Справа № 334/1920/18
Суддя: Гнатюк О. М.
Дата ухвалення: 2019-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Дата документу 15.04.2019
Справа № 334/1920/18
Провадження № 2-а/334/25/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2019 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя

у складі: головуючого - судді Гнатюка О.М,

при секретарі Алейніковій О.В.,

за участю адвоката ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Запоріжжя в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до начальника Дніпровського РВ у м. Запоріжжя УДМС України в Запорізькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

встановив:

позивач ОСОБА_3 звернувся до Ленінського районного суду м.Запоріжжя з адміністративним позовом, в якому вказує на те, що 15.03.2018 року відносно нього начальником Дніпровського РВ у м. Запоріжжя УДМС України в Запорізькій області складений протокол про адміністративне правопорушення ПН МЗП № 136903 за ч. 1 ст. 203 КУпАП. У протоколі вказано, що ОСОБА_3 порушив правила перебування в Україні, а саме без поважних причин не приступив до навчання після зарахування на підготовче відділення ПАТ «Приватний вищий навчальний заклад «ОСОБА_4 інститут економіки та інформаційних технологій». На підставі протоколу від 15.03.2018 року відносно ОСОБА_3 винесено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності, відповідно до якої, на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 595 гривень.

Позивач вважає, що постанова не відповідає вимогам закону та дійсним обставинам справи, у звязку з тим, що він перебуває в Україні на підставі належним чином оформлених документів, у тому числі і на право проживання та на право навчання. Зазначив у позові, що з часу зарахування до інституту вчасно приступив до навчання, умови навчання не порушував та належно виконував всі обовязки, взяті на себе при укладанні договору про надання освітніх послуг № 27606 від 10.07.2017 року. Зауважив, що при складані протоколу, відповідачем було порушено його права, а саме, пояснення та заява були ним написані під диктовку, та без розяснення змісту документа, його примусили підписати протокол у графах, в яких самі вказали, при цьому, у нього було вилучено мобільний телефон, тому він був позбавлений права скористатись послугами перекладача та адвоката, весь час здійснювався психологічний тиск з погрозами видворення за межі України, було незаконно вилучено паспорт громадянина ОСОБА_5 та посвідку на тимчасове проживання. Тому, вищевказану постанову вважає незаконною та такою, що має бути скасована.

Справа розглядається в порядку спрощеного провадження. Сторони повідомлені про дату розгляду справи та наданий час для подання відзиву та заперечень.

Відповідач у визначений строк надав суду відзив на позовну заяву тому у відповідності до ст.ст. 278, 279 ЦПК України, суд ухвалив провести розгляд справи у порядку спрощеного провадження з викликом сторін у судове засідання.

У судовому засіданні представник позивача адвокат ОСОБА_1, позовні вимоги підтримала, просила скасувати постанову від 15.03.2018 року серія ПН МЗП № 136897 з підстав вказаних в позові.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, надав суду письмовий відзив на позовну заяву, відповідно до якого, 14.03.2018 року УДМС України в Запорізькій області спільно із співробітниками СБУ в Запорізькій області та співробітниками Державної прикордонної служби була проведена виїзна позапланова перевірка Приватного акціонерного товариства «Приватний вищий навчальний заклад» «ОСОБА_4 інститут економіки та інформаційних технологій» з метою, перевірки дотримання іноземними студентами міграційного законодавства.

14.03.2018 року по факту перевірки був складений акт перевірки дотримання субєктами господарювання законодавства у сфері міграції за результатами якого було встановлено: порушення положень Порядку організації, набору та навчання (стажування) іноземців та осіб без громадянства, затвердженого наказом МОН України від 01.11.2013 № 1541 (у редакції наказу МОН від 11.12.2015 № 1272), а саме посадовими особами не надано журнал академічних груп студентів підготовчого відділення, відомості заліків та екзаменів студентів.

Відповідно до наказу ПрАТ ПВНЗ «ОСОБА_4 інститут економіки та інформаційних технологій» № 04-11 від 29.06.2017 про зарахування до підготовчого відділення з 29.06.2017 року зарахована слухачами група іноземних громадян, у т.ч. громадянин ОСОБА_5 ОСОБА_3. 14.03.2018 року під час перевірки наявності іноземних студентів, які зараховані до підготовчого відділення на заняттях - студенти були відсутні.

