Справа № 440/3701/18
Суддя: Яковенко М.М.
Дата ухвалення: 2019-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2019 р.Справа № 440/3701/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Яковенка М.М.

суддів: Лях О.П., Бегунц А.О.

секретарі судового засідання: Жданюк Г.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу Полтавського кооперативного коледжу Полтавської облспоживспілки на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2018 року по справі № 440/3701/18 (головуючий 1 інстанції Гіглава О.В.) за позовом ОСОБА_1 до Полтавського кооперативного коледжу Полтавської облспоживспілки про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1, звернулась до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Полтавського кооперативного коледжу Полтавської облспоживспілки, в якій просив:

- визнати протиправною бездіяльність Полтавського кооперативного коледжу Полтавської облспоживспілки, що полягає у ненаданні ОСОБА_1 відповіді на запит на публічну інформацію від 05 вересня 2018 року №1;

- зобов'язати Полтавський кооперативний коледж Полтавської облспоживспілки надати ОСОБА_1 відповідь на запит на публічну інформацію від 05 вересня 2018 року №1.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2018 року позов задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Полтавського кооперативного коледжу Полтавської облспоживспілки, що полягає у ненаданні ОСОБА_1 відповіді на запит на публічну інформацію № 1 від 05 вересня 2018 року.

Зобов'язано Полтавський кооперативний коледж Полтавської облспоживспілки надати ОСОБА_1 відповідь на запит на публічну інформацію № 1 від 05 вересня 2018 року.

Не погодившись з рішення суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, згідно з якою апелянт просить суд скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом при вирішенні справи норм матеріального та процесуального права. В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначає, що згідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань коледж належить до установ приватної форми власності, не фінансується з державного та місцевого бюджетів, а отже на нього не поширюється дія Закону України "Про доступ до публічної інформації". Крім того, коледжем позивачу вже надавалися копії розрахункових листів, з яких остання має змогу самостійно встановити структуру, обсяг та підстави виплачених платежів за відповідний період, вирахувати розмір середнього заробітку за будь-який період роботи, визначити число робочих днів для стягнення заборгованості по заробітній платі якщо така має місце.

Враховуючи обраний спосіб судового захисту в межах спірних правовідносин, характер спору, положення п.20 ч.1 ст.4, ч.6 ст.12, 263 КАС України, колегія суддів приходить до висновку про незначну складність цієї справи та про розгляд справи без здійснення звукозапису.

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанції, що 05.09.2018 у Полтавському кооперативному коледжі за вх.№96 зареєстровано запит колишнього працівника коледжу ОСОБА_1 на публічну інформацію №1 від 05.09.2018 (а.с. 55-56), у якому остання просить у встановлений Законом України "Про доступ до публічної інформації" строк надати їй:

1) детальний розрахунок середнього заробітку для нарахування їй вихідної допомоги при звільненні, у тому числі повідомити інформацію про: - 1.1 суми нарахувань та дати їх перерахування на картковий рахунок; - 1.2 дату настання події, відповідно до якої проводилося нарахування середнього заробітку; - 1.3 період, за яким обчислена середня заробітна плата; - 1.4 проведені їй виплати, які включені у розрахунок середньої заробітної плати; - 1.5 проведені їй виплати, які не враховані при розрахунку середньої заробітної плати; - 1.6 розмір середньої заробітної плати; - 1.7 середньомісячне число робочих днів; - 1.8 суму середнього заробітку за один місяць;

2) розрахунок середньомісячного заробітку під час службового відрядження у період з 01.07.2018 по 13.07.2018, у тому числі: - 2.1 надати копію наказу на відрядження; - 2.2 інформацію щодо суми нарахувань та дату їх перерахування на її картковий рахунок; - 2.3 дату настання події, відповідно до якої проводилося нарахування середнього заробітку; - 2.4 період, за яким обчислена середня заробітна плата; - 2.5 проведені їй виплати, які включені у розрахунок середньомісячної заробітної плати; - 2.6 проведені їй виплати, які не враховуються при розрахунку середньої заробітної плати; - 2.7 розмір середньоденної заробітної плати; - 2.8 середньомісячне число робочих днів; - 2.9 сума середнього заробітку за один місяць та за три місяці;

