), в зоні відповідальності якого перебуває зазначена військова частина, від житлової комісії військової частини НОМЕР_1 не надходила інформація про звільнення ОСОБА_1 у запас за пунктом "а" (у зв`язку із закінченням строку контракту), тому після надходження офіційної інформації щодо його звільнення, КЕВ м. Херсона буде порушено питання перед згаданою житловою комісією про зняття його з квартирного обліку у військовій частині НОМЕР_1 (відповідно до вимог пункту 9 статті 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закон), пункту 29 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2006 р. № 1081 (далі - Порядок), пункт/ 2.16 та абзацу 5 пункту 2.18 Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей житловими приміщеннями, із запрошенням позивача на засідання житлової комісії цієї військової частини та наданням відповідних роз`яснень. Враховуючи зазначене, твердження ОСОБА_1 щодо порушення Міноборони його права на забезпечення житлом або виплату грошової компенсації за належне для отримання житлове приміщення, є таким, що не відповідає дійсності;

- щодо клопотання ОСОБА_1 про внесення відповідних змін до пункту 2.16 Інструкції з метою набуття права особами, звільненими у запас або відставку, за пунктом "а", на забезпечення житлом у позачерговому порядку, оскільки зазначена норма на думку ОСОБА_1 , не відповідає вимогам Конституції України, то згідно з положеннями статті 147 Конституції України питання про відповідність законів та інших правових актів вимогам Конституції України вирішує Конституційний Суд України, який також надає офіційне тлумачення Конституції України та законів України. З урахуванням викладеного, Командування Сухопутних військ Збройних Сил України не наділене відповідними повноваженнями надавати правову оцінку щодо відповідності положень Інструкції вимогам Конституції України.

- щодо клопотання ОСОБА_1 про визнання незаконними наказу Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 10.05.2017 № 127 та наказу командира військової частини - польова пошта НОМЕР_2 (на цей час військова частина НОМЕР_1 )(по стройовій частині) від 08.06.2017 № 135, в частині не визначення за ним права на отримання житла та порядку забезпечення його цим житлом, то відповідно до вимог статті 191 Житлового кодексу житлові спори вирішуються відповідно до закону, тобто в судовому порядку, а тому з метою визнання вищезазначених наказів незаконними роз`яснено ОСОБА_1 його права звернутися до суду для захисту своїх прав;

- щодо клопотання ОСОБА_1 про вжиття відповідних заходів в частині забезпечення його житлом, то відповідно до вимог пункту 9 статті 12 Закону, пункту 29 Порядку, пункту 2.16 Інструкції, військовослужбовці, які перебувають на обліку, під час звільнення з військової служби в запас або відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку з реформуванням ЗС України, зі скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі, залишаються (за їх бажанням) на обліку у військовій частині до одержання жилого приміщення з державного житлового фонду за останнім місцем проходження служби, а в разі розформування військової частини - у військовому комісаріаті і КЕВ (КЕЧ) району, на території обслуговування яких знаходилася розформована військова частина, та користуються правом позачергового одержання жилого приміщення. Таким чином, зазначені положення не передбачають залишення на квартирному обліку за останнім місцем служби військовослужбовців, звільнених у запас або відставку за пунктом "а" (у зв`язку із закінченням строку контракту). Крім того, відповідно до вимог статті 43 Житлового кодексу, громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості. Черговість надання жилих приміщень визначається за часом взяття громадян на облік (включення до списків осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень). Зазначено, що ОСОБА_1 перебуває на квартирному обліку у Херсонському гарнізоні складом сім`ї 1 особа у загальній черзі з 26.03.2003 за № 147, а тому його черга на отримання житла ще не надійшла;

- щодо клопотання ОСОБА_1 про виплату йому грошової компенсації за належне для отримання житлове приміщення, то виплата грошової компенсації військовослужбовцям Збройних Сил України передбачена Порядком визначення розміру і надання військовослужбовцям та членам їх сімей грошової компенсації за належне їм для отримання житлове приміщення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02 вересня 2015 р. № 728 "Деякі питання забезпечення житлом військовослужбовців та інших громадян". Відповідно до вимог пункту 5 Порядку черговість надання компенсації визначається за часом взяття військовослужбовця та членів його сім`ї на облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, та/або включення до списків осіб, які мають право на позачергове отримання жилих приміщень. З огляду на викладене та ураховуючи порядковий номер ОСОБА_1 у загальній черзі осіб, які потребують поліпшення житлових умов у Херсонському гарнізоні, правові підстави для розгляду питання щодо виплати позивачу грошової компенсації за належне для отримання житлове приміщення - відсутні;

