Справа № 160/2630/19
Суддя: Рябчук Олена Сергіївна
Дата ухвалення: 2019-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2019 року Справа № 160/2630/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Рябчук О.С.
розглянувши у спрощеному провадженні в місті ОСОБА_1 адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління соціального захисту населення Соборної районної у м. Дніпрі ради про визнання протиправним та скасування рішення щодо скасування довідки, зобовязання вчинити певні дії, -
ВСТАНОВИВ:
21.03.2019 року ОСОБА_2 (далі позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом Управління соціального захисту населення Соборної районної у м. Дніпрі ради (далі відповідач), в якому просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення Управління соціального захисту населення Соборної районної у місті ОСОБА_1 ради від 21.11.2018р № 107, яким скасовано дію довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи гр.ОСОБА_2 № 686834 від 20.06.2018р.;
- зобов'язати Управління соціального захисту населення Соборної районної у місті ОСОБА_1 ради поновити з 21.11.2018 року дію довідки № 686834 від 20.06.2018р. про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи гр.ОСОБА_2, та внести відповідні відомості до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.03.2019 р. відкрито спрощене провадження у адміністративній справі та призначено її розгляд без виклику сторін.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Позивач є пенсіонером, що підтверджується посвідченням серії А № 259652 від 08.07.1992р та посвідченням серії АА № 082563 від 09.04.2003р.
Вказаним листом, на виконання ст. 12 Закону, управлінню було надано інформацію, яка може бути підставою для скасування дії довідки про взяття на облік переміщених осіб. Разом з тим, було запропоновано провести обстеження місця фактичного проживання внутрішньо переміщених осіб.
Крім того, було надано дані інтегрованої міжвідомчої автоматизованої системи обміну інформацією з питань контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон «Аркан» про те, що ОСОБА_2 22.06.2018 р. о 12:00 годині виїхав (повернувся до покинутого місця постійного проживання), що підтверджує тривалу відсутність (понад 60 днів) особи за місцем проживання.
Інформація на в'їзд ОСОБА_2 - відсутня.
З урахуванням отриманої інформації про тривалу відсутність (понад 60 днів) ОСОБА_2 за місцем проживання 01.11.2018 р. та 12.11.2018 р. державними соціальними інспекторами управління було здійснено виходи за місцем його проживання узвіз КрутогірнийАДРЕСА_1 та складено відповідні акти № 5050 та № 5227.
Рішенням Управління соціального захисту населення Соборної районної у місті ОСОБА_1 ради від 21.11.2018р. № 107 скасовано дію довідки про взяття на облік ВПО гр.ОСОБА_2 № 686834 від 20.06.2018р.

Відповідно до службової записки начальника відділу державних соціальних інспекторів-головного державного соціального інспектора від 21.11.2018 р., враховуючи лист Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 13.11.2018р № 5 «Аркан» додатка № 2 встановлено, що ОСОБА_2 відсутній за місцем фактичного проживання.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб!» №1706-VII внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Наведене визначення поняття внутрішньо переміщеної особи має описовий характер та охоплює три види конституційно-правового статусу людини (громадянин України, іноземець та особа без громадянства). З огляду на визначення, внутрішньо переміщена особа - це особа, яка: перебуває на території України на законних підставах; має право на постійне проживання в Україні; була змушена залишити або покинути своє місце проживання в результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Згідно із положеннями ст.7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» №1706-VII для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав на зайнятість, пенсійне забезпечення, загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, у звязку з тимчасовою втратою працездатності, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, на отримання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України.

Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розвязання проблем, повязаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.

Відповідно до положень п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 № 637 "Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам", в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, призначення та продовження виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, субсидій та пільг за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообовязкового державного соціального страхування внутрішньо переміщеним особам здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. № 509 (Офіційний вісник України, 2014 р., № 81, ст. 2296). Виплата (продовження виплати) пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення (далі - соціальні виплати), що призначені зазначеним особам, здійснюється виключно через рахунки та мережу установ і пристроїв публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України. Такі виплати можуть проводитися публічним акціонерним товариством Державний ощадний банк України за письмовими заявами осіб з інвалідністю I групи та осіб, які не здатні до самообслуговування і потребують постійної сторонньої допомоги, безоплатно з доставкою додому за фактичним місцем проживання/перебування таких осіб з одночасною їх фізичною ідентифікацією для отримання соціальних виплат;

для ідентифікації одержувачів пенсій, які є внутрішньо переміщеними особами, та забезпечення виплати пенсій таким особам проводиться емісія платіжних карток, які водночас є пенсійними посвідченнями, із зазначенням на них графічної та електронної інформації про власника та його електронного цифрового підпису.

