Справа № 818/731/17
Суддя: Коваленко Н.В.
Дата ухвалення: 2019-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

23 квітня 2019 року

Київ

справа №818/731/17

провадження №К/9901/35306/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Коваленко Н.В., суддів: Берназюка Я.О., Гриціва М.І., провівши в касаційному порядку попередній розгляд справи за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області, третя особа: Путивльська районна державна адміністрація Сумської області, про зобов'язання вчинити дії, за касаційною скаргою Головного управління Держгеокадастру у Сумській області на постанову Сумського окружного адміністративного суду у складі судді Опімах Л.М. від 19 червня 2017 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду у складі колегії суддів: Бондара В.О., Калиновського В.А., Кононенко З.О. від 03 жовтня 2017 року,

УСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. У травні 2017 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області, третя особа: Путивльська районна державна адміністрація Сумської області, у якому просила зобов'язати повторно розглянути заяву від 09 березня 2017 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 3,47 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за рахунок земель резервного фонду державної власності, яка розташована за межами населеного пункту на території Сафонівської сільської ради Путивльського району, та прийняти рішення відповідно до вимог статей 118, 122 Земельного кодексу України.

Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій

2. Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 19 червня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 03 жовтня 2017 року, позов задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Сумській області, яка полягає у неприйнятті рішення відповідно до вимог статей 118, 122 Земельного кодексу України за заявою ОСОБА_3 від 09 березня 2017 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 3,47 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за рахунок земель резервного фонду державної власності, яка розташована за межами населеного пункту на території Сафонівської сільської ради Путивльського району. Зобов'язано Головне управління Держгеокадастру у Сумській області повторно розглянути заяву ОСОБА_3 від 09 березня 2017 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 3,47 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за рахунок земель резервного фонду державної власності, яка розташована за межами населеного пункту на території Сафонівської сільської ради Путивльського району, та прийняти рішення відповідно до вимог статей 118, 122 Земельного кодексу України.

3. Рішення судів мотивовано тим, що Головним управлінням Держгеокадастру у Сумській області не дотримано вимог чинного законодавства за результатом розгляду заяви позивача про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у розумінні вимог статті 116 Земельного кодексу України.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

4. Не погоджуючись з судовими рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, Головне управління Держгеокадастру у Сумській області звернулось із касаційною скаргою, у якій просить їх скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

5. Судами попередніх інстанцій встановлено, що на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії СМ № 0283279 мати позивача ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1,

була власником права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП "Спадщанське", розміром 3,47 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі.

26 серпня 2015 року ОСОБА_3 оформила спадкові права на вказану земельну частку (пай), отримавши в Путивльській районній державній нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за заповітом.

01 березня 2017 року ОСОБА_3 звернулася до Путивльської районної державної адміністрації із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за рахунок земель резервного фонду, розташованої на території Сафонівської сільської ради Путивльського району Сумської області за межами населеного пункту.

Листом від 25 квітня 2017 року № 01-21/1097 Путивльська районна державна адміністрація повідомила ОСОБА_3 про відсутність правових підстав для задоволення її заяви оскільки її мати не була включена у списки громадян-членів КСП "Спадщанське", які мають право на земельну частку (пай), а Сафонівською сільською радою не була проведена відповідна робота по передачі у спільно-часткову (колективну) власність необхідної площі земель резервного фонду членам колгоспу "Спадщанське". Тому земля має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність, розпорядником яких не є Путивльська районна державна адміністрація.

09 березня 2017 року ОСОБА_3 звернулася до Головного управління Держгеокадастру в Сумській області із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 3,47 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за рахунок земель резервного фонду державної власності, яка розташована за межами населеного пункту на території Сафонівської сільської ради Путивльського району, додавши перелік документів.

Листом від 13 березня 2017 року № М-3229/0/5-17/1099/6-17 Головне управління Держгеокадастру в Сумській області повідомило ОСОБА_3 про те, що для вирішення питання щодо виділення земельного паю в натурі їй як власнику необхідно звернутися до Путивльської районної державної адміністрації Сумської області.

ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

6. Касаційна скарга Головного управління Держгеокадастру в Сумській області обґрунтована тим, що розгляд заяв про розробку проекту землеустрою щодо земельних часток (паїв) не віднесено до його повноважень.

7. У запереченні на касаційну скаргу Путивльська районна державна адміністрація, посилаючись на законність рішень судів попередніх інстанцій, просить залишити їх без змін.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

8. Відповідно до частин першої-другої статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

9. Згідно частин шостої, сьомої статті 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

10. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

11. У частинах першій та третій статті 22 Земельного кодексу України передбачено, що землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей.

Землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства; сільськогосподарським підприємствам - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Оцінка доводів учасників справи і висновків судів попередніх інстанцій

12. Як встановлено судами попередніх інстанцій та підтверджено матеріалами справи, Головним управлінням Держгеокадастру в Сумській області листом від 13 березня 2017 року № М-3229/0/5-17/1099/6-17 фактично було відмовлено у розгляді заяви ОСОБА_3 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

13. Оскільки перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки є вичерпний згідно з частинною сьомою статті 118 Земельного кодексу України, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про те, що така відмова відповідача є незаконною.

14. Рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою віднесено до компетенції відповідача, оскільки відповідно до частини четвертої статті 122 Земельного кодексу України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

15. В свою чергу, згідно Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 січня 2015 року № 15 державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності та земельних відносин, а також у сфері Державного земельного кадастру реалізовує Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр).

16. Крім того, суди дійшли до висновку, що оскаржуваний лист відповідача не містить рішення з приводу вирішення питання, яке було підставою для звернення позивача.

17. В ході розгляду справи судами встановлено, що відповідачем заява позивача про розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність належним чином не розглянута, рішення у встановленому законом порядку за результатами такого звернення не прийняте, а тому суди обґрунтовано прийняли рішення про зобов'язання відповідача повторно розглянути таку заяву.

18. Відповідно до статті 7 Закону України від 05 червня 2003 року № 899-IV "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" проект землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) розробляється суб'єктами господарювання, які мають у своєму складі сертифікованих інженерів-землевпорядників, погоджується відповідною сільською, селищною, міською радою чи районною державною адміністрацією і затверджується на зборах більшістю власників земельних часток (паїв) у межах земель, що перебувають у користуванні одного сільськогосподарського підприємства, та оформляється відповідним протоколом.

19. Статтею 13 цього Закону передбачено, що нерозподілені (невитребувані) земельні ділянки за рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації можуть передаватися в оренду для використання за цільовим призначенням на строк до моменту отримання їх власниками державних актів на право власності на земельну ділянку, про що зазначається у договорі оренди земельної ділянки, а власники земельних часток (паїв) чи їх спадкоємці, які не взяли участь у розподілі земельних ділянок, повідомляються про результати проведеного розподілу земельних ділянок у письмовій формі, у разі якщо відоме їх місцезнаходження.

20. Відповідно до частини третьої статті 24 Земельного кодексу України у разі ліквідації державного чи комунального підприємства, установи, організації землі, які перебувають у їх постійному користуванні, за рішенням відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування переводяться до земель запасу або надаються іншим громадянам та юридичним особам для використання за їх цільовим призначенням, а договори оренди земельних ділянок припиняються.

21. Згідно статті 30 цього Кодексу земельні ділянки державної і комунальної власності, які перебували у користуванні сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, що ліквідуються, включаються до земель запасу або передаються у власність чи користування відповідно до цього Кодексу.

22. Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності" від 06 вересня 2012 року № 5245-VI внесено зміни до Земельного кодексу України, в тому числі до статті 122 цього кодексу, відповідно до якої центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

23. Відповідно до роз'яснень у пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року N 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність.

24. Таким чином, за умови відсутності вільних земель сільгосппризначення колишнього колективного сільськогосподарського підприємства, право на пай в колективній власності якого має позивач, остання має право на отримання земельної ділянки за рахунок земель резерву (запасу).

25. За таких обставин посилання відповідача в обґрунтування касаційної скарги на те, що розгляд заяв про розробку проекту землеустрою щодо земельних часток (паїв) не віднесено до його повноважень, є безпідставним.

26. Положенням про територіальні органи Держгеокадастру, затвердженим наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 29 вересня 2016 року № 333, чітко визначені для відповідача порядок, строки, відповідна процедура та підстави для відмови у наданні такого дозволу, зокрема і форма прийнятих відповідних рішень.

27. Згідно пункту 8 вказаного Положення, головне управління у межах своїх повноважень видає накази організаційно-розпорядчого характеру.

28. Отже, лист Головного управління Держгеокадастру у Сумській області від 13 березня 2017 року № М-3229/0/5-17/1099/6-17 не може вважатися рішенням про мотивовану відмову про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

29. Відповідно до підпункту 31 пункту 3 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 січня 2015 року № 15, основними завданнями Держгеокадастру є розпорядження землями державної власності сільськогосподарського призначення в межах, визначених Земельним кодексом України, безпосередньо або через визначені в установленому порядку його територіальні органи.

30. Відповідно до підпункту 13 пункту 4 Положення про Головне управління Держгеокадастру у Сумській області, затвердженого наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 17 листопада 2016 року № 308, Головне управління відповідно до покладених на нього завдань розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в порядку, визначеному чинним законодавством, на території Сумської області.

31. Отже, відповідач є органом виконавчої влади, який наділений повноваженнями надавати дозволи на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

32. Колегія суддів прийшла до висновку, що рішення судів попередніх інстанцій є законними і не підлягають скасуванню, оскільки суди, всебічно перевіривши обставини справи, вирішили спір у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин; у них повно відображені обставини, що мають значення для справи, висновки судів щодо встановлених обставин і правові наслідки є правильними, а доводи касаційної скарги їх не спростовують.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Сумській області залишити без задоволення, а постанову Сумського окружного адміністративного суду від 19 червня 2017 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 03 жовтня 2017 року - без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Н. В. Коваленко

Суддя Я. О. Берназюк

Суддя М. І. Гриців