Справа № 671/246/19
Суддя: Ватаманюк Р.В.
Дата ухвалення: 2019-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 671/246/19

Головуючий у 1-й інстанції: Павлова А.С.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

24 квітня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ватаманюка Р.В.

суддів: Сторчака В. Ю. Мельник-Томенко Ж. М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Волочиського районного суду Хмельницької області від 12 березня 2019 року (повний текст рішення складено 15 березня 2019 року у м. Волочиськ) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 (далі - позивач) до Управління патрульної поліції в Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції, Волочиського відділення поліції Городоцького відділу поліції Головного управління національної поліції в Хмельницькій області (далі - відповідач 1, 2) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,

В С Т А Н О В И В :

позивач 14.02.2019 звернувся із адміністративним позовом до Волочиського районного суду Хмельницької області в якому просив визнати протиправними дії відповідача та скасувати постанову серії ДПО № 131653 від 08.02.2019 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення.

Рішенням Волочиського районного суду Хмельницької області від 12.03.2019 в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким позов задовольнити повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказав, що судом першої інстанції безпідставно не враховано те, що ч. 2 ст. 122 КУпАП не передбачена відповідальність за порушення п. 9.9 (б) та 31.6 (б) ПДР, а тому в даному випадку відсутній склад даного адміністративного правопорушення.

Правом подати до суду відзив на апеляційну скаргу відповідач не скористався.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлені та неоспорені сторонами такі обставини.

Постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ДПО18 № 131653 від 08.02.2019 позивача визнано винним в тому, що він 08.02.2019 о 22 год. 10 хв. в м. Волочиськ, по вул. Незалежності, керував транспортним засобом "Opel Combo", номерний знак НОМЕР_1, у якого була присутня технічна несправність, а саме не працювали задні габаритні вогні. Також, ОСОБА_2 після зупинки транспортного засобу не увімкнув аварійну світлову сигналізацію, чим порушив п. 9.9 (б) та 31.6 (б) ПДР України, та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Вказаною постановою на ОСОБА_2 накладено стягнення за ч. 2 ст. 122 КУпАП у виді штрафу в розмірі 425 гривень.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач, приймаючи постанову, дійшов до правильного висновку про те, що позивач вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Апеляційний суд не погоджується з висновками суду першої інстанції за такими доводами.

Статтею 14 Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993 № 3353-XII вказано, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі - ПДР) зазначено, що учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Згідно п. 9. 9(б) ПДР вказано, що аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена у разі зупинки на вимогу поліцейського або внаслідок засліплення водія світлом фар.

Відповідно до п. 31.6 (б) ПДР, забороняється подальший рух транспортних засобів, у яких у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості не горять лампи фар чи задніх габаритних ліхтарів.

Частиною 2 ст. 122 КУпАП передбачено, що порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Статтею 40 Закону України "Про національну поліцію" встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

З наданого відповідачем відеозапису вбачається, що позивач, в порушення п. 31.6 (б) ПДР, керував у темну пору доби транспортним засобом "Opel Combo", номерний знак НОМЕР_1, із несправними задніми габаритними вогнями.

При цьому, здійснивши зупинку на вимогу поліцейського не увімкнув аварійну світлову сигналізацію, що є порушенням вимог пункту 9.9 (б) ПДР.

Проте, згідно ПДР, пункт 9.9 "б", який передбачає випадки, коли повинна бути вімкнена аварійна світлова сигналізація міститься у розділі 9 ПДР "Попереджувальні сигнали".

Пункт 31.6 (б) ПДР міститься у розділі 31 ПДР, який стосується технічного стану транспортних засобів та їх обладнання.

Разом з цим, позивача притягнуто до відповідальності за частиною 2 ст. 122 КУпАП.

Проте, ч. 2 ст. 122 КУпАП передбачає відповідальність, зокрема за користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку.

Правила початку руху та зміни напрямку передбачені 10 розділом ПДР "Початок руху та зміна його напрямку".

Відтак, вчинення позивачем правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП не підтверджується матеріалами справи.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що приписами ч. 1 ст. 121 КУпАП передбачена відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що має несправності, зокрема, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється.

Отже, враховуючи, що пунктом 31.6 (б) ПДР визначено випадки у яких забороняється подальший рух транспортних засобів, а розділ 31 ПДР стосується технічного стану транспортних засобів та їх обладнання, відповідальність за порушення вказаної вимоги встановлена ч. 1 ст. 121 КУпАП.

Разом з цим слід вказати, що у статті 125 КУпАП передбачено відповідальність за інші порушення правил дорожнього руху, крім передбачених статей 121 - 128, частини 1 і 2 статті 129, статей 139 і 140 цього Кодексу.

Відтак, за порушення пункту 9.9 "б" ПДР відповідальність передбачена ст. 125 КУпАП.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що відповідачем неправильно кваліфіковано виявлені правопорушення позивача за частиною 2 статті 122 КУпАП, що потягло за собою протиправне притягнення його до відповідальності за правопорушення, якого він не вчиняв. Тому постанова про притягнення позивача до адміністративноі відповідальності як протиправна підлягає скасуванню, а провадження в справі про адмінстивне правопорушення закриттю, що відповідає повноваженням суду передбаченим п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України та положенням п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Стосовно вимоги про визнання протиправними дій відповідача слід вказати наступне.

Частиною 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення субєкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення субєкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення субєкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Отже, в даному випадку суд може скасувати рішення субєкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

При цьому, визнання дій працівника поліції протиправними не передбачено ч. 3 ст. 286 КАС України та не є належним захистом прав позивача визначеним законом.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тобто прийняте рішення не відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і підлягає скасуванню з постановленням нової постанови.

У силу п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити повністю.

Рішення Волочиського районного суду Хмельницької області від 12 березня 2019 року - скасувати та прийняти нову постанову.

Позов задовольнити повністю.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_2 за частиною 2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення в справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО18 №131653 від 08 лютого 2019 року і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Постанова суду набирає законної сили з моменту підписання і не може бути оскаржена відповідно до частини 3 статті 272 КАС України.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_3 ОСОБА_4