При цьому, суд зазначає, що відповідно до положень ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» №1706-VII підставою для скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та внесення відомостей про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб є обставини, за яких внутрішньо переміщена особа: 1) подала заяву про відмову від довідки; 2) скоїла злочин: дії, спрямовані на насильницьку зміну чи повалення конституційного ладу або на захоплення державної влади; посягання на територіальну цілісність і недоторканність України; терористичний акт; втягнення у вчинення терористичного акту; публічні заклики до вчинення терористичного акту; створення терористичної групи чи терористичної організації; сприяння вчиненню терористичного акту; фінансування тероризму; здійснення геноциду, злочину проти людяності або військового злочину; 3) повернулася до покинутого місця постійного проживання; 4) виїхала на постійне місце проживання за кордон; 5) подала завідомо недостовірні відомості.

Рішення про скасування дії довідки приймається керівником структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад за місцем проживання особи та надається внутрішньо переміщеній особі протягом трьох днів з дня прийняття такого рішення.

У разі неповідомлення внутрішньо переміщеною особою про її повернення до покинутого місця постійного проживання згідно з абзацом другим пункту 3 частини другої статті 9 цього Закону рішення про скасування дії довідки відповідно до пункту 3 частини першої цієї статті приймається на підставі інформації про тривалу відсутність (понад 60 днів) особи за місцем проживання, яка дає обґрунтовані підстави вважати, що внутрішньо переміщена особа повернулася до покинутого місця постійного проживання.

Інформацією, яка дає обґрунтовані підстави вважати, що внутрішньо переміщена особа повернулася до покинутого місця постійного проживання, є: дані, отримані з відповідних державних реєстрів; дані, отримані в результаті обміну інформацією структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад з органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування; дані, отримані в результаті обміну інформацією структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад з громадськими обєднаннями, волонтерськими, благодійними організаціями, іншими юридичними та фізичними особами, що надають допомогу внутрішньо переміщеним особам відповідно до статті 16 цього Закону.

Як передбачено положеннями п.3 Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, затвердженого Постановою КМУ № 365, структурні підрозділи з питань соціального захисту населення та/або робочі групи, що утворюються з представників територіальних підрозділів МВС, ДМС, СБУ, Національної поліції, Держфінінспекції, Держаудитслужби та Пенсійного фонду України за рішенням районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - робоча група) також можуть проводити додаткові перевірки фактичного місця проживання/перебування внутрішньо перемішеної особи із складенням акта обстеження матеріально-побутових умов сім'ї.

Відповідно положень п.6 Порядку №365, за відсутності внутрішньо переміщеної особи за фактичним місцем проживання/перебування представник структурного підрозділу з питань соціального захисту населення або робочої групи робить відповідний запис в акті обстеження матеріально-побутових умов сім'ї і залишає внутрішньо переміщеній особі повідомлення про необхідність протягом трьох робочих днів з'явитися до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення для проходження фізичної ідентифікації.

Як передбачено п. 12 Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, затвердженого Постановою КМУ № 365, соціальні виплати припиняються у разі, зокрема, отримання інформації від Держприкордонслужби, МВС, СБУ, Мінфіну, Національної поліції, ДМС, Держфінінспекції, Держаудитслужби та інших органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування.

При цьому, суд зазначає, що положеннями ст. 14 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» №1706-VII встановлено, що внутрішньо перемішені особи користуються тими ж правами і свободами відповідно до Конституції, законів та міжнародних договорів України, як і інші громадяни України, що постійно проживають в Україні. Забороняється їх дискримінація при здійсненні ними будь-яких прав і свобод на підставі, що вони є внутрішньо перемішеними особами.

Відповідно до приписів ст.2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 року №1382-IV громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом.

Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Як встановлено судом під час розгляду справи, позивач шляхом звернення до суду з даним позовом просить суд скасувати рішення Управління соціального захисту населення Соборної районної у місті ОСОБА_1 ради від 21.11.2018р. № 107, яким скасовано дію довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи гр.ОСОБА_2 № 686834 від 20.06.2018р.

При цьому, зі змісту оскаржуваного рішення вбачається, що довідку скасовано на підставі ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб».

При цьому, суд зазначає, що рішення відповідача деталізації підстав скасування довідки ОСОБА_2 № 686834 від 20.06.2018р. не містить.

В той же час, зі змісту ч.1 ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» вбачається, що підставою для скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та внесення відомостей про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб є обставини, за яких внутрішньо переміщена особа: 1) подала заяву про відмову від довідки; 2) скоїла злочин: дії, спрямовані на насильницьку зміну чи повалення конституційного ладу або на захоплення державної влади; посягання на територіальну цілісність і недоторканність України; терористичний акт; втягнення у вчинення терористичного акту; публічні заклики до вчинення терористичного акту; створення терористичної групи чи терористичної організації; сприяння вчиненню терористичного акту; фінансування тероризму; здійснення геноциду, злочину проти людяності або військового злочину; 3) повернулася до покинутого місця постійного проживання; 4) виїхала на постійне місце проживання за кордон; 5) подала завідомо недостовірні відомості.