Крім того, ОСОБА_3 закінчив факультет з підготовки іноземних громадян (довузівська підготовка) ОСОБА_4 державного медичног8о університету у 2011-2012 навчальному році та отримав свідоцтво.

Відповідно до наказу ОСОБА_4 державного медичного університету № 619-с від 26.06.2017 року ОСОБА_3 студент II міжнародного факультету був відрахований за невиконання навчального плану та виявив бажання продовжити навчання у ОСОБА_4 інституті економіки та інформаційних технологій, як слухач підготовчого відділення.

Вважають, що ОСОБА_3 свідомо уклав договір про надання освітніх послуг з ПрАТ «ПВБІЗ «ЗІЕІТ» № 27606 від 10.07.2017 року на підготовчому відділенні маючи вже необхідні знання російської мови, які підтверджуються свідоцтвом про закінчення підготовчого факультету для іноземних громадян ОСОБА_4 державного медичного університету та 5 роками навчання в ЗДМУ на російській мові. Та свідомо порушує законодавство України не відвідуючи заняття у ПрАТ «ПВНЗ «ЗІЕІТ».

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, оцінивши та дослідивши у сукупності докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.1 ст. 203 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за порушення іноземцями та особами без громадянства правил перебування в Україні, тобто проживання без документів на право проживання в Україні, за недійсними документами або документами, термін дії яких закінчився, або працевлаштування без відповідного дозволу на це, якщо необхідність такого дозволу передбачено законодавством України, або недодержання встановленого порядку пересування і зміни місця проживання, або ухилення від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування, неприбуття без поважних причин до визначеного місця навчання або працевлаштування після в'їзду в Україну у визначений строк, а так само порушення правил транзитного проїзду через територію України.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 є громадянином ОСОБА_6 ОСОБА_5 (а.с.8). В Україні перебуває на підставі посвідки на тимчасове проживання № ТР 120773 строком дії до 15.08.2018 року (а.с.8 об.).

Відповідно до наказу № 04-11 від 29.06.2017 року та договору № 27606 від 10.07.2017 року, ОСОБА_3 зарахований слухачем підготовчого відділення Приватного акціонерного товариства «Приватний вищий навчальний заклад «ОСОБА_4 інститут економіки та інформаційних технологій», який розташований за адресою: м. Запоріжжя, вул. Кияшка, буд. 16-б, що підтверджується довідкою ЗІЕІТ № 94/18 від 20.03.2018 року (а.с.10).

Умови навчання визначені на підставі Договору про надання освітніх послуг № 27606 від 10.07.2017 року, який укладено між позивачем та інститутом строком на один навчальний рік (а.с.9).

Начальником Дніпровського РВ у м.Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області ОСОБА_7 на підставі протоколу ПР МЗП 136900 від 15.03.2018 року відносно Тувакбаєвої Гурбангул винесено постанову про накладення адміністративного стягнення ПН МЗП № 136903 від 15.03.2018 року за ч.1 ст. 203 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 595 грн., оскільки позивач порушив правила перебування в Україні, а саме, без поважних причин з вересня 2017 року не приступив до навчання, після зарахування на підготовче відділення ПрАТ ПВНЗ «ОСОБА_4 інститут економіки та інформаційних технологій» (а.с.5).

Відповідно до ч. 13 ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» - Іноземці та особи без громадянства, які прибули в Україну з метою навчання та отримали посвідку на тимчасове проживання, вважаються такими, які на законних підставах перебувають на території України на період навчання.

Відповідальність за ч.1 ст. 203 КУпАП настає за проживання без документів на право проживання в Україні, за недійсними документами або документами, термін дії яких закінчився, або працевлаштування без відповідного дозволу на це, якщо необхідність такого дозволу передбачено законодавством України, або недодержання встановленого порядку пересування і зміни місця проживання, або ухилення від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування, неприбуття без поважних причин до визначеного місця навчання або працевлаштування після в'їзду в Україну у визначений строк, а так само порушення правил транзитного проїзду через територію України.

Для притягнення особи за порушення зазначених вимог перш за все необхідно встановити факт порушення іноземцями та особами без громадянства правил перебування в Україні, у даному випадку, факт неприбуття без поважних причин до визначеного місця навчання.