3) інформацію щодо реквізитів законодавчих, нормативно-правових актів, будь-яких відомчих розяснень тощо, якими керувалось керівництво коледжу, не виплачуючи їй під час дії строкового контракту матеріальну допомогу на оздоровлення, встановлену статтею 57 Закону України "Про освіту";

4) інформацію щодо реквізитів законодавчих, нормативно-правових актів, будь-яких відомчих розяснень тощо, якими керувалося керівництво коледжу не підвищуючи їй тарифний розряд та посадові оклади, всупереч наказу МОН від 26.09.2005 №557.

Поряд з цим, 05.09.2018 за вх.№97 у Полтавському кооперативному коледжі зареєстровано запит ОСОБА_1 на публічну інформацію №2 від 05.09.2018 (а.с. 18-19), в якому остання просить коледж надати інформацію та копії документів, витяги з документів відносно ОСОБА_1, а саме:

1) з наказів про зарахування на роботу на посаду викладача від 2012 року, від 2013 року, від 2015 року, від 2016 року, від 2017 року;

2) з наказів про попередження про звільнення у звязку із закінченням термінів строкових контрактів від 2013 року, від 2014 року, від 2016 року, від 2017 року, від 2018 року;

3) з наказів про надання щорічних відпусток у 2013 році, у 2014 року, у 2015 році, у 2016 році, у 2017 році, у 2018 році;

4) з наказів про звільнення у звязку із закінченням термінів строкових контактів у 2013 році, у 2014 року, у 2016 році, у 2017 році;

5) з наказів про педагогічне навантаження на початку 2012/2013, 2013/2014, 2014/2015, 2015/2016, 2016/2017, 2017/2018 навчальних років;

6) з наказу про заміну викладача ОСОБА_2, яка пішла у декретну відпустку у 2017 році, викладачем ОСОБА_1 (дисципліна "Основи митної справи" у групах ТМ-21, ТМ-22, ТМ-23, ПТБ -24);

7) тарифікаційні відомості (тарифікаційні списки) у частині, що стосуються ОСОБА_1 за період 2012-2018 роки.

Листом від 21.09.2018 №440 (а.с. 20) Полтавський кооперативний коледж на запит ОСОБА_1 на публічну інформацію проінформував, що останній будуть надані відповідно оформлені та засвідчені копії заяв про прийняття на роботу, копії заяв про продовження строку трудового договору та звільнення з роботи та копії наказів оформлені відповідно до цих заяв після відшкодування фактичних витрат на копіювання (п.2 ст.21 Закону України "Про доступ до публічної інформації"). Відповідно до п.1 запиту наказів про зарахування на роботу від 2013 року, від 2015 року, від 2016 року та від 2017 року не існує, оскільки у вказані роки заявник не звільнялася з роботи, а відповідно і не приймалася на роботу. Оскільки ОСОБА_1 не вказано обґрунтування надання інформації щодо надання щорічних відпусток (п.3 запиту), про педагогічне навантаження (п.5 запиту), про зміну викладача ОСОБА_2, яка оформила відпустку по догляду за дитиною 2017 року, викладачем ОСОБА_1 (дисципліна "Основи митної справи" у групах ТМ-21, ТМ-22, ТМ-23, ПТБ -24) (п.6 запиту) та тарифної відомості (п.7 запиту), надання такої інформації є недоцільними. Запит ОСОБА_1 не стосується суті порушення трудового законодавства, на які посилається остання. Копії документів будуть надані на вимогу суду, якщо надійде відповідне звернення до адміністрації коледжу.

При цьому, разом з листом від 21.09.2018 №440 коледж направив на адресу ОСОБА_1 довідку про роботу та копію розрахункового листа за червень-серпень 2018 року (а.с. 21-22).

Посилаючись на ненадання відповідачем жодної відповіді на запит на публічну інформацію від 05.09.2018 №1, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Здійснюючи апеляційний перегляд справи та надаючи оцінку судовому рішенню першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг колегія суддів виходить з наступного.

