Справа № 160/2364/19
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2019-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

23 квітня 2019 року м. Дніпросправа № 160/2364/19

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Кязимової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі апеляційну скаргу Обласного комунального підприємства «Фармація»

на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 березня 2019 року (суддя Конєва С.О.) по справі №160/2364/19 за позовом Обласного комунального підприємства «Фармація» до Голови Запорізького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування вимоги,-

в с т а н о в и В:

Обласне комунальне підприємство «Фармація» звернулося до суду з позовом, в якому просило визнати протиправною вимогу Голови Запорізького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України ОСОБА_1 №58-02/10-2188 від 29.10.2018р. щодо надання документів стосовно участі обласного комунального підприємства «Фармація» у торгах, проведених комунальною установою «Міська клінічна лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги міста Запоріжжя», на закупівлю фармацевтичної продукції.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 березня 2019 року відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі з підстав, передбачених п.1 ч.1 ст.170 КАС України. Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що позов не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства. Такі висновки суд обґрунтував тим, що спори щодо оскарження рішень органів Антимонопольного комітету України підвідомчі господарським судам і підлягають розгляду за правилами Господарського процесуального кодексу України.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду. Апеляційна скарга фактично обґрунтована незгодою з висновками суду першої інстанції про те, що переданий на вирішення суду спір не є справою адміністративної юрисдикції. Скаржник вказує на те, що суд першої інстанції безпідставно ототожнив такі поняття як рішення органів Антимонопольного комітету та розпорядчі документи голів цих органів. З цих підстав позивач вказує на те, що оскільки предметом поданого позову є оскарження вимоги голови територіального органу Антимонопольного комітету, то спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Перевіривши, в межах доводів апеляційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм

матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи із наступного.

Так, встановлені обставини свідчать про те, що оскаржувана позивачем вимога видана Запорізьким обласним територіальним відділенням Антимонопольного комітету України, за підписом його голови, з метою реалізації повноважень щодо контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції при здійснення закупівель.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

У відповідності до п.1 ч.1 ст.19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Такий інший порядок передбачено, зокрема, частиною першою статті 60 Закону України від 11 січня 2001 року № 2210-III «Про захист економічної конкуренції» (далі - Закон № 2210-III), відповідно до якої заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів АМК повністю або частково до господарського суду.

Відповідно до п.7 ч.1 ст.20 Господарського процесуального кодексу України визначено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у звязку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах, що виникають з відносин, повязаних із захистом економічної конкуренції, обмеженням монополізму в господарській діяльності, захистом від недобросовісної конкуренції, в тому числі у спорах, повязаних з оскарженням рішень Антимонопольного комітету України, а також справи за заявами органів Антимонопольного комітету України з питань, віднесених законом до їх компетенції, крім спорів, які віднесені до юрисдикції Вищого суду з питань інтелектуальної власності.

Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що справи зі спорів про оскарження рішень (розпоряджень) органів АМК підвідомчі господарським судам і підлягають розглядові за правилами Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Вказаний висновок суду першої інстанції узгоджується з правовою позицією, яка висловлена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 21.02.2019р. (справа №808/2309/16).

Аргументи позивача про те, що суд першої інстанції безпідставно ототожнив такі поняття як рішення органів Антимонопольного комітету та розпорядчі документи голів цих органів, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, оскільки у спірному випадку оскаржувану вимогу видано саме територіальним органом Антимонопольного комітету України з метою реалізації повноважень щодо контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції при здійснення закупівель. Той факт, що її підписано головою цього органу, не змінює її суті та, навпаки, свідчить про те, що її підписано особою, яка уповноважена діяти від імені Запорізького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що оскаржена ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, у звязку з чим підстав для її скасування не існує.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.315 ст.3316, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Обласного комунального підприємства «Фармація» залишити без задоволення, а ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 березня 2019 року по справі №160/2364/19 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку у строки, визначені ст..329 КАС України.

Вступну та резолютивну частину проголошено 23.04.2019р.

Повний текст судового рішення складено 24.04.2019.

Головуючий - суддя Я.В. Семененко

суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк