Справа № 520/9808/18
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2019-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2019 р. Справа № 520/9808/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Калиновського В.А.,

Суддів: Мельнікової Л.В. , Кононенко З.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.12.2018, м. Харків, повний текст складено 10.12.18 по справі № 520/9808/18

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова

про зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1, позивач) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду до Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова (далі по тексту - УПФУ в Московському районі м. Харкова, відповідач), в якому просив суд: зобов'язати відповідача провести позивачу перерахунок пенсії з урахуванням величини оцінки одного року страхового стажу на рівні 1,35 %.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 07.12.2018 року по справі №520/9808/18 адміністративний позов ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, рнокпп НОМЕР_1, 61129, АДРЕСА_1) до Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова (,61170, м. Харків, вул. Валентинівська,22Б) про зобов'язання вчинити певні дії - задоволено у повному обсязі.

Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м.Харкова провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком з урахуванням величини оцінки одного року страхового стажу на рівні 1,35% з 19.09.2018 року.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій він, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги стверджує, що згідно особистої заяви позивача від 19.09.2018 року його переведено на пенсію за віком згідно Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування і застосовано коефіцієнт індивідуального стажу у розмірі 1% відповідно до п. 4-3 Прикінцевих положень Закону №1058. Вважає, що зазначене не призвело до звуження обсягу прав позивача, оскільки пенсія виплачувалась у збільшеному розмірі.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311, ч. 1 ст. 308 КАС України справа розглядається в межах доводів апеляційної скарги, в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач перебуває на обліку у відповідача та отримуває пенсію по інвалідності 2 групи від загального захворювання, розрахованої з 29.09.2015 року відповідно до Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування довічно.

Пенсію обчислено з оптимальної заробітної плати 2801,58 грн. (з урахуванням показника середньомісячної заробітної плати працівників, зайнятих в галузях економіки України за 2014 рік - 2960,62 грн.) за період роботи з 01.12.1982 року по 30.11.1987 року згідно архівних довідок № Н-26 від 03.11.2015 року за період з 01.11.1982 року по 31.07.1986 року, виданої Виробничим кооперативом з упорядкування документів установ, організацій та підприємств Архівіст, № 1420 від 12.11.2015 року за період з 01.08.1986 року по 31.05.1988 року, виданої Приватним підприємством Міжрегіональний комерційний архів, період роботи з 01.01.2001 року по 31.12.2014 року, згідно даних із системи персоніфікованого обліку відомостей про застраховану особу, при загальному стажі роботи 37 років 8 місяців 21 днів та додатковому стажі 2 роки 11 місяців 15 днів (стаж зараховано по 31.12.2014 року). За матеріалами пенсійної справи позивач не працює з 26.12.2016 року.

Розрахунок пенсії по інвалідності: 2960,62 X 0,94628 х 0,54900 = 1538, 07 грн., де 2960,62- середній заробіток за 2014 рік, 0,40667 - індивідуальний коефіцієнт стажу, 0,54900 - індивідуальний коефіцієнт стажу з урахув. кратності 1,35, 0,94628 - індивідуальний коефіцієнт заробітної плати , 1538,07 - розмір пенсії за віком, 53,70 - доплата за понаднормативний стаж ( 5 років)(1074*5%), 90% - % для обчислення пенсії по інвалідності 1432,59 - загальний розмір пенсії по інвалідності.

На підставі Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" №2148-УІІІ від 03.10.2017 року позивачу проведено перерахунок пенсії з 01.10.2017 року і розмір пенсії склав 1452,00грн.

Пенсію обчислено з оптимальної заробітної плати 3562,18 грн. (з урахуванням показника середньомісячної заробітної плати працівників, зайнятих в галузях економіки України за 2014-2016 роки - 3764,40 грн.) за період роботи з 01.12.1982 року по 30.11.1987 року згідно архівних довідок № Н-26 від 03.11.2015 року за період з 01.11.1982 року по 31.07.1986 року, виданої Виробничим кооперативом з упорядкування документів установ, організацій та підприємств Архівіст та № 1420 від 12.11.2015 року за період з 01.08.1986 року по 31.05.1988 року, виданої Приватним підприємством Міжрегіональний комерційний архів, період роботи з 01.01.2001 року по 31.12.2014 року, згідно даних із системи персоніфікованого обліку відомостей про застраховану особу, при загальному стажі роботи 37 років 8 місяців 21 днів та додатковому стажі 2 роки 11 місяців 15 днів (стаж зараховано по 31.12.2014 року).

