Справа № 160/2452/19
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2019-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

25 квітня 2019 року м. Дніпросправа № 160/2452/19

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Юрко І.В., суддів: Чабаненко С.В., Чумака С.Ю., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Обласного комунального підприємства «Фармація» на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 березня 2019 року в адміністративній справі №160/2452/19 (головуючий суддя 1-ої інстанції Жукова Є.О.) за позовом Обласного комунального підприємства «Фармація» до Голови Запорізького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України Білого Олександра Миколайовича про визнання протиправними та скасування вимоги, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач 15.03.2019 року звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Голови Запорізького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України Білого Олександра Миколайовича, в якому просив визнати протиправною та скасувати вимогу відповідача №58-02/10-222 від 21.01.2019 року.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 березня 2019 року відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу суду першої інстанції скасувати і направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, яким просив ухвалу суду залишити без змін.

Учасники справи у судове засідання апеляційної інстанції не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до частин першої та другої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Відмовляючи у відкритті провадження в адміністративній справі, суд першої інстанції виходив із того, що заявлений спір не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, а справа не має встановлених нормами Кодексу адміністративного судочинства України ознак справи адміністративної юрисдикції і повинна вирішуватись, враховуючи суб'єктний склад сторін у даній справі, в порядку господарського судочинства.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

У відповідності до пункту 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Інший порядок судового провадження встановлений положеннями Господарського процесуального кодексу України.

Так, згідно з частиною сьомою статті 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв'язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають з відносин, пов'язаних із захистом економічної конкуренції, обмеженням монополізму в господарській діяльності, захистом від недобросовісної конкуренції, в тому числі у спорах, пов'язаних з оскарженням рішень Антимонопольного комітету України, а також справи за заявами органів Антимонопольного комітету України з питань, віднесених законом до їх компетенції, крім спорів, які віднесені до юрисдикції Вищого суду з питань інтелектуальної власності.

Відповідно до норм статті 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції», заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення. Цей строк не може бути відновлено. Рішення Антимонопольного комітету України, адміністративної колегії Антимонопольного комітету України та державного уповноваженого Антимонопольного комітету України оскаржуються до господарського суду міста Києва. Рішення адміністративної колегії територіального відділення Антимонопольного комітету України оскаржуються до господарських судів Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя.

Аналізуючи зазначені вище норми, суд апеляційної інстанції вважає, що позови суб'єктів господарювання про оскарження рішень (дій) територіальних органів Антомонопольного комітету України та їх посадових осіб, повинні вирішуватися у порядку господарського судочинства.

В апеляційній скарзі позивач посилається на те, що в порядку господарського судочинства розглядаються справи про оскарження саме рішень Антимонопольного комітету України, адміністративної колегії Антимонопольного комітету України та державного уповноваженого Антимонопольного комітету України, до яких не належить оскаржувана вимога голови Запорізького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України.

З цього приводу суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні брати за основу суть права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин справи.

З тексту оскаржуваної вимоги вбачається, що вона сформована з метою здійснення контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції при здійсненні закупівель та на підставі ст.ст.17, 22, 22-1 Закону України «Про Антимонопольний комітет України».

Як зазначалося вище, згідно з частиною сьомою статті 20 ГПК України, господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв'язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи у спорах, що виникають з відносин, пов'язаних із захистом економічної конкуренції.

За таких обставин суд вважає, що формування відповідачем вказаної вимоги за своєю юридичною природою є стадією контролю з боку відповідача за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції, тобто вимога є рішенням за результатами проведення такого контролю, а тому вказаний спір виник з відносин, пов'язаних із захистом економічної конкуренції.

Таким чином, вказаний спір не є публічно-правовим та не пов'язаний із захистом прав, свобод та інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин, а є спором, який пов'язаний із захистом прав позивача від дій та рішень посадової особи територіального органу Антимонопольного комітету України при здійсненні нею контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції при здійсненні закупівель.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 170 КАС України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду відсутні.

Згідно з частиною першою статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 243, 250, 294, 308, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Обласного комунального підприємства «Фармація» на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 березня 2019 року в адміністративній справі №160/2452/19 залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 березня 2019 року в адміністративній справі №160/2452/19 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий - суддя І.В. Юрко

суддя С.В. Чабаненко

суддя С.Ю. Чумак