Також, відповідно до п. 12 Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 р. № 365, в редакції чинній станом на день виникнення спірних правовідносин, соціальні виплати за рішенням комісій або органів, що здійснюють соціальні виплати, припиняються у разі: 1) наявності підстав, передбачених законодавством щодо умов призначення відповідного виду соціальної виплати; 2) встановлення факту відсутності внутрішньо переміщеної особи за фактичним місцем проживання/перебування згідно з актом обстеження матеріально-побутових умов сімї; 3) отримання рекомендацій Мінфіну щодо фактів, виявлених під час здійснення верифікації соціальних виплат; 4) скасування довідки внутрішньо переміщеної особи з підстав, визначених статтею 12 Закону України Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб; 5) отримання інформації від Держприкордонслужби, МВС, СБУ, Мінфіну, Національної поліції, ДМС, Держфінінспекції, Держаудитслужби та інших органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування.

Однак, суд зазначає, що до суду не надано належних доказів повернення позивача до покинутого місця постійного проживання, надані представником відповідача акти обстеження матеріально-побутових умов сімї (із відомостями про відсутність позивача за вказаною адресою), лист ГУ ПФУ в Дніпропетровській області від 05.09.2018 року № 21676/03-02/15 не можуть вважатися судом належною інформацією, яка дає обґрунтовані підстави вважати, що внутрішньо переміщена особа повернулася до покинутого місця постійного проживання, оскільки не містять в собі жодних конкретних даних.

Згідно до ч. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно до ст. 76 Кодексу адміністративного судочинства України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування рішення Управління соціального захисту населення Соборної районної у місті ОСОБА_1 ради від 21.11.2018р № 107, яким скасовано дію довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи гр.ОСОБА_2 № 686834 від 20.06.2018р. та зобовязання відповідача внести відповідні відомості до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб.

Щодо позовних вимог в частині зобов'язання Управління соціального захисту населення Соборної районної у місті ОСОБА_1 ради поновити з 21.11.2018 року дію довідки № 686834 від 20.06.2018р. про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи гр. ОСОБА_2 суд зазначає наступне.

Частиною першою статті 5 КАС України визначені конкретні способи судового захисту.

Згідно з частиною другою статті 5 КАС України захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що у даній справі належним способом захисту прав позивача є скасування рішення Управління соціального захисту населення Соборної районної у місті ОСОБА_1 ради від 21.11.2018р. № 107, яким скасовано дію довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи гр.ОСОБА_2 № 686834 від 20.06.2018р.

Скасування вказаного рішення є достатньою підставою для поновлення дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи гр.ОСОБА_2 № 686834 від 20.06.2018р., вчинення жодних спеціальних дій щодо поновлення такої довідки законодавством не передбачено.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

На момент винесення рішення судовий збір позивачем не сплачено.

Відповідно до ч. 2 ст. 133 Кодексу адміністративного судочинства України якщо у строк, встановлений судом, судові витрати не будуть оплачені, позовна заява залишається без розгляду або витрати розподіляються між сторонами відповідно до судового рішення у справі, якщо сплату судових витрат розстрочено або відстрочено до ухвалення судового рішення у справі.

Станом на момент відкриття провадження у справі позивачем було заявлено дві позовні вимоги немайного характеру

Порядок обчислення та справляння судового збору визначений Законом України «Про судовий збір».

Згідно з ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до адміністративного суду фізичною особою позову немайнового характеру встановлюється ставка судового збору - 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 768,40грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» у разі коли в позовній заяві обєднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Таким чином розмір судового збору, сплата якого була відстрочена, становить 1536,80 грн. (768,40 х 2).

Відповідно до ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на викладене, судовий збір у розмірі в розмірі 768,40 грн. підлягає стягненню з ОСОБА_2 до Державного бюджету України (Державна судова адміністрація).

Судовий збір у розмірі в розмірі 768,40 грн. підлягає стягненню з Управління соціального захисту населення Соборної районної у м. Дніпрі радидо Державного бюджету України (Державна судова адміністрація).

Керуючись ст.ст. 9, 72-77, 242-246, 250, 255, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до Управління соціального захисту населення Соборної районної у м. Дніпрі ради про визнання протиправним та скасування рішення щодо скасування довідки, зобовязання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Управління соціального захисту населення Соборної районної у місті ОСОБА_1 ради від 21.11.2018р. № 107, яким скасовано дію довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи гр.ОСОБА_2 № 686834 від 20.06.2018 р.

Зобовязати Управління соціального захисту населення Соборної районної у місті ОСОБА_1 ради внести відомості про дію довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи гр.ОСОБА_2 № 686834 від 20.06.2018р. до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб.

В задоволенні решти вимог - відмовити.

Судові витрати в розмірі 768,40 грн. стягнути до Державного бюджету України (Державна судова адміністрація) з ОСОБА_2 (узвіз КрутогірнийАДРЕСА_1, м. Дніпро, 49000, ідентифікаційний номер НОМЕР_3).

Судові витрати в розмірі 768,40 грн. стягнути до Державного бюджету України (Державна судова адміністрація) з Управління праці та соціального захисту населення Соборної районної у м. Дніпрі ради(вул. Жуковського, 39/41, м. Дніпро, 49000).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.С. Рябчук