Справа № 804/783/18
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2019-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

25 квітня 2019 року

Київ

справа №804/783/18

провадження №К/9901/10497/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Смоковича М. І.,

суддів: Бевзенка В. М., Данилевич Н. А.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 18 березня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_3 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 до Головного управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області, треті особи: Державна міграційна служба України, Петриківський районний сектор Головного управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області, про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :

У січні 2018 року ОСОБА_3 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Головного управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області (надалі - ГУ ДМС України у Дніпропетровській області), треті особи: Державна міграційна служба України (надалі - ДМС України), Петриківський районний сектор Головного управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області (надалі - Петриківський РС)про:

визнання бездіяльності ГУ ДМС України у Дніпропетровській області щодо видачі ОСОБА_2 бланка паспорта у формі паспортної книжечки незаконною та зобов'язання ГУ ДМС України у Дніпропетровській області вирішити питання відносно оформлення та видачі бланка паспорта ОСОБА_2 у формі паспортної книжечки з проставленою відміткою місця проживання.

Позов обґрунтовано тим, що ОСОБА_4 виповнилось 16 років і відповідно до законодавства України в нього виникло право на отримання паспорта громадянина України встановленого зразка. На його звернення із заявою до начальника Петриківського РС про відмову від документа, що містить безконтактний електронний носій, відповіді не отримано. ОСОБА_4 також звернувся до начальника Петриківського РС із заявою про надання письмової відповіді про те, коли можливо подати документи на отримання паперового паспорту громадянина України у вигляді книжечки, втім відповіді також отримано не було. Отже, відповідач своєю бездіяльністю не надав ОСОБА_4 ані дозволу на оформлення паспорту громадянина України у формі книжечки, ані відмови в її оформленні. Така бездіяльність є незаконною та такою, що грубо порушує особисті права ОСОБА_4 відносно одержання паспорта громадянина України. Зазначені обставини стали підставою для звернення до суду.

Суди встановили та не заперечується у касаційній скарзі, що 08 листопада 2017 року ОСОБА_4 звернувся із заявою до начальника Петриківського РС про відмову від документа, що містить безконтактний електронний носій, відповіді на вказану заяву позивачі не отримали.

15 грудня 2017 року ОСОБА_4 вдруге звернувся до начальника Петриківського РС із заявою про надання письмової відповіді про те, коли можливо подати документи на отримання паперового паспорту громадянина України у вигляді книжечки. На зазначену заяву позивачі відповіді теж не отримали.

Важаючи, що відповідач своєю бездіяльністю не надав ОСОБА_4 ані дозволу на оформлення паспорту громадянина України у формі книжечки, ані відмови в її оформленні, вказують, що така бездіяльність є незаконною та такою, що грубо порушує особисті права ОСОБА_4 відносно одержання паспорта громадянина України..

Дніпропетровський окружний адміністративний суд рішенням від 27 листопада 2018 року, ухваленим у порядку спрощеного позовного провадження, позов задовольнив:

Визнав бездіяльність Головного управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області, яка виразилась у невидачі ОСОБА_4 бланка паспорта у формі паспортної книжечки протиправною.

Зобов'язав Головне управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області оформити та видати бланк паспорту на ім'я ОСОБА_4 у формі паспортної книжечки відповідно до Положення про паспорт №2503-ХІІ.

Стягнув на користь ОСОБА_3 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області документально підтверджені судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору у розмірі 704,80 гривні.

Суд першої інстанції дійшов висновку про протиправність дій відповідача, посилаючись при цьому на постанову Великої Палати Верховного Суду від 19 вересня 2018 року у справі № 806/3265/17.

Третій апеляційний адміністративний суд постановою від 18 березня 2019 року скасував рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2018 року та прийняв нову постанову, якою в задоволенні позову відмовив.

Ухвалюючи таке рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що позивач звернулась до суду за захистом права свого неповнолітнього сина на отримання паспорта громадянина України у формі книжечки до неналежного відповідача, а судом першої інстанції в порушення вимог частини третьої статті 48 КАС України не здійснено заміну неналежного відповідача або залучення належного відповідача.