Закон України "Про доступ до публічної інформації" від 13.01.2011 №2939-VI (далі Закон №2939-VI) визначає порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес.

За змістом статті 1 Закону №2939-VI публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Право на доступ до публічної інформації гарантується:

1) обов'язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом;

2) визначенням розпорядником інформації спеціальних структурних підрозділів або посадових осіб, які організовують у встановленому порядку доступ до публічної інформації, якою він володіє;

3) максимальним спрощенням процедури подання запиту та отримання інформації;

4) доступом до засідань колегіальних суб'єктів владних повноважень, крім випадків, передбачених законодавством;

5) здійсненням парламентського, громадського та державного контролю за дотриманням прав на доступ до публічної інформації; 6) юридичною відповідальністю за порушення законодавства про доступ до публічної інформації (стаття 3 Закону №2939-VI).

Стаття 5 Закону №2939-VI передбачає, що доступ до інформації забезпечується шляхом:

- систематичного та оперативного оприлюднення інформації: в офіційних друкованих виданнях; на офіційних веб-сайтах в мережі Інтернет; на єдиному державному веб-порталі відкритих даних; на інформаційних стендах; будь-яким іншим способом;

- надання інформації за запитами на інформацію.

Частинами 1, 3-5 статті 10 Закону №2939-VI визначено, що кожна особа має право на доступ до інформації про неї, яка збирається та зберігається; розпорядники інформації, які володіють інформацією про особу, зобов'язані: надавати її безперешкодно і безкоштовно на вимогу осіб, яких вона стосується, крім випадків, передбачених законом; використовувати її лише з метою та у спосіб, визначений законом; вживати заходів щодо унеможливлення несанкціонованого доступу до неї інших осіб; виправляти неточну та застарілу інформацію про особу самостійно або на вимогу осіб, яких вона стосується.

Зберігання інформації про особу не повинно тривати довше, ніж це необхідно для досягнення мети, задля якої ця інформація збиралася.

Відмова особі в доступі до інформації про неї, приховування, незаконне збирання, використання, зберігання чи поширення інформації можуть бути оскаржені.

За змістом статті 12 Закону №2939-VI суб'єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є:

1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об'єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб'єктів владних повноважень;

2) розпорядники інформації - суб'єкти, визначені у статті 13 цього Закону;

3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації.

Розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються:

- суб'єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб'єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов'язковими для виконання;

- юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів;

- особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб'єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов'язаної з виконанням їхніх обов'язків;

- суб'єкти господарювання, які займають домінуюче становище на ринку або наділені спеціальними чи виключними правами, або є природними монополіями, - стосовно інформації щодо умов постачання товарів, послуг та цін на них (частина 1 статті 13 Закону №2939-VI).

Згідно з частиною 2 статті 13 Закону №2939-VI до розпорядників інформації, зобов'язаних оприлюднювати та надавати за запитами інформацію, визначену в цій статті, у порядку, передбаченому цим Законом, прирівнюються суб'єкти господарювання, які володіють: інформацією про стан довкілля; інформацією про якість харчових продуктів і предметів побуту; інформацією про аварії, катастрофи, небезпечні природні явища та інші надзвичайні події, що сталися або можуть статися і загрожують здоров'ю та безпеці громадян; іншою інформацією, що становить суспільний інтерес (суспільно необхідною інформацією).

Відповідно до положень статті 19 Закону №2939-VI запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.

Запит на інформацію може бути індивідуальним або колективним. Запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача.

Письмовий запит подається в довільній формі.

Запит на інформацію має містити:

1) ім'я (найменування) запитувача, поштову адресу або адресу електронної пошти, а також номер засобу зв'язку, якщо такий є;

2) загальний опис інформації або вид, назву, реквізити чи зміст документа, щодо якого зроблено запит, якщо запитувачу це відомо;

3) підпис і дату за умови подання запиту в письмовій формі.

З метою спрощення процедури оформлення письмових запитів на інформацію особа може подавати запит шляхом заповнення відповідних форм запитів на інформацію, які можна отримати в розпорядника інформації та на офіційному веб-сайті відповідного розпорядника. Зазначені форми мають містити стислу інструкцію щодо процедури подання запиту на інформацію, її отримання тощо.

