Справа № 140/1389/19
Суддя: Костюкевич Сергій Федорович
Дата ухвалення: 2019-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про повернення заяви

25 квітня 2019 року ЛуцькСправа № 140/1389/19
Суддя Волинського окружного адміністративного суду Костюкевич С.Ф., вивчивши заяву Головного управління ДФС у Волинській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків,

ВСТАНОВИВ:

24.04.2019 року о 12:58 Головне управління ДФС у Волинській області звернулося в суд із заявою до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 24.04.2019 року вказану заяву залишено без руху, з огляду на несплату заявником судового збору у порядку і розмірах, визначених Законом України «Про судовий збір», та встановлено заявнику строк до 10 год. 00 хв. 25.04.2019 року для усунення недоліків поданої заяви. Копію зазначеної ухвали представник заявника одержала 24.04.2019 року електронною поштою, що підтверджується листом ГУ ДФС про підтвердження отримання.

Проте, станом на 10 год. 00 хв. 25.04.2019 року жодних документів на усунення недоліків, зазначених в ухвалі про залишення заяви без руху від 24.04.2019 року, на адресу суду від заявника не надходило. Разом з тим, 25.04.2019 року на адресу суду надійшло клопотання від представника заявника про відстрочення сплати судового збору, яке обґрунтоване відсутністю необхідних коштів для сплати судового збору, а також тим, що ГУ ДФС у Волинській області є бюджетною установою, фінансування якої здійснюється виключно за рахунок коштів Державного бюджету та залежить від обсягу встановлених бюджетних асигнувань, призначених для реалізації завдань та функцій контролюючого органу.

Згідно із частиною першою статті 133 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім'ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров'ю.

Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про судовий збір» суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Отже, законодавством чітко регламентовано право суду на звільнення сторони від сплати судового збору, зменшення його розміру, розстрочення або відстрочення його сплати, а єдиною підставою для відстрочення, розстрочення або звільнення сторони від сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони.

Майновий стан сторони (належні стороні майнові права та обов'язки) має визначатися судом у світлі конкретних обставин певної справи, включаючи спроможність заявника сплатити судовий збір. Отже, визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень майнового стану сторони.

Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати належні і допустимі, у розумінні ст. ст. 73, 74 КАС України, докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Таким чином, для застосування судом положень частини першої статті 133 КАС України повинні бути відповідні правові підстави, в іншому ж випадку, як зазначено в рішенні Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 у справі «Креуз проти Польщі», вимога сплатити судовий збір не обмежує право заявників на доступ до правосуддя.

Разом з тим, гарантією реалізації права на судовий захист в аспекті доступу до правосуддя є встановлення законом помірного судового збору для осіб, які звертаються до суду. Це відповідає Рекомендації Комітету ОСОБА_2 Європи державам-членам щодо заходів, що полегшують доступ до правосуддя‚ від 14 травня 1981 року № R (81) 7: «В тій мірі, в якій судові витрати становлять явну перешкоду доступові до правосуддя, їх треба, якщо це можливо, скоротити або скасувати» (підпункт 12 пункту D).

Суд не бере до уваги доводи клопотання щодо відсутності відповідного фінансування, необхідного для сплати судового збору, оскільки обмежене фінансування установи не може бути підставою для її звільнення від сплати судового збору чи відстрочення від сплати. Водночас, якщо бюджетні установи діють як суб'єкти владних повноважень, то обмежене фінансування такої установи або відсутність (недостатність) коштів для сплати судового збору не є підставою для відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від сплати.

Крім того, чинним законодавством України не передбачена можливість звільнення від сплати судового збору для територіальних органів Державної фіскальної служби України у, а тому відсутні правові підстави для задоволення клопотання про відстрочення сплати судового збору.

Відповідно до частини третьої статті 283 Кодексу адміністративного судочинства України у разі недотримання вимог частини другої цієї статті суд повідомляє про це заявника та надає йому строк, але не більше ніж 24 години, для усунення недоліків. Невиконання вимог суду в установлений строк тягне за собою повернення заявнику заяви та доданих до неї документів. Повернення заяви не є перешкодою для повторного звернення з нею до суду після усунення її недоліків, але не пізніше ніж протягом 48 годин з моменту встановлення обставин, що зумовлюють звернення до суду.

Таким чином, оскільки недоліки заяви, зазначені в ухвалі судді Волинського окружного адміністративного суду про залишення заяви без руху від 24.04.2019 року, у наданий суддею строк заявником не усунуті (а саме: не подано доказів сплати судового збору), тому вказану заяву та додані до неї документи слід повернути заявнику. Керуючись статтями 248, 283 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання Головного управління ДФС у Волинській області про відстрочення сплати судового збору відмовити.

Заяву Головного управління ДФС у Волинській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків та додані до неї документи повернути заявнику.

Розяснити заявнику, що повернення заяви не є перешкодою для повторного звернення з нею до суду після усунення її недоліків, але не пізніше ніж протягом 48 годин з моменту встановлення обставин, що зумовлюють звернення до суду. Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня її підписання суддею шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд в порядку та строки, визначені статтями 295, 297 КАС України та з врахуванням вимог підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII Перехідні положення цього Кодексу.

Суддя С.Ф. Костюкевич