Справа № 808/2258/17
Суддя: Садовий Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2019-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

18 квітня 2019 року Справа № 808/2258/17 СН/280/41/18 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Садового І.В.,

за участю секретаря судового засідання - Вельможко К.С.,

представника позивача: не з'явився,

представника відповідача-1: не з'явився,

представника відповідача-2: Піддубної О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження матеріали адміністративної справи

за позовною заявою: ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1)

до відповідачів: 1. Пологівської об'єднаної державної податкової інспекції (Гуляйпільського відділення) ГУ ДФС у Запорізькій області (70200, Запорізька область, м.Гуляйполе, вул.Спартаківська, буд.9)

2. Головного управління ДФС у Запорізькій області (69001, м.Запоріжжя, пр. Соборний, буд.166, )

про: визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2, позивач) звернулась до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до Пологівської об'єднаної державної податкової інспекції (Гуляйпільського відділення) Головного управління ДФС у Запорізькій області (далі - Пологівська ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області, відповідач) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень відповідача від 18.06.2015 №106-17 та від 30.06.2016 №11564-13, якими позивачу визначено суму податкового зобов'язання за платежем: транспортний податок з фізичних осіб за 2015 рік й 2016 рік, відповідно, у розмірі 25000,00 грн. по кожному рішенню.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 19.12.2017 позов задоволено, визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення від 18.06.2015 №106-17 та від 30.06.2016 №11564-13.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 24.05.2018 рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 19.12.2017 скасовано, прийнято нову постанову про відмову в позові.

Постановою Верховного Суду від 05.11.2018 частково задоволено касаційну скаргу ОСОБА_2, постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 24.05.2018 скасовано, а рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 19.12.2017 в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Пологівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області в особі Гуляйпільського відділення від 18.06.2015 №106-17 залишено в силі; в іншій частині - визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Пологівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області в особі Гуляйпільського відділення від 30.06.2016 №11564-13 рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 19.12.2017 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

До Запорізького окружного адміністративного суду справа №808/2258/17 повернулась 29.12.2018.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.12.2018 справу передано на розгляд головуючому судді Садовому І.В.

Ухвалою суду від 02.01.2019 справу №808/2258/17 (провадження №СН/280/41/18) за позовом ОСОБА_2 до Пологівської об'єднаної державної податкової інспекції (Гуляйпільського відділення) ГУ ДФС у Запорізькій області, в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 30.06.2016 №11564-13, прийнято до провадження та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження в засіданні 31.01.2019.

Ухвалою суду від 31.01.2019 розгляд справи відкладено на 19.02.2019.

Ухвалою суду від 19.02.2019 провадження у справі зупинене за клопотанням сторін для примирення до 21.03.2019.

Ухвалою суду від 21.03.2019 провадження у справі поновлено.

Ухвалою суду від 21.03.2019 до участі у справі як другого відповідача залучено Головне управління ДФС у Запорізькій області та провадження у справі зупинено за клопотанням сторін для примирення до 16.04.2019.

Ухвалою суду від 16.04.2019 провадження у справі поновлено.

В судовому засіданні оголошувалась перерва до 18.04.2019.

У судовому засіданні 18.04.2019, на підставі ст.243 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), судом проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Відповідно до ст. 229 КАС України, у судовому засіданні здійснювалось повне фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів, а саме: звукозаписуючого пристрою "Акорд".

