Справа № 420/2189/19
Суддя: Радчук А.А.
Дата ухвалення: 2019-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/2189/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2019 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Радчука А.А.,

за участю секретаря - Ляшенко Ю.В.,

за участю сторін: позивача - ОСОБА_1.,

представника відповідача - Янковської І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду справу за позовом ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (01001, м. Київ, вул. Городецького, 13, ) про скасування постанов,-

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, в якому позивач просив:

скасувати Постанову державного виконавця від 13.03.2019 ВП№ 44812765 про закінчення виконавчого провадження від 19.09.2014 про примусове виконання (виконавчий лист №815/2452/13 від 15.08.2014, що видав Одеський окружний адміністративний суд);

скасувати Постанову державного виконавця від 13.03.2019 ВП№ 44812801 про закінчення виконавчого провадження від 23.09.2014, про примусове виконання (виконавчий лист №815/2452/13 від 15.08.2014, що видав Одеський окружний адміністративний суд).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що у оскаржуваних Постановах Державний виконавець обґрунтовує необхідність закінчення відповідних виконавчих проваджень посиланням на ст.ст.63, 39 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 року (далі - Закон). Однак стосовно наслідків невиконання рішення суду, щодо поновлення на роботі Закон містить спеціальну норму і тому під час виконання рішення суду щодо поновлення на роботі, Державному виконавцю слід керуватись ст.65, ч. 1 ст.63 та ст.75 Закону, у зазначеній послідовності. Рішення вважається виконаним боржником з дня видання відповідно до законодавства про працю наказу або розпорядження про поновлення стягувана на роботі та внесення відповідного запису до трудової книжки стягувана, після чого виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження. Виконання рішення суду про поновлення на роботі в частині виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу нерозривно пов'язано із безпосереднім поновленням на роботі, а тому виконавче провадження щодо виконання рішення суду в частині зобов'язання Боржника нарахувати та виплатити Позивачу середній заробіток за час вимушеного прогулу також не може бути закінчене.

Ухвалою судді від 25.04.2019 року прийнято до розгляду вказану позовну заяву та відкрито провадження у справі. Ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей встановлених ст.ст.268-272, 287 КАС України. Призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 26.04.2019 року на 15:00 год.

Також ухвалою від 25.04.2019 року у відповідача витребувано належним чином засвідчені копії матеріалів виконавчого провадження №44812801 та №44812765.

26.04.2019 року від відповідача до суду надійшов відзив, разом з копіями матеріалів виконавчого провадження №44812801 та №44812765, у якому відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог, зазначивши, що на виконанні у Відділі з 2014 року перебувало 2 виконавчих провадження № 44812765 та № 44812801 з примусового виконання виконавчих листів №815/2452/13, виданих 15.08.2014 Одеським окружним адміністративним судом.

Відповідач зазначив, що у зв'язку з невиконанням рішення суду боржником, державним виконавцем Відділу 21.01.2015 винесено постанови (вп№ 44812765 та вп№ 44812801) про накладення штрафів на боржника у сумі 680 грн, якими зобов'язано Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру виконати рішення суду та попереджено боржника про кримінальну відповідальність за його невиконання.

В подальшому боржнику неодноразово, а саме, 22.01.2015, 22.03.2016, 10.11.2016, 16.05.2017, 01.12.2017, 26.01.2018, 03.05.2018, 26.10.2018 направлялися вимоги державного виконавця щодо виконання рішення суду, проте вимоги Боржником були проігноровані.

03.12.2018, державним виконавцем Відділу винесено постанови про накладення штрафів на боржника у подвійному розмірі, у розмірі 1360 грн, якими повторно зобов'язано Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру виконати рішення суду та попереджено про кримінальну відповідальність за його невиконання.

Станом на 14.02.2019 рішення суду боржником не було виконано, у зв'язку з чим, за невиконання рішення суду, до відділу поліції направлено повідомлення про вчинення злочину, та винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, на підставі пункту 11 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження».

В судовому засіданні 26.04.2019 року позивач підтримав позовні вимоги з підстав, викладених в тексті позовної заяви.

В судовому засіданні 26.04.2019 року представник відповідача заперечував проти задоволення позову з підстав, викладених в тексті відзиву.

Заслухавши думку сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд встановив наступні обставини.

Судом встановлено, що постановою Одеського окружного адміністративного суду від 28.05.2014 по справі №815/24522/13, яка набрала законної сили18.07.2014 року, задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 до Державного агентства земельних ресурсів України, за участю третьої особи на боці відповідача без самостійних вимог на предмет позову ОСОБА_3 про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та зобов'язання виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу. Визнано протиправним та скасовано наказ Державного агентства земельних ресурсів України №32-к від 14 лютого 2013р. про звільнення ОСОБА_1. Зобов'язано Державне агентство земельних ресурсів України поновити ОСОБА_1 на посаді начальника Управління ринку та оцінки земель Державного агентства земельних ресурсів України. Зобов'язано Державне агентство земельних ресурсів України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середню заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 14.02.2013р. по день поновлення на посаді (виходячи з середньоденної зарплати 344,74коп.) з утриманням обов'язкових платежів та зборів за виключенням суми заробітної плати нарахованої ОСОБА_1 за місцем роботи в Одеській державній академії будівництва та архітектури з 30.08.2013р. по день поновлення на посаді.

15.08.2014 року Одеським окружним адміністративним судом видано 2 виконавчих листа, про поновлення на посаді та про зобов'язання нарахувати та виплатити середню заробітну плату за час вимушеного прогулу.

Вищезазначені виконавчі листи перебували на виконанні у Відділі примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (виконавчі провадження №44812801 та №44812765).