-щодо твердження ОСОБА_1 про порушення Міноборони умов контракту в частині невиплати до теперішнього часу компенсації за піднаймання житлового приміщення, то виплата військовослужбовцям грошової компенсації за піднайом (найом) ними житла (далі - компенсація) передбачена Порядком виплати грошової компенсації військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації та Державної спеціальної служби транспорту за піднайом (найом) ними жилих приміщень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 26 червня 2013 р. № 450 "Про розмір і порядок виплати грошової компенсації військовослужбовцям Збройних Сил за піднайом (найом) ними жилих приміщень" (далі - Порядок) та розділу VIII Інструкції. Зазначена компенсація виплачується особам офіцерського складу, у разі коли вони не забезпечені жилими приміщеннями за місцем проходження військової служби, не отримали за рахунок держави грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення та перебувають на квартирному обліку, а також якщо військова частина не орендує для них та членів їх сімей житло. Відповідно до вимог пункту 4 Порядку та пункту 8.3 Інструкції грошова компенсація виплачується особам офіцерського складу починаючи з дня реєстрації поданого в установленому порядку рапорту військовослужбовця на виплату грошової компенсації за піднайом (найом) житла (за місцем проходження військової служби, згідно з наказом командира (начальника) військової частини), незалежно від дати видання наказу командира (начальника) військової частини. Разом з рапортом військовослужбовцем надається необхідний комплект документів, згідно з переліком, зазначеним у пункті 5 цього Порядку. Оскільки відповідно до інформації, наданої КЕВ м. Херсон, ОСОБА_1 протягом 2016- 2017 років з відповідним рапортом до командування військової частини НОМЕР_1 не звертався, тому твердження щодо порушення Міноборони прав ОСОБА_1 в частині невиплати компенсації за піднайом (найом) житлового приміщення є безпідставними.

Вважаючи, що звернення ОСОБА_1 від 12.08.2018 р. розглянуто Міністерством оборони України з порушенням вимог Закону України "Про звернення громадян", позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд вказує про наступне.

Відповідно до ст. 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Питання практичної реалізації визначеного Конституцією України права врегульовано Законом України "Про звернення громадян" від 02.10.1996 р. № 393/96-ВР. (далі - Закон № 393/96-ВР).

Відповідно до ст. 1 цього Закону громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Військовослужбовці, працівники органів внутрішніх справ і державної безпеки, а також особи рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України мають право подавати звернення, які не стосуються їх службової діяльності.

Приписами статті 3 Закону № 393/96-ВР передбачено, що під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Пропозиція (зауваження) - звернення громадян, де висловлюються порада, рекомендація щодо діяльності органів державної влади і місцевого самоврядування, депутатів усіх рівнів, посадових осіб, а також висловлюються думки щодо врегулювання суспільних відносин та умов життя громадян, вдосконалення правової основи державного і громадського життя, соціально-культурної та інших сфер діяльності держави і суспільства.

Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб.

До рішень, дій (бездіяльності), які можуть бути оскаржені, належать такі у сфері управлінської діяльності, внаслідок яких: порушено права і законні інтереси чи свободи громадянина (групи громадян); створено перешкоди для здійснення громадянином його прав і законних інтересів чи свобод; незаконно покладено на громадянина які-небудь обов`язки або його незаконно притягнуто до відповідальності. (ст. 4 Закону № 393/96-ВР)

Ознайомившись зі змістом звернення позивача від 12.08.2018 р., адресованого Президенту України, Кабінету Міністрів України та до відома Міністру оборони України, судом встановлено, що вказане звернення за своїм характером є заявою (клопотанням) в частині вимог щодо сприяння реалізації прав позивача на забезпечення його житлом або грошовою компенсацією за належне для отримання жиле приміщення, а також скаргою в іншій частині вимог, а саме, щодо відновлення житлових прав військовослужбовців, порушених, на думку позивача, рядом наказів Міністерства оборони України та внесенням неконституційних змін до п. 2.16 Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців.

Відповідно до ст. 7 Закону № 393/96-ВР звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду.

Забороняється відмова в прийнятті та розгляді звернення з посиланням на політичні погляди, партійну належність, стать, вік, віросповідання, національність громадянина, незнання мови звернення.

Якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об`єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п`яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обґрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз`ясненнями. (ч. 3 ст. 7 Закону № 393/96-ВР)

Забороняється направляти скарги громадян для розгляду тим органам або посадовим особам, дії чи рішення яких оскаржуються. (ч. 4 ст. 7 Закону № 393/96-ВР)

Як встановлено судом, на виконання ч. 3 ст. 7 Закону № 393/96-ВР Адміністрацією Президента України та Секретаріатом Кабінету Міністрів України направлено звернення ОСОБА_1 від 12.08.2018 р. до Міністерства оборони України для розгляду в частині, що належить до його компетенції, тобто в частині вимог, які є заявою (клопотанням) в розумінні ст. 3 Закону № 393/96-ВР.

Таким чином, суд вважає необґрунтованим посилання позивача на порушення Міністерством оборони України ч. 3 ст. 7 Закону № 393/96-ВР, а саме направлення відповідачем скарги для розгляду тій посадовій особі, дії чи рішення якої оскаржуються, оскільки вказані дії були вчинені Адміністрацією Президента України та Секретаріатом Кабінету Міністрів України, проте у межах розгляду даної справи дії вказаних органів державної влади позивачем не оскаржуються.

Порядок розгляду заяв (клопотань) визначений статтею 15 Закону № 393/96-ВР, відповідно до якої органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.

Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Відповідно до приписів ст. 19 Закону № 393/96-ВР органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані, серед іншого:

- об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги;

- скасовувати або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням;

- забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень;

- письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення;

- у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення;

- не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам;

- особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.

У разі необхідності та за наявності можливостей розгляд звернень громадян покладається на посадову особу чи підрозділ службового апарату, спеціально уповноважені здійснювати цю роботу, в межах бюджетних асигнувань.

Звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів. (ст. 20 Закону № 393/96-ВР)

Перевіряючи дії Міністерства оборони України щодо розгляду звернення ОСОБА_1 від 12.08.2018 р. на відповідність вказаним вище приписам Закону України "Про звернення громадян" судом встановлено, що звернення позивача розглянуто посадовою особою Міністерства оборони України у межах строку, визначеного законом, а також з наданням повної відповіді за кожним пунктом звернення позивача, що свідчить про об`єктивність та всебічність його розгляду.

При цьому, відповідь на звернення ОСОБА_1 викладена у письмовій формі, містить роз`яснення щодо порядку оскарження індивідуальних актів, з положеннями яких не згоден позивач, а також відомості щодо компетентних органів з розгляду тих питань, які не входять до компетенції Міністерства оборони України.

З огляду на викладені обставини та приписи чинного законодавства, суд приходить до висновку щодо дотримання відповідачем вимог Закону України "Про звернення громадян" під час розгляду звернення ОСОБА_1 від 12.08.2018 р.

Щодо доводу позивача про те, що розгляд його звернення від 12.08.2018 р. було доручено провести зацікавленій особі, в службові обов`язки якої входить обов`язок з організації та контролю заходів з питань всебічного тилового забезпечення (в т.ч. і житлового) військовослужбовців Сухопутних військ Збройних Сил України, то суд зазначає наступне.

Наказом Міністерства оборони України від 28.12.2016 р. № 735 затверджено Інструкцію про організацію розгляду звернень та проведення особистого прийому громадян у Міністерстві оборони України та Збройних Силах України (далі - Інструкція № 735), яка розроблена відповідно до Конституції України, Закону України "Про звернення громадян" та визначає порядок розгляду, реєстрації, приймання, узагальнення та аналізу звернень військовослужбовців, членів їх сімей, працівників Збройних Сил України, а також інших громадян України, іноземців та осіб без громадянства, які законно перебувають на території України (далі - громадяни), у структурних підрозділах апарату Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України, інших органів військового управління, з`єднаннях, військових частинах, військових навчальних закладах та військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів, установах та організаціях Збройних Сил України (далі - військові частини), а також визначає порядок контролю за його дотриманням.

Відповідно до п. 6. розділу І Інструкції № 735 усі звернення громадян, що надходять до Міністерства оборони України, органів військового управління, військових частин, підлягають обов`язковій класифікації за встановленими статтею 3 Закону України "Про звернення громадян" їх видами, а саме: пропозиції (зауваження), заяви (клопотання), скарги. Подальший розгляд пропозицій, заяв та скарг громадян проводиться з урахуванням особливостей, установлених статтями 14, 15 та 16зазначеного Закону.

Письмові звернення громадян, оформлені належним чином і подані в установленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю, первинному розгляду та реєстрації з метою визначення їх належності до компетенції відповідного органу військового управління та призначення за ними конкретного виконавця. Первинний розгляд письмових звернень громадян проводиться керівниками органів військового управління або їх заступниками відповідно до їх повноважень. (п. 2 розділу ІІ Інструкції № 735)

Відповідь за результатами розгляду звернень в обов`язковому порядку дається тим органом військового управління, військовою частиною, які отримали ці звернення і до компетенції яких входить вирішення порушених у зверненнях питань, за підписом керівника, командира або осіб, які виконують його обов`язки згідно з письмовим наказом.

Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у зверненні, доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на правову норму Закону України "Про звернення громадян" і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення. (п. 5 розділу ІІ Інструкції № 735)

Щодо кожного звернення не пізніше ніж у п`ятиденний термін має бути прийняте одне з таких рішень: прийняти до провадження; передати на вирішення до іншого органу військового управління; надіслати за належністю до іншого центрального органу виконавчої влади, якщо питання, порушені у зверненні, не входять до компетенції органів військового управління, військової частини, про що одночасно повідомляється заявнику; залишити без розгляду за наявності підстав, визначених у статті 8 Закону України "Про звернення громадян". (п. 14 розділу ІІ Інструкції № 735)

Якщо у зверненні поряд з питаннями, що належать до компетенції органу військового управління, військової частини, порушуються питання, які підлягають вирішенню в інших органах державної влади чи місцевого самоврядування, то під час надання відповіді на звернення орган військового управління, військова частина також роз`яснює громадянину порядок розгляду цих питань. (п. 15 розділу ІІ Інструкції № 735).

Відповідно до п. 6 розділу ІІІ Інструкції № 735 звернення вважається вирішеним, якщо розглянуто всі поставлені в ньому питання, прийнято обґрунтоване рішення та вжито потрібних заходів щодо його виконання і заявника повідомлено про результати розгляду звернення і прийняте рішення.

Відповідь за результатами розгляду звернення обов`язково дається тим органом військового управління, військовою частиною, які його отримали і до компетенції яких входить розв`язання порушених у зверненні питань, за підписом керівників або осіб, яким право ставити підпис надано відповідним керівником органу військового управління, командиром військової частини. (п. 7 розділу ІІІ Інструкції № 735)

Як вбачається з супровідного листа від 22.08.2018 р. № М-8424, отримавши звернення ОСОБА_1 від 12.08.2018 р. Відділ по роботі з громадянами та доступу до публічної інформації Департаменту інформаційно-організаційної роботи та контролю Міністерства оборони України надіслав вказане звернення для опрацювання до Генерального штабу Збройних Сил України та Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України, що відповідає положенням Інструкції № 735.

Лист - відповідь на вказане звернення позивача підписано тимчасово виконуючим обов`язки начальника тилу Командування Сухопутних військ Збройних Сил України, серед основних завдань якого є, зокрема, здійснення заходів квартирно-експлуатаційного забезпечення військовослужбовців.

Таким чином, суд приходить до висновку, що розгляд звернення ОСОБА_1 від 12.08.2018 р. здійснено тією посадовою особою Міністерства оборони України, до компетенції якої входить вирішення питань, викладених у вказаному вище зверненні.

Крім того, на думку суду, Міністерство оборони України наділено дискреційними повноваженнями та правом адміністративного розсуду при вирішенні питань щодо передачі звернень громадян тому чи іншому структурному підрозділу або посадовій особі, компетенція якої дозволяє надати найбільш об`єктивну та всебічну відповідь на таке звернення.

З огляду на вказане, суд приходить до висновку щодо необґрунтованості доводу позивача щодо розгляду його звернення від 12.08.2018 р. зацікавленою особою.

Щодо доводу позивача про шаблонність підходу Міністерства оборони України до розгляду його звернень, а саме, надання однакових відповідей на два його звернення від 29.05.2018 р. та від 12.08.2018 р., то суд вважає його безпідставним, оскільки звернення позивача від 29.05.2018 р. та надання відповідачем відповіді на нього не є предметом розгляду у межах розгляду даної справи, а тому суд позбавлений можливості проводити порівняльний аналіз відповідей Міністерства оборони України на вказані вище звернення.

Крім того, суд звертає увагу позивача на те, що його незгода зі змістом отриманої відповіді не свідчить про не розгляд його звернення, а порушені, на його думку, житлові права підлягають захисту шляхом звернення до суду загальної юрисдикції.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідачем доведено правомірність своїх дій при розгляді звернення ОСОБА_1 та їх відповідність вимогам Закону України "Про звернення громадян", а позивачем не надано доказів на підтвердження їх протиправності, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить із наступного.

Відповідно до приписів ст. 139 КАС України у разі ухвалення судового рішення на користь сторони, яка є суб`єктом владних повноважень, сплачений судовий збір позивачу не повертається.

На підставі викладеного, керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_3 ) до Міністерства оборони України (місце знаходження 03168, м. Київ, Повітрофлотський проспект, буд. 6, , e-mail ) про визнання протиправними дій щодо порушення Закону України «Про звернення громадян» - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції,який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 24 квітня 2019 р.

Суддя Дубровна В.А.

кат. 102010000