Позивач, належним чином повідомлений про дату, місце та час судового розгляду, до суду не прибув. Представник позивача 16.04.2019 подав суду заяву (вх. №15154) про проведення судового засідання 18.04.2019 без його участі в порядку письмового провадження. Обґрунтування позовних вимог викладено у позовній заяві від 20.07.2017, відповіді на заперечення від 16.10.2017, додатковому відзиву на заперечення від 19.12.2017, поясненні від 28.01.2019, відповіді на відзив від 21.03.2019. Зокрема, зазначено відсутність правових підстав для винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, яким позивачу визначено податкове зобов'язання з транспортного податку за 2016 рік. Так, 24.12.2015 був прийнятий Закон України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році", яким змінили вимоги щодо критеріїв нарахування транспортного податку. На думку позивача, оскільки визначення середньоринкової вартості автомобілів для цілей нарахування транспортного податку є виключною компетенцією Мінекономрозвитку та враховуючи, що відповідно до Методики визначення середньоринкової вартості автомобіля залежить від низки факторів, один із яких - пробіг автомобіля, який органи фіскальної служби та уповноважене на проведення розрахунку Міністерство економічного розвитку апріорі не можуть знати, оскільки в реєстраційних документах автомобіля не зазначаються фактичних пробіг автомобіля, також як і тип коробки передач, то відповідач-1 не надав доказів, що у його розпорядженні на момент прийняття оспорюваного податкового повідомлення-рішення була інформація про середньоринкову вартість автомобіля позивача. А, відтак, податкове зобов'язання з транспортного податку за 2016 рік відповідач-1 позивачеві визначив безпідставно та передчасно. На підставі вищевикладеного, просить адміністративний позов задовольнити.

Відповідач-1, належним чином повідомлений про дату, місце та час судового розгляду, до суду не прибув. У відповідності до заперечення по справі від 21.08.2017, доповнення до заперечення від 09.10.2017, заперечення на відзив від 27.11.2017 та відзиву на позов від 18.02.2019 проти позову заперечив. Обґрунтовуючи заперечення зазначив, що у власності позивача перебуває легковий автомобіль, який є об'єктом оподаткування у визначенні пп.267.2.1 п.267.2 ст.267 ПК України. Звертає увагу суду, що Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році" визначено, що у 2016 році не застосовуються положення пп. 12.3.4 п. 12.3 ст. 12 ПК України, а тому Пологівська об'єднана ДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області у разі якщо рішення міської ради про встановлення транспортного податку на 2016 рік не відповідає вимогам Бюджетного або Податкового кодексу України, повинна застосовувати мінімальну ставку визначену саме у ПК України. Єдина ставка за календарний рік встановлена у розмірі 25 000 грн. за кожен легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування. Отже, на думку представника відповідача, якщо рішення органу місцевого самоврядування щодо встановлення транспортного податку (з урахуванням прийнятих змін) прийнято, таке рішення є обов'язковим для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об'єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно проживають на відповідній території, обов'язок щодо застосування ставок транспортного податку у платника виникає з урахуванням строків, визначених таким рішенням органу місцевого самоврядування. З урахуванням вищенаведеного, просить у задоволенні позовних вимог відмовити.

Представник відповідача-2 заперечив проти задоволення позовних вимог з підстав, зазначених у відзиві на позов від 12.04.2019. Зокрема зазначив, що позивач є власником автомобіля Land Rover модель Range Rover, чорного кольору, 2012 року випуску, з об'ємом двигуна 4367 куб. см, реєстраційний номер НОМЕР_2, дата реєстрації -15.03.2013. Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році" від 24.12.2015, № 909-VIII в Податковий кодекс були внесені зміни та змінено порядок визначення об'єкта оподаткування даним податком, а саме: пп. 267.2.1. п.267.2 ст. 267 ПК України "Об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року. Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, виходячи з марки, моделі, року випуску, типу двигуна, об'єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач, пробігу легкового автомобіля, та розміщується на його офіційному веб-сайті". Відповідно до пункту 13 затвердженої Методики визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів та внесення змін у додатки 1 і 2 до "Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів" затвердженої постановою KM України, від 18.02.2016, № 66 чітко затверджено, що Мінекономрозвитку відповідно до цієї Методики розраховує середньоринкову вартість автомобіля та щороку до 1 лютого базового податкового (звітного) періоду подає ДФС інформацію про автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року. Для визначення середньоринкової вартості об'єкту оподаткування у даній справі відповідачем-2 27.02.2019 був направлений лист до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України щодо визначення середньоринкової вартості легкового автомобіля позивача та 22.03.2019 отримано відповідь, згідно якої розрахована за допомогою калькулятора середньо ринкова вартість легкового автомобіля LAND ROVER з об'ємом циліндрів двигуна 4,4 літра, дизель, автоматичною коробкою переключення передач, 2012 року випуску з урахуванням середньорічного пробігу 27 тис. кілометрів становила 2 056 617,00 грн. з ПДВ. Вважає, що відповідачем-1 правомірно та своєчасно прийнято та направлено позивачу оскаржуване податкове повідомлення-рішення, а тому відсутні підстави для його скасування. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, обставини якими обґрунтовуються позовні вимоги, перевіривши їх доказами, судом встановлено наступне.

ОСОБА_2 є власником автомобіля марки Land Rover модель Range Rover, чорного кольору, 2012 року випуску, з об'ємом двигуна 4367 кубічних сантиметрів, реєстраційний номер НОМЕР_2, дата реєстрації 15.03.2013, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 (а.с. 9 т.1).

30.06.2016 Пологівською ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області згідно з пп.54.3.3 п.54.3 ст.54 Податкового кодексу України та відповідно до пп.267.6.2 п.267.2 ст. 267 Податкового кодексу України винесено податкове повідомлення-рішення форми "Ф" №11564-13, яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання за платежем: транспортний податок з фізичних осіб за 2016 рік на суму 25000,00 грн. (а.с.10, 44 т.1).

Вважаючи прийняте відповідачем податкове повідомлення-рішення протиправним позивач звернувся до суду із даним позовом про його скасування.

Всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, дослідивши надані позивачем та відповідачем докази, суд приходить до наступних висновків.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України № 2755-VI від 02.12.2010 (далі - Податковий кодекс України).

Згідно зі статтею 67 Конституції України, кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до пункту 6.1 статті 6 Податкового кодексу України податком є обов'язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу.

Пунктом 16.1 статті 16 Податкового кодексу України передбачено, що платник податків зобов'язаний, зокрема, сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

01 січня 2016 року набрав чинності Закон України від 24.12.2015 №909-VIII "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень в 2016 році", яким внесено ряд змін до Податкового кодексу України, зокрема, змінено вимоги до об'єкта оподаткування (як елемента транспортного податку). Тобто зміни до об'єкта оподаткування транспортним податком внесено пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду (2016 рік), в якому такі правила застосовуються.

Згідно з підпунктом 267.1.1 пункту 267.1 статті 267 Податкового кодексу України платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до п.п.267.2.1 Податкового кодексу України є об'єктами оподаткування.

Об'єктами оподаткування у відповідності до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 Податкового кодексу України (в редакції з 01.01.2016) є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, виходячи з марки, моделі, року випуску, типу двигуна, об'єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач, пробігу легкового автомобіля, та розміщується на його офіційному веб-сайті.

Як передбачено підпунктом 267.3.1 пункту 267.3 статті 267 Податкового кодексу України базою оподаткування є легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування.

Пунктом 267.4 Податкового кодексу України встановлена ставка транспортного податку у розмірі 25 000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 Податкового кодексу України, з розрахунку на календарний рік.

Відповідно до підпунктів 267.6.1, 267.6.2 пункту 267.6 статті 267 Податкового кодексу України обчислення суми податку з об'єкта/об'єктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку. Податкове повідомлення-рішення про сплату суми податку та відповідні платіжні реквізити надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його реєстрації до 01 липня року базового податкового (звітного) періоду (року).

Зазначене кореспондує підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України, за яким контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань платника податків, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов'язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган; а також нормі пункту 58.1 статті 58 Податкового кодексу України, відповідно до якої, контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення, якщо сума грошового зобов'язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом, відповідно до статті 54 Податкового кодексу України.

Підпунктом 267.7.1 пункту 267.7 статті 267 Податкового кодексу України визначено, що транспортний податок сплачується за місцем реєстрації об'єктів оподаткування і зараховується до відповідного бюджету згідно з положеннями Бюджетного кодексу України.

У відповідності до п. а) підпункту 267.8.1 пункту 267.8 статті 267 Податкового кодексу України транспортний податок сплачується фізичними особами протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.

Разом з тим, відповідно до принципів, встановлених пунктом 4.1 статті 4 Податкового кодексу України, податкове законодавство України ґрунтується, зокрема, на принципі стабільності - зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки. Податки та збори, їх ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року

Пунктом 4.3 статті 4 Податкового кодексу України передбачено, що податкові періоди та строки сплати податків та зборів установлюються, виходячи з необхідності забезпечення своєчасного надходження коштів до бюджетів, з урахуванням зручності виконання платником податкового обов'язку та зменшення витрат на адміністрування податків та зборів.

При цьому, згідно із пунктом 4.4 статті 4 Податкового кодексу України установлення і скасування податків та зборів, а також пільг їх платникам здійснюються відповідно до цього Кодексу Верховною Радою України, а також Верховною Радою Автономної Республіки Крим, сільськими, селищними, міськими радами та радами об'єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад у межах їх повноважень, визначених Конституцією України та законами України.

Відповідно до статті 8 Податкового кодексу України в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори. До загальнодержавних належать податки та збори, що встановлені цим Кодексом і є обов'язковими до сплати на усій території України, крім випадків, передбачених цим Кодексом. До місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних, міських рад та рад об'єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, у межах їх повноважень і є обов'язковими до сплати на території відповідних територіальних громад.

Приписи підпункту 10.1.1 пункту 10.1 та пункту 10.2 статті 10 Податкового кодексу України відносять до місцевих податків податок на майно в частині транспортного податку, який у обов'язковому порядку повинен бути встановлений місцевою радою.

Пунктом 7 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році" №909-VIII від 24.12.2015 рекомендовано органам місцевого самоврядування у місячний строк з дня набрання чинності цим Законом переглянути прийняті на 2016 рік рішення щодо встановлення місцевих податків і зборів, визначених статтею 10 Податкового кодексу України.

Згідно із пунктом 12.3 статті 12 Податкового кодексу України сільські, селищні, міські ради в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів. Встановлення місцевих податків та зборів здійснюється у порядку, визначеному цим Кодексом. При прийнятті рішення про встановлення місцевих податків та зборів обов'язково визначаються об'єкт оподаткування, платник податків і зборів, розмір ставки, податковий період та інші обов'язкові елементи, визначенні статтею 7 цього Кодексу з дотриманням критеріїв, встановлених розділом ХІІ цього Кодексу для відповідного місцевого податку чи збору. Копія прийнятого рішення про встановлення місцевих податків чи зборів надсилається у десятиденний строк з дня оприлюднення до контролюючого органу, в якому перебувають на обліку платники відповідних місцевих податків та зборів. Рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Приписи пункту 12.5 статті 12 Податкового кодексу України визначають, що офіційно оприлюднене рішення про встановлення місцевих податків та зборів є нормативно-правовим актом з питань оподаткування місцевими податками та зборами, який набирає чинності з урахуванням строків, передбачених підпунктом 12.3.4 цієї статті.

Таким чином, податкові зобов'язання з місцевого податку можуть визначатися податковим органом лише в разі, якщо міська рада своїм рішенням встановила цей місцевий податок.

Відповідно до п.1, п.2, п.5 Рішення Гуляйпільської міської ради Гуляйпільського району Запорізької області №43 від 09.07.2015 "Про податок на майно (в частині транспортного податку) на території м. Гуляйполе на 2016 рік" Гуляйпільська міська рада вирішила: встановити ставку податку з розрахунку на календарний рік у розмірі 25000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування; положення по відповідному податку застосовувати згідно Податкового кодексу України; визнати таким, що втратило чинність рішення сесії "Про затвердження Положення "Про податок на майно (в частині транспортного податку) на території м. Гуляйполе на 2015 рік" .

Згідно з Законом України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" № 928 від 24.12.2015, мінімальна заробітна плата з 01 січня 2016 року становить 1378 гривень.

Отже, для того, щоб транспортний засіб підпадав під визначення об'єкта оподаткування, визначеного пп. 267.2.1 п. 267.1ст. 267 ПК України, та рішенням місцевої ради, його середньоринкова вартість має складати більше 1 033 500,00 гривень (1378 х 750).

Постановою Кабінету Міністрів України № 66 від 18.02.2016 затверджено Методику визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів (далі - Методика), якою встановлено механізм визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів для цілей віднесення таких автомобілів до об'єктів оподаткування транспортним податком.

Згідно п. 2 зазначеної Методики середньоринкова вартість автомобіля розраховується за методом аналогії цін ідентичних автомобілів за формулою, визначеною у пункті 3 Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.04.2013 № 403, де за ціну нового транспортного засобу (Цн) береться ціна нового автомобіля з урахуванням марки, моделі, типу двигуна, об'єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач.

Інформація про ціни нового автомобіля з урахуванням марки, моделі, типу двигуна, об'єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач подається до 10 січня базового податкового (звітного) періоду (року) державним підприємством "Держзовнішінформ" до Мінекономрозвитку (п. 4 Методики).

Відповідно до п.13 Методики Мінекономрозвитку відповідно до цієї Методики розраховує середньоринкову вартість автомобіля та щороку до 1 лютого базового податкового (звітного) періоду подає ДФС інформацію про автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Пунктом 14 даної Методики встановлено, що Мінекономрозвитку забезпечує роботу офіційного веб-сайту в режимі, який дає змогу отримати інформацію про середньоринкову вартість автомобіля шляхом введення даних про їх марку, модель, рік випуску, тип двигуна, об'єм циліндрів двигуна, тип коробки переключення передач та пробіг.

За приписами п. 3 Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.04.2013 № 403, середньоринкова вартість транспортного засобу розраховується за методом аналогії цін ідентичних транспортних засобів за такою формулою: Сср = Цн х (Г / 100) х (1 ± (Гк / 100), де Цн ціна нового транспортного засобу в Україні; Г коефіцієнт коригування ринкової ціни транспортних засобів залежно від строку експлуатації згідно з додатком 1; Гк коефіцієнт коригування ринкової ціни транспортних засобів залежно від пробігу згідно з додатком 2.

За приписами статті 58 Податкового кодексу України до податкового повідомлення-рішення додається розрахунок податкового зобов'язання та штрафних (фінансових) санкцій.

Натомість, відповідачами не надано доказів, що свідчать на підставі яких саме даних податковим органом було встановлено, що автомобіль, який належить позивачеві є об'єктом оподаткування у 2016 році.

Контролюючим органом під час прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення не було належним чином встановлено тип коробки переключення передач, а також фактичний пробіг транспортного засобу, а лише взято за основу нормативний середньорічний пробіг автомобілів, доказів протилежного суду не було надано.

Крім того, позивач надала суду докази придбання транспортного засобу на підставі договору купівлі-продажу № 43 від 12.03.2013 у ТОВ "Поліфарб" в м. Дніпро де його вартість на момент покупки становила 820000,00грн.(а.с.49-50, т.2).

В ході судового розгляду справи, для визначення середньоринкової вартості об'єкту оподаткування ГУ ДФС у Запорізькій області 27.02.2019 був направлений лист до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України за вих. №1037-5/10/08-01-10-01-06 щодо визначення середньоринкової вартості легкового автомобіля Land Rover Range Rover з об'ємом циліндрів двигуна 4367 куб. см, дизель, 2012 року випуску (а.с.73 т.2).

Листом від 15.03.2019 за №3805-05/11366-06 Міністерством економічного розвитку і торгівлі України надано відповідь, згідно якої "Відповідно до Інформації ДФС про автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, середньоринкова вартість легкового автомобіля Land Rover Range Rover з об'ємом циліндрів двигуна 4,4 літра, дизель, з автоматичною коробкою переключення передач до 5 років експлуатації становила понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня 2016 року.