У зв'язку з невиконанням рішення суду боржником, старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Попівим романом Ігоровичем 21.01.2015 винесено постанови (вп№ 44812765 та вп№ 44812801) про накладення штрафів на боржника у сумі 680 грн, якими зобов'язано Державне агентство земельних ресурсів України виконати рішення суду та попереджено боржника про кримінальну відповідальність за його невиконання.

03.12.2018 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Мазуром Геннадієм Івановичем в межах виконавчих проваджень №44812765 та № 44812801 винесено постанови про накладення штрафів на боржника у подвійному розмірі, у розмірі 1360 грн, якими повторно зобов'язано Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру виконати рішення суду та попереджено про кримінальну відповідальність за його невиконання.

Станом на 14.02.2019 рішення суду боржником не було виконано, у зв'язку з чим, за невиконання рішення суду, в межах виконавчих проваджень №44812765 та № 44812801, головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Мазуром Геннадієм Івановичем, до Солом'янського УП ГУНП України в м. Києві направлено повідомлення про вчинення кримінального правопорушення.

Постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Мазур Геннадія Івановича від 13.03.2019 ВП№ 44812765, з посиланням на ст. ст. 39, 63, Закону України "Про виконавче провадження", було закінченно виконавче провадження, з примусового виконання виконавчого листа №815/2452/13 від 15.08.2014, виданого Одеським окружний адміністративним судом про зобов'язання Державного агенства земельних ресурсів України поновити ОСОБА_1 на посаді начальника Управління ринку та оцінки земель Державного агенства земельних ресурсів України.

Постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Мазур Геннадія Івановича від 13.03.2019 ВП№ 44812801 з посиланням на ст. ст. 39, 63, Закону України "Про виконавче провадження", було закінченно виконавче провадження, з примусового виконання виконавчого листа №815/2452/13 від 15.08.2014, виданого Одеським окружним адміністративним судом, про зобов'язання Держаного агенства земельних ресурсів України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середню заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 14.02.2013 по день поновлення на посаді (виходячи з середньомісячної зарплати 344,74 грн.) з утриманням обов'язкових платежів та зборів за суми заробітної плати, нарахованої ОСОБА_1 за місцем роботи в Одеській державній академії будівництва та архітектури з 30.08.2013 по день поновлення на роботі.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіривши законність дій та рішень відповідача, суд прийшов до висновку, що позов не належить до задоволення.

Відповідно до ст.129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч.1 ст.10 Закону України "Про виконавче провадження" заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об'єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов'язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до ч.ч.1-2 ст.18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов'язаний: 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; 2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; 3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; 4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; 5) роз'яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов'язки.

Відповідно до ст. 75 Закону України "Про виконавче провадження", у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 65 Закону України "Про виконавче провадження", рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника виконується невідкладно в порядку, визначеномустаттею 63 цього Закону. Рішення вважається виконаним боржником з дня видання відповідно до законодавства про працю наказу або розпорядження про поновлення стягувача на роботі та внесення відповідного запису до трудової книжки стягувача, після чого виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Відповідно до ст. 63 Закону України "Про виконавче провадження", за рішеннями, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження підлягає закінченню у разі надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 63 цього Закону.

Аналізуючи вищезазначені положення Закону України "Про виконавче провадження" суд зазначає, що відповідач правомірно закінчив виконавчі провадження.

Судом встановлено, що двічі на боржника накладався, штраф, проте рішення про поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу не виконувалось.

У зв'язку з чим відповідач був змущений надіслати до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення.

З огляду на те, що постанова Одеського окружного адміністративного суду від 28.05.2014 по справі №815/24522/13 не може бути виконана без участі боржника та за умови що відповідачем було надіслано до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення, відповідач правомірно у відповідності до абз 3 ч. 3 ст. 63 та п. 11 ч. 1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження" прийняв рішення про закінчення виконавчих проваджень.

Позивач, вважаючи протипраними оскаржувані постанови посилається на ч. 2 ст. 65 Закону України "Про виконавче провадження", а саме що рішення вважається виконаним боржником з дня видання відповідно до законодавства про працю наказу або розпорядження про поновлення стягувача на роботі та внесення відповідного запису до трудової книжки стягувача, проте це лише одна з підстав закінчення виконавчого провадження, а в даному випадку виконавче провадження закінчено у зв'язку з невиконанням боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, та за умови надіслання до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення.

За таких обставин, оскаржувані постанови головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Мазура Геннадія Івановичавід 13.03.2019 ВП№ 44812765 про закінчення виконавчого провадження та від 13.03.2019 ВП№ 44812801 про закінчення виконавчого провадження є обґрунтованими та законними, тобто прийнятими у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, в зв'язку з чим заявлені позовні вимоги не належать до задоволення.

Доводи позивача, якими він обґрунтовував свої позовні вимоги, не знайшли свого підтвердження впродовж розгляду справи та спростовуються наведеними в рішенні суду обставинами. Адже, згідно з ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно з ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

В пункті 42 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бендерський проти України» від 15 листопада 2007 року, заява № 22750/02, зазначено, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають у достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов'язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися в світлі обставин кожної справи.

Згідно зі ст. 249 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Керуючись ст.ст. 2, 5-6, 9, 72, 77, 90, ч.1 ст.139, ч.9 ст.205, ч.4 ст.229, ст.ст. 241-246, 268, 269, 287, п.15.5 ч.1 розділу VII КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (01001, м. Київ, вул. Городецького, 13, ) про скасування постанов - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.272 КАС України.

Рішення може бути оскаржене до П'ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя А.А. Радчук.

.