У разі якщо з поважних причин (інвалідність, обмежені фізичні можливості тощо) особа не може подати письмовий запит, його має оформити відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації, обов'язково зазначивши в запиті своє ім'я, контактний телефон, та надати копію запиту особі, яка його подала.

Стаття 20 Закону №2939-VI визначає, що розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту.

У разі якщо запит на інформацію стосується інформації, необхідної для захисту життя чи свободи особи, щодо стану довкілля, якості харчових продуктів і предметів побуту, аварій, катастроф, небезпечних природних явищ та інших надзвичайних подій, що сталися або можуть статись і загрожують безпеці громадян, відповідь має бути надана не пізніше 48 годин з дня отримання запиту.

Клопотання про термінове опрацювання запиту має бути обґрунтованим.

У разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту.

За змістом статті 21 Закону №2939-VI інформація на запит надається безкоштовно. У разі якщо задоволення запиту на інформацію передбачає виготовлення копій документів обсягом більш як 10 сторінок, запитувач зобов'язаний відшкодувати фактичні витрати на копіювання та друк. Розмір фактичних витрат визначається відповідним розпорядником на копіювання та друк в межах граничних норм, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо розпорядник інформації не встановив розміру плати за копіювання або друк, інформація надається безкоштовно. При наданні особі інформації про себе та інформації, що становить суспільний інтерес, плата за копіювання та друк не стягується.

Підстави для відмови в задоволенні запиту на інформацію визначає стаття 22 Закону №2939-VI.

Так, згідно з приписами вказаної статті розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках:

1) розпорядник інформації не володіє і не зобов'язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит;

2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону;

3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов'язані з копіюванням або друком;

4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п'ятою статті 19 цього Закону.

Відповідь розпорядника інформації про те, що інформація може бути одержана запитувачем із загальнодоступних джерел, або відповідь не по суті запиту вважається неправомірною відмовою в наданні інформації.

Розпорядник інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, зобов'язаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача. У такому разі відлік строку розгляду запиту на інформацію починається з дня отримання запиту належним розпорядником.

У відмові в задоволенні запиту на інформацію має бути зазначено: 1) прізвище, ім'я, по батькові та посаду особи, відповідальної за розгляд запиту розпорядником інформації; 2) дату відмови; 3) мотивовану підставу відмови; 4) порядок оскарження відмови; 5) підпис.

Відмова в задоволенні запиту на інформацію надається в письмовий формі.

Матеріалами справи підтверджено, що 05.09.2018 Полтавським кооперативним коледжем від ОСОБА_1 отримано письмовий запит на публічну інформацію від 05.09.2018 №1 (а.с. 55-56).

Доказів на підтвердження надання коледжем ОСОБА_1 відповіді на вказаний запит у строки, визначені статтею 20 Закону, матеріали справи не містять.

Апелянт наполягає на тому, що запитувана інформація не є публічною в розумінні статті 1 Закону №2939-VI та має розглядатися в порядку Закону України "Про звернення громадян", а відтак у коледжу відсутні підстави для надання відповіді на запит від 05.09.2018 №1 в порядку Закону №2939-VI.

З цього приводу судова колегія вважає за доцільне зазначити, що статтею 40 Конституції України закріплено право особи на звернення до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів. Деталізацію наведене право отримало у Законі України від 02.10.1996 №393/96-ВР "Про звернення громадян" (далі - Закон №393/96-ВР). Відносини з розгляду звернень громадян є основним і єдиним предметом регулювання Закону №393/96-ВР. Тому він є спеціальним у цій сфері, але ним не вичерпується поняття "спеціальний закон", що вживається у частині 2 статті 2 Закону №2939-VI.

Колегія суддв вважає цілком обґрунтовані висновки суду першої інстанції щодо того, що одержавши запит на інформацію, який подано згідно із Законом №2939-VI, проте який за своїм змістом є зверненням громадянина відповідно до Закону №393/96-ВР, розпорядник інформації повинен відмовити у задоволенні такого запиту через невідповідність його предмета вимогам закону (пункт 2 частини 5 статті 19, пункт 4 частини 1 статті 22 Закону №2939-VI), та з урахуванням принципів добросовісності і розсудливості розглянути запит за Законом №393/96-ВР. При цьому запитувача повинно бути повідомлено у п'ятиденний строк про те, що його запит на інформацію буде розглядатися як звернення відповідно до Закону №393/96-ВР.

У разі якщо запит на інформацію, який подано згідно із Законом №2939-VI, за своїм змістом поєднує предмет регулювання Закону №393/96-ВР та Закону №2939-VI, то такий "запит-звернення" повинен розглядатися у відповідних частинах у строк та порядок, передбачені відповідними законами. При цьому розпорядник у п'ятиденний строк повинен відповісти по суті запиту, а також повідомити запитувача, що решта питань розглядатимуться як звернення згідно із Законом №393/96-ВР.

Аналізуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що у будь-якому випадку відповідач мав надати ОСОБА_1 відповідь з приводу її запиту від 05.09.2018 №1, якою або розглянути запит по суті у порядку Закону №2939-VI або відмовити у задоволенні такого запиту через невідповідність його предмета вимогам Закону №2939-VI та з урахуванням принципів добросовісності і розсудливості розглянути такий запит за Законом №393/96-ВР.

Разом з тим, у спірному випадку відповідач взагалі не надав позивачу жодної відповіді на її запит від 05.09.2018 №1.

Посилання апелянта на те, що відповідь на запит ОСОБА_1 від 05.09.2018 №1 була надана листом від 21.09.2018 №440, судом оцінюється критично з огляду на таке.

Так, згідно документальних доказів, що містяться у матеріалах справи, 05.09.2018 позивачем до коледжу подавалися запити на публічну інформацію №1 та №2 (а.с. 18-19, 55-56).

Разом з тим, листом від 21.09.2018 №440 Полтавський кооперативний коледж надав відповідь лише на один із запитів ОСОБА_1, а саме, на запит від 05.09.2018 №2, який стосувався отримання останньою інформації та копій документів щодо прийняття її на роботу в коледж, її відпусток та робочих відряджень, викладання нею дисциплін студентам коледжу замість інших викладачів, звільнення її з посади викладача коледжу.

При цьому, за змістом листа від 21.09.2018 №440 відповідач розцінив запит ОСОБА_1 від 05.09.2018 №2, як запит на публічну інформацію, та надав на нього відповідь у порядку Закону №2939-VI, вказавши у ній про можливість надання відповідно оформлених та засвідчених копій заяв про прийняття на роботу, копій заяв про продовження строку трудового договору та звільнення з роботи та копій наказів оформлених відповідно до цих заяв після відшкодування заявником фактичних витрат на копіювання, як того вимагає стаття 21 Закону №2939-VI.

Водночас, будь-якої відповіді на запит ОСОБА_1 від 05.09.2018 №1, який стосувався питання надання останній інформації та документів, що пов'язані з порядком обчислення, нарахування та виплати їй середнього заробітку, відрядних, які остання отримувала працюючи у коледжі, невиплати їй матеріальної допомоги на оздоровлення, порядку нарахування вихідної допомоги при її звільненні, лист відповідача від 21.09.2018 №440 не містить.

З огляду на викладені обставини, судова колегія вважає, що у спірному випадку має місце допущення Полтавським кооперативним коледжем протиправної бездіяльності, що полягає у ненаданні ОСОБА_1 відповіді на запит від 05.09.2018 №1, а тому, погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 слід задовольнити.

Під час апеляційного провадження, колегія суду не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції. Судове рішення не може бути скасовано з формальних підстав.

Жодні доводи апелянта не спростовують правильності прийнятого судом першої інстанції рішення.

Таким чином, судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийняте на підставі зясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційні скарги без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 23, 31, 33, 90, 292, 308, 309, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Полтавського кооперативного коледжу Полтавської облспоживспілки - залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2018 року по справі № 440/3701/18 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

У повному обсязі складена 24 квітня 2019 року.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_3
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_4 ОСОБА_5