Розрахунок пенсії по інвалідності: 3764,40 X 0,94628 х 0,40667 = 1448, 63 грн., де 3760,40 - середній заробіток за 2014-2016 роки, 0,40667 - індивідуальний коефіцієнт стажу, 0,94628 - індивідуальний коефіцієнт заробітної плати, 1448,63 - розмір пенсії за віком,3,37 - доплата до прожиткового мінімуму (1452,00грн.),72,43 - доплата за понаднормативний стаж (5 років)(1452*5%),90% - % для обчислення пенсії по інвалідності,80,01 - доплата до старого розміру пенсії, 1452,00 - загальний розмір пенсії по інвалідності.

Згідно особистої заяви позивача від 19.09.2018 року його переведено на пенсію за віком згідно Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування і розмір пенсії з 19.09.2018 року склав 1906,54грн.

Пенсію обчислено з оптимальної заробітної плати 4659,95 грн. (з урахуванням показника середньомісячної заробітної плати працівників, зайнятих в галузях економіки України за 2016-2017 роки - 5377,90 грн.) за період роботи з 01.12.1982 року по 30.11.1987 року згідно архівних довідок № Н-26 від 03.11.2015 року за період з 01.11.1982 року по 31.07.1986 року виданої Виробничим кооперативом з упорядкування документів установ, організацій та підприємств Архівіст та № 1420 від 12.11.2015 року за період з 01.08.1986 року по 31.05.1988 року, виданої Приватним підприємством Міжрегіональний комерційний архів, період роботи з 01.01.2001 року по 31.12.2016 року, згідно даних із системи персоніфікованого обліку відомостей про застраховану особу, при загальному стажі роботи 37 років 8 місяців 21 днів, (стаж зараховано по 31.12.2014 року).

Розрахунок пенсії за віком: 5377,90 X 0,86650 х 0,39667 = 1848, 46 грн., де 5377,90 - середній заробіток за 2016-2017 роки, 0,39667 - індивідуальний коефіцієнт стажу, 0,86650 - індивідуальний коефіцієнт заробітної плати, 1848,46 - розмір пенсії за віком, 58,08 - доплата за понаднормативний стаж ( 4 років ( 1452*4%), 1906,54 - загальний розмір пенсії за віком.

Про вказані обставини відповідач повідомив позивача листом від 08.10.2018 року у відповідь на його запит.

Не погодившись із тим, що при перерахунок пенсії з інвалідності на пенсію за віком, відповідачем застосовано коефіцієнт індивідуального стажу у розмірі 1% замість 1,35%, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що чинним пенсійним законодавством на момент призначення позивачу пенсії було передбачено індивідуальний коефіціент стажу при обчисленні пенсії за віком у розмірі 1,35 %.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 10 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" ( надалі - ОСОБА_2) особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Коефіцієнт страхового стажу - величина, що визначається відповідно до цього Закону для обрахування страхового стажу при обчисленні розміру пенсії у солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування ( ст.1 Закону).

Порядок визначення коефіцієнта страхового стажу передбачений статтею 25 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", відповідно до якої при визначенні коефіцієнта страхового стажу застосовується величина оцінки одного року страхового стажу (у відсотках).

Відповідно до ч.1 ст. 25 Закону, зі змінами, внесеними Законом України № 2148-VIII від 03.10.2017 р. "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій", коефіцієнт страхового стажу, що застосовується для обчислення розміру пенсії, визначається із заокругленням до п'яти знаків після коми за формулою: Кс=(См*Вс)/100%*12, де Кс - коефіцієнт страхового стажу; См - сума місяців страхового стажу; Вс - визначена відповідно до цього Закону величина оцінки одного року страхового стажу (у відсотках). За період участі в системі загальнообовязкового державного пенсійного страхування величина оцінки одного року страхового стажу дорівнює 1%.

У свою чергу, станом на час призначення позивачу пенсії, діяла редакція ч.1 ст.25 Закону, згідно якої було передбачено, що за період участі тільки в солідарній системі величина оцінки одного року страхового стажу дорівнює 1,35 %.

Згідно з ч. 1 ст. 25 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" в редакції Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 №107-V1, яка діяла з 01.01.2008, було передбачено, що за період участі тільки в солідарній системі величина оцінки одного року страхового стажу дорівнює 1,35 %.

Відповідно до ч. 4-3 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій", з 1 жовтня 2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %.

Згідно з ч. 4-4 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" з 1 жовтня 2017 року по 31 грудня 2017 року при призначенні пенсії застосовується середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35 %.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Відповідно до пунктів 21, 24 рішення у справі "Федоренко проти України" (№ 25921/02) Європейський суд з прав людини, здійснюючи прецедентне тлумачення статті 1 Першого Протоколу до Конвенції сформулював правову позицію про те, що право власності може бути "існуючим майном" або "виправданими очікуваннями" щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи "законними сподіваннями" отримання права власності. Аналогічна правова позиція сформульована Європейським судом з прав людини і в справі "Стреч проти Сполучного Королівства" ("STRETCH v. THE UNITED KINGDOM" № 44277/98).

У межах вироблених Європейським судом з прав людини підходів до тлумