Справа № 280/436/19
Суддя: Максименко Лілія Яковлівна
Дата ухвалення: 2019-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

04 квітня 2019 року 12 год. 10 хв.Справа № 280/436/19 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Максименко Л.Я. розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) до Головного управління Національної поліції України в Запорізькій області (69057, Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Матросова, 29) третя особа - Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84121, Донецька область, м. Слов'янськ, вул. Генерала Батюка, 8) про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся із адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції України в Запорізькій області (далі - відповідач), третя особа - Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі - третя особа), в якому позивач просить суд скасувати дії Головного управління Національної поліції в Запорізькій області щодо відмови у проведенні розрахунку розміру грошового забезпечення та оформленні всіх необхідних документів для призначення ОСОБА_1 пільгової пенсії за вислугу років відповідно до вимог п. «а» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (у редакції, чинній на час призначення ОСОБА_1 на посаду - грудень 2001 року), як протиправні; та зобов'язати Головне управління Національної поліції в Запорізькій області провести розрахунок розміру грошового забезпечення ОСОБА_1, оформити всі необхідні документи та подати до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області для призначення пільгової пенсії за вислугу років відповідно до п. «а» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (у редакції, чинній на час призначення ОСОБА_1 на посаду - грудень 2001 року).

Обґрунтовуючи заявлений позов, ОСОБА_1 зазначає, що його вислуга років на день звільнення (станом на 28 липня 2016 року) у календарному обчисленні становить 16 років 09 місяців 00 дні, у пільговому обчисленні - 21 років 04 місяців 26 днів. Вказує, що 25.11.2018 позивачем на ім'я начальника ГУНП України в Запорізькій області було подано заяву про підготовку належним чином необхідних документів для призначення позивачу пільгової пенсії за вислугу років. Однак листом від 22.12.2018 року за № 668-х/05/29-18 відповідачем було прийнято рішення про відмову у направленні до ГУПФ України в Донецькій області матеріалів для призначення пенсії позивачу, посилаючись на те, що Законом України від 08.07.2011 №3698-VI «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» внесено зміни до статті 12 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», пункт «а» викладено в новій редакції, відповідно до якої пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстроковї служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д» статті 12 цього Закону, якщо вони звільнені зі служби з 01.10.2015 по 30.09.2016 і на день звільнення мають вислугу 22 календарних років та 6місяців і більше. Вважає таку відмову незаконною, оскільки на час призначення позивача на посаду діяла норма, відповідно до якої право на пенсію за вислугу років служби мають особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи начальницького в рядового складу органі внутрішніх справ, які мають на день звільнення зі служби вислугу на військовій службі в органах внутрішніх справ 20 років і більше. Оскільки з 07 липня 2011 року збільшено стаж, що дає право на пенсію за вислугу років, відтак це звужує його права.

Представник відповідача позов не визнав, надавши свій письмовий відзив (вх. №6500 від 18.02.2019). Зазначає, що позивач безпідставно намагається застосувати до спірних правовідносин норматино-правовий акт, що втратив чинність та регулював, у тому числі, пенсійне забезпечення працівників мілції. Календарна вислуга років позивача на дату звільнення становила 16 років 09 місяців 00 днів, відтак позивач не має передбаченої законом вислуги років, а ГУ НП не мало законних підстав застосувати п. «а» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» ( у редакції, чинній на час призначення позивача на посаду - грудень 2001 року). У задоволенні позову просить відмовити.

25 лютого 2019 року на адресу суду третьою особою Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області надано пояснення на адміністративний позов (вх. №7530 від 25.02.2019), відповідно до яких зазначено, що Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» встановлено чіткий механізм призначення (перерахунку) пенсій військовослужбовців. Органи Пенсійного фонду України здійснюють призначення, перерахунок та виплату пенсії військовослужбовцям на підставі документів, що надані уповноваженими структурними підрозділами де особа проходила службу. Пунктом «а» частини першої статті 12 Закону №2262 передбачено вікові умови для призначення пенсії за вислугу років. Щодо застосування норм Закону №2262 в редакції на час призначення позивача на посаду зазначає, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотньої дії в часі. Відтак твердження позивача є помилковими.

Ухвалою суду від 05.02.2019 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі №280/436/19. Призначено судове засідання на 27.02.2019 з викликом сторін.

Протокольно ухвалою суду від 27.02.2019 відкладено розгляд справи на 18.03.2019.

Протокольною ухвалою суду від 18.03.2019 відкладено розгляд справи на 04.04.2019 та ухвалою суду витребувано від Головного управління Національної поліції в Запорізькій області повний розрахунок календарної вислуги років ОСОБА_1, повний розрахунок вислуги років на пільгових умовах.

03 квітня 2019 року на адресу суду відповідачем надано витребувані документи (вх. №13267 від 03.04.2019).

Представник позивача у судові засідання жодного разу не з'явився, заяв та клопотань до суду не надав.

Представник відповідача 04 квітня 2019 року подав до суду клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження (вх. №13516).

Третя особа у судове засідання не з'явилася, заяв та клопотань до суду не надала, про розгляд справи повідомлялася належним чином.

За приписами ч.9 ст.205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з'явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Оскільки представники сторін у судове засідання не прибули, справу розглянуто у порядку письмового провадження.

На підставі приписів ч.4 ст.229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 243 КАС України, у виняткових випадках залежно від складності справи складення рішення, постанови у повному обсязі може бути відкладено на строк не більш як десять, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - п'ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Згідно з ч. 4 ст. 243 КАС України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив:

Наказом Головного управління Національної поліції в Запорізькій області від 28.07.2016 № 262 о/с майора поліції ОСОБА_1 звільнено зі служби.

Відповідно до витягу з наказу №369 о/с від 26.09.2018 вислуга років ОСОБА_1 станом на 28.07.2016 у пільговому обчисленні складає 21 рік 04 місяці 26 днів.

25.11.2018 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління національної поліції в Запорізькій областіі із заявою про підготовку необхідних документів для призначення позивачу пільгової пенсії за вислугу років.

22.12.2018 ОСОБА_1 надано відповідь вих. № 668-Х/05/29-18, в якій повідомлено про те, що підстав для направлення до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області матеріалів для призначення заявнику пенсії відповідно до закону немає.

Не погоджуючись з відмовою відповідача та з вимогою зобов'язати відповідача вчинити певні дії, позивач звернувся до суду із вказаним позовом за захистом своїх прав.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, осіб начальницького і рядового складу Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, визначає Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-XII (далі - Закон № 2262-XII).

Згідно з ст. 10 Закону № 2262-XII, призначення і виплата пенсій особам, зазначеним у статті 1-2 цього Закону, здійснюються органами Пенсійного фонду України (далі - ПФУ).

За приписами ст. 48 Закону № 2262-XII заява про призначення пенсії згідно з цим Законом подається до територіального органу ПФУ або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, встановленому правлінням ПФУ за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, іншими заінтересованими центральними органами виконавчої влади та Службою зовнішньої розвідки.

Відповідно до п. 1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", що затверджений Постановою правління пенсійного фонду України №3-1 від 30.01.2007 заяви про призначення пенсії за вислугу років та по інвалідності особам, звільненим зі служби, які мають право на пенсію згідно із зазначеним вище Законом, подаються цими особами до головних управлінь ПФУ в Автономній Республіці Крим, областях, м. Києві та Севастополі (далі - органи, що призначають пенсії) через уповноважені структурні підрозділи Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства надзвичайних ситуацій України, Міністерства інфраструктури України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, Державної прикордонної служби України, Державної податкової служби України, Державної пенітенціарної служби України, Державної інспекції техногенної безпеки України (далі - міністерства та інші органи).

Міністерства та інші органи, їх територіальні підрозділи в Автономній Республіці Крим, областях, м. Києві та Севастополі визначають уповноважені структурні підрозділи, на які за їх рішенням покладаються функції щодо підготовки та подання до органів, що призначають пенсії, необхідних для призначення пенсії документів (далі - уповноважені структурні підрозділи).

Згідно з п. 12 вказаного Порядку уповноважений структурний підрозділ у 10-денний термін з дня одержання заяви про призначення пенсії оформляє всі необхідні документи і своє подання про призначення пенсії (додаток 2), ознайомлює з ним особу, якій оформлюється пенсія, і направляє до органу, що призначає пенсії за місцем проживання особи. Уповноважений структурний підрозділ надає допомогу особі в одержанні відсутніх на момент подання заяви документів для призначення пенсії. У разі, якщо підготовлені не всі необхідні для призначення пенсії документи, подаються наявні документи, а документи, яких не вистачає, подаються додатково в строки, визначені п. 6 цього Порядку.

Суд звертає увагу, що саме уповноважені структурні підрозділи здійснюють перевірку поданих звільненими зі служби особами заяв про призначення пенсії, здійснюють обчислення вислуги років для призначення пенсії і встановлюють наявність підстав для її призначення. Після цього такий орган законодавчо наділений компетенцією направити подання про призначення пенсії за вислугу років до територіального органу ПФУ або відмовити у такому поданні.

Вказана правова позиція сформована Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 28.11.2018 по справі № 537/1980/16-а.

Щодо правомірності самої відмови відповідача у направленні до органів Пенсійного фонду України необхідних документів для призначення ОСОБА_1 пільгової пенсії за вислугу років, суд зазначає наступне.

Так, відповідно до пунктів «а» та «б» статті 12 Закону № 2262-XII в редакції на час звільнення позивача зі служби) пенсія за вислугу років призначається: а) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "ж" статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби: з 1 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року і на день звільнення мають вислугу 22 календарних роки та 6 місяців і більше; б) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д" статті 1-2 цього Закону, в разі досягнення ними на день звільнення зі служби 45-річного віку, крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону, за наявності у них страхового стажу 25 років і більше, з яких не менше ніж 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України.

Одночасно стаття 17 Закону № 2262-XII визначає вичерпний перелік видів служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначенні пенсії.

Згідно з частиною другої статті 17 Закону № 2262-XII до вислуги років поліцейським, особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України при призначенні пенсії на умовах цього Закону додатково зараховується час їхнього навчання (незалежно від форми навчання) у цивільних вищих навчальних закладах, а також в інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, Національної поліції, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України або призначення на відповідну посаду в межах до п'яти років із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби.

Виходячи з наведеного, в Законі № 2262-XII визначено, що пенсія за вислугу років призначається при наявності 22 календарних роки та 6 місяців, та міститься виключний перелік періодів служби, які враховуються в календарну вислугу років.

Аналогічний правовий висновок щодо застосування норм матеріального права у спорах цієї категорії міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 27 березня 2018 року у справі № 295/6301/17, від 19 вересня 2018 року у справі № 725/1959/17, від 22 листопада 2018 року у справі № 161/4876/17.

Як вказано відповідачем та не заперечується позивачем вислуга років позивача на день звільнення у календарному обчисленні складає 16 років 09 місяців 26 дні, що не є достатнім для призначення позивачу пенсії за вислугу років у відповідності до Закону № 2262-XII.

Щодо посилання позивача, що повинна застосована редакція статті Закону №2262-ХІІ в редакції, чинні на час призначення на служби суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону №2262-ХІІ Військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають право на пенсійне забезпечення, пенсії відповідно до цього Закону призначаються і виплачуються після звільнення їх зі служби.

Пунктом «а» статті 12 Закону №2262-ХІІ в редакції відповідно до Закону № 3668-VI від 08.07.2011 визначено, що пенсія за вислугу років призначається: особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "ж" статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби:

по 30 вересня 2011 року і на день звільнення мають вислугу 20 років і більше;

з 1 жовтня 2011 року по 30 вересня 2012 року і на день звільнення мають вислугу 20 календарних років та 6 місяців і більше;

з 1 жовтня 2012 року по 30 вересня 2013 року і на день звільнення мають вислугу 21 календарний рік і більше;

з 1 жовтня 2013 року по 30 вересня 2014 року і на день звільнення мають вислугу 21 календарний рік та 6 місяців і більше;

з 1 жовтня 2014 року по 30 вересня 2015 року і на день звільнення мають вислугу 22 календарних роки і більше;

з 1 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року і на день звільнення мають вислугу 22 календарних роки та 6 місяців і більше;

з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки і більше;

з 1 жовтня 2017 року по 30 вересня 2018 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки та 6 місяців і більше;

з 1 жовтня 2018 року по 30 вересня 2019 року і на день звільнення мають вислугу 24 календарних роки і більше;

з 1 жовтня 2019 року по 30 вересня 2020 року і на день звільнення мають вислугу 24 календарних роки та 6 місяців і більше;

з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше.

До календарної вислуги років зараховується також період, зазначений у частині другій статті 17 цього Закону;

Тобто, умовою для призначення пенсії за п. «а» ст. 12 вказаного Закону як в редакції станом на 08.07.2011, так і на 28.07.2011- є дата звільнення. Відповідно до матеріалів справи позивач звільнений 28.07.2016. Таким чином, відповідно до вимог Закону №2262-ХХІІ (в редакції чинній на день звільнення позивача) позивач повинен мати вислугу 22 календарних роки та 6 місяців і більше.

При цьому суд звертає увагу, що пенсія може бути призначена лише з моменту набуття особою права на пенсію. Оскільки позивач за призначенням пенсії звернувся у листопаді 2018 року після звільнення, відтак до вказаних правовідносин застосовуються норми, що діють на час виникнення права на пенсію, а не на час початку проходження служби, що дає право на пільгове призначення пенсії.

Статтею 58 Конституції України встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Позиція щодо незворотності дії нормативно-правових актів викладено в рішеннях Конституційного суду України від 13.05.1997 №1-зп, від 19.04.2000 №6-рп/2000, постанові Верховного Суду від 22.02.2017 по справі №6-2705цс16.

Таким чином, суд прийшов до висновку про відсутність у позивача права на призначення пенсії за вислугою років з урахуванням пільгової вислуги років, оскільки позивач не має встановленої пунктом «а» частини першої статті 12 Закону № 2262-XII ( вредакції, що діяла на час звільнення позивача) календарної вислуги років.

Тож, у відповідача дійсно були відсутні підстави для направлення до органів Пенсійного фонду України необхідних документів для призначення ОСОБА_1 пільгової пенсії за вислугу років, з огляду на що, оскаржувана відмова є правомірною.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади і органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України.

Згідно з частиною 1 статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

У даному випадку відповідачем доведено, що ним у відповідності до положень чинного законодавства було розглянуто заяву ОСОБА_1 про підготовку та подання до органів Пенсійного фонду України документів для призначення пенсії, та відмовлено у зв`язку з наявністю на те обгрунтованих підстав.

Таким чином, позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Оскільки, позивач звільнений від сплати судового збору на підставі ст.5 Закону України «Про судовий збір», а також враховуючи те, що у задоволенні адміністративного позову суд відмовив, розподіл судових витрат судом не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) до Головного управління Національної поліції України в Запорізькій області (69057, Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Матросова, 29) третя особа - Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84121, Донецька область, м. Слов'янськ, вул. Генерала Батюка, 8) про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення,а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 15 квітня 2019 року.

Суддя Л.Я. Максименко