Проте, відповідачем не надано доказів того, що позивач, без поважних причин з вересня 2017 року не приступив до навчання, посилання відповідача на відсутність ОСОБА_3 14.03.2018 року на заняттях, не є підтвердженням того, що він не приступив до занять взагалі. Наявність у ОСОБА_3 знань з російської мови не є предметом дослідження складу адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 203 КУпАП.

Згідно ч.1 ст.268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугамиперекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Судом встановлено, що під час складання протоколу та постанови були порушені права гр. ОСОБА_6 ОСОБА_5 ОСОБА_3, зазначені в ст. 268 КУпАП, а саме, він був позбавлений права скористатись послугами перекладача та адвоката, відповідні фахівці не були запрошені працівниками УДМС та у позивача було вилучено мобільний телефон, тому позивач не міг самостійно запросити перекладача та адвоката для участі у розгляді справи. Весь час на позивача здійснювався психологічний тиск з погрозами видворення за межі України, тому він був вимушений визнати факт володіння російською мовою. Пояснення та заява були ним написані під диктовку, без розяснення змісту документа, свої підписи він поставив у графах, в яких йому було вказано, при цьому, у позивача було незаконно вилучено паспорт громадянина ОСОБА_5 та посвідку на тимчасове проживання.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

За приписами ст.9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Поряд із цим, згідно ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Наведена норма передбачає покладення на відповідача, як суб'єкта владних повноважень, тягаря доказування наявності складу адміністративного правопорушення у діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, які у протилежному випадку вважаються добросовісними.

Згідно документів, наданих відповідачем до свого відзиву, а саме Наказу ректора ЗДМУ № 460-с від 29.08.2012 року позивач був зарахований на 1 курс I міжнародного факультету ЗДМУ, за спеціальністю «фармація» (а.с.27).

Згідно наказу № 564-с від 19.06.2017 року та доповнень внесених Наказом № 619-с від 26.06.2017 року позивач був відрахований з II міжнародного факультету ЗДМУ за невиконання навчального плану, та виявиd бажання продовжити навчання в ЗІЕІТ (а.с.36).

Згідно листа декана II міжнародного факультету ЗДМУ № 12/616 від 21.05.2018 року, позивач ОСОБА_3 зареєстрований для повторної участі у складанні ДЛІ «Крок 2 Фармація», який відбудеться 31.05.2018 року (а.с.39).

Згідно протоколу № 7-1 засідання приймальної комісії ЗІЕІТ від 29.06.2017 року та наказу № 04-11 від 29.06.2017 року позивач разом з іншими іноземними громадянами у кількості 17 осіб був зарахований на підготовче відділення (а.с.31, 32).

Згідно наданої ЗІЕІТ Довідки № 94/18 від 20.03.2018 року ОСОБА_3 приступив до навчання у 2017-2018 навчальному році на підготовчому відділенні ПрАТ «ПВНЗ «ОСОБА_4 інституті економіки та інформаційних технлогій» на підставі наказу № 04-11 від 29.06.2017 року. та договору № 27606 від 10.07.2017 року (а.с.9).

Отже, доказів того, що позивачка не прибула без поважних причин до визначеного місця навчання, які б спростували інформацію, зазначену в Довідці ЗІЕІТ № 94/18 від 20.03.2018 року, відповідач суду не надав.

З огляду на вищевикладене та встановлені у справі обставини а саме те, що ОСОБА_3 перебуває в Україні на підставі належним чином оформлених документів, у тому числі і на право проживання та на право навчання, суд вважає, що відповідачем не доведено правомірності винесення оскаржуваної постанови, оскільки викладені у ній факти належними та допустимими доказами, в порядку ст.251 КУпАП, не підтверджені, а наведені у ній висновки щодо порушення правил перебування в Україні розцінюються не інакше, як припущення, що в силу ст.62 Конституції України, є неприпустимим.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 8, 9, 72, 90, 241-246, 250, 286 КАС України, суд -

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до начальника Дніпровського РВ у м.Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення від 15 березня 2018 року серія ПН МЗП № 136903 по справі про адміністративне правопорушення, винесену начальником Дніпровського РВ у м.Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області ОСОБА_7 про застосування до ОСОБА_3 адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 595 грн. за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203 КУпАП.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасникам справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційне інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів до Третього апеляційного адміністративного суду через Ленінським районний суд м. Запоріжжя.

Суддя О.М. Гнатюк