Також апеляційний суд правильно зазначив, що ця справа не відповідає ознакам типової справи, визначених у рішенні суду, ухваленому за результатами розгляду Верховним Судом зразкової справи № 806/3265/17 (Пз/9901/2/18), оскільки обов'язковими ознаками даної справи, задля застосування правової позиції Великої Палати Верховного Суду у вказаній постанові від 19 вересня 2018 року, повинні бути такі:

1) позивач - фізична особа, якій територіальним органом ДМС України відмовлено у видачі паспорту у формі книжечки, у відповідності до Положення № 2503-ХІІ;

2) відповідач - територіальні органи ДМС України;

3) предмет спору - вимоги щодо неправомірної відмови відповідача у видачі паспорта громадянина України у формі книжечки у зв'язку з ненаданням особою згоди на обробку персональних даних та зобов'язання відповідача видати позивачеві паспорт у формі книжечки, у відповідності до «Положення про паспорт громадянина України», затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року № 2503-ХІІ (надалі - Положення № 2503-ХІІ)За висновком апеляційного суду, розглядувана справа не відповідає вказаним ознакам, оскільки у даних правовідносинах відсутня відмова відповідача про видачу паспорта у формі книжечки.

Натомість, як констатував апеляційний суд, територіальним органом ДМС України не приймалось рішення про відмову у видачі паспорту у формі книжечки, відповідно до Положення № 2503-ХІІ.

Крім того, апеляційний суд зазначив, що в цій справі фактично відсутній предмет спору, оскільки ОСОБА_4 12 червня 2018 року отримано паспорт громадянина України у формі картки

Вважаючи таке рішення апеляційної інстанції ухваленим з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, ОСОБА_4 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою.

За правилами частини першої статті 334 КАС України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

За змістом абзацу першого пункту 1 Положення № 2503-XII паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу власника та підтверджує громадянство України. Паспорт є дійсним для укладання цивільно-правових угод, здійснення банківських операцій, оформлення доручень іншим особам для представництва перед третьою особою лише на території України, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України.

Відповідно до пункту 13 Положення № 2503-XII для одержання паспорта громадянин подає:

заяву за формою, встановленою Міністерством внутрішніх справ України;

свідоцтво про народження;

дві фотокартки розміром 35х45 мм;

у необхідних випадках - документи, що підтверджують громадянство України.

Частина перша статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства визначає справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до частин першої, другої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:

1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;

2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

3) визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання утриматися від вчинення певних дій;

4) визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії;

5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень;

6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1 - 4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Отже, адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин, тобто для задоволення позову адміністративний суд повинен установити, що у зв'язку з прийняттям рішенням чи вчиненням дій (допущення бездіяльності) суб'єктом владних повноважень порушуються права, свободи чи охоронювані законом інтереси позивача.

З огляду на викладене, вирішуючи спір, суд повинен пересвідчитись у належності особі, яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу (чи є така особа належним позивачем у справі - наявність права на позов у матеріальному розумінні), а також встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення).

Як правильно зазначив апеляційний суд в оскарженому рішенні, відповідач хоча і є територіальним органом ДМС України, проте не може відповідати за позовом, оскільки до повноважень ГУ ДМС не належить оформлення та видача паспортів громадян України. Своєю чергою, за змістом статті 48 КАС України заміна відповідача на належного допускається виключно до ухвалення рішення судом першої інстанції.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

За змістом пункту 2 частини другої статті 333 КАС України у справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), а також у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи), суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

За такого правового регулювання та обставин справи у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись статтями 3, 333 КАС України,

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою ОСОБА_2 на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 18 березня 2019 року у справі № 804/783/18 за позовом ОСОБА_3 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 до Головного управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області, треті особи: Державна міграційна служба України, Петриківський районний сектор Головного управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області, про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач М. І. Смокович

Судді В. М. Бевзенко

Н. А. Данилевич