Через відсутність в листі Головного управління ДФС у Запорізькій області даних про фактичний пробіг автомобіля у 2016 році надати конкретну інформацію щодо його середньоринкової вартості немає можливості.

Розрахована за допомогою калькулятора середньоринкова вартість легкового автомобіля Land Rover Range Rover з об'ємом циліндрів двигуна 4,4 літра, дизель, з автоматичною коробкою переключення передач, 2012 року випуску з урахуванням нормативного середньорічного пробігу 27 тис. кілометрів (додаток 2 до Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.04.2013 № 403) становила 2056617,00 гривень (з ПДВ)." (а.с. 74-75 т.2).

При цьому, Мінекономрозвитку у своєму листі від 15.03.2019 за №3805-05/11366-06 зауважило, що: ".. пунктом 12 Методики (у редакції 2016 року) визначено, що коефіцієнт коригування ринкової ціни автомобілів залежно від пробігу визначається з урахуванням фактичного та нормативного середньорічного пробігу автомобілів. У разі коли фактичний середньорічний пробіг автомобілів є вищим, ніж їх нормативний середньорічний пробіг, середньоринкова вартість зменшується, а у разі, коли фактичний середньорічний пробіг є нижчим, ніж нормативний середньорічний пробіг, середньоринкова вартість збільшується." (а.с. 74-75 т.2).

Таким чином, відповідачами не надано розрахунку, який би дозволяв встановити дійсну вартість автомобіля, що належить позивачу на момент прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення та, відповідно підтвердити, що транспортний засіб позивача підпадав під оподаткування при прийнятті спірного податкового повідомлення-рішення.

Жодних інших доказів, які б свідчили про обґрунтованість та правомірність прийняття оскаржуваного податкового повідомлення - рішення відповідачем не надано.

Враховуючи те, що підставою для прийняття відповідачем податкового повідомлення-рішення є інформація Мінекономрозвитку, а відповідачем не доведено той факт, що на момент прийняття спірного податкового повідомлення-рішення в нього була в наявності та використана така інформація від Мінекономрозвитку, тому суд приходить до висновку, що у відповідача були відсутні законні підстави для визначення позивачу суми податкового зобов'язання за платежем "транспортний податок з фізичних осіб" за 2016 рік та прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 18.04.2018 у справі № 802/2438/16-а, від 10.05.2018 у справі№ П/811/1630/16, від 05.06.2018 у справі №826/17092/16, від 01.08.2018 у справі № 826/17172/16, від 29.08.2018 у справі №815/5503/16.

З огляду на викладене суд приходить до висновку, що визначення ОСОБА_2 суми податкового зобов'язання з транспортного податку з фізичних осіб за 2016 рік у розмірі 25000,00 грн. не відповідає положенням Податкового кодексу України та є протиправним, відтак оскаржуване податкове повідомлення-рішення підлягає скасуванню.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст.77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч.2 ст.77 КАС України).

За таких обставин, виходячи з меж позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України, доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Доводи відповідачів не приймаються судом до уваги виходячи з вищезазначеного.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8-10, 14, 90, 139, 143, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) до Пологівської об'єднаної державної податкової інспекції (Гуляйпільського відділення) ГУ ДФС у Запорізькій області (70200, Запорізька область, м.Гуляйполе, вул.Спартаківська, буд.9), Головного управління ДФС у Запорізькій області (69001, м.Запоріжжя, пр. Соборний, буд.166, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 30.06.2016 №11564-13, - задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Пологівської об'єднаної державної податкової інспекції (Гуляйпільського відділення) ГУ ДФС у Запорізькій області від 30.06.2016 №11564-13, яким ОСОБА_2 визначено суму податкового зобов'язання за платежем: транспортний податок з фізичних осіб за 2016 рік на суму 25000,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 23.04.2019.

Суддя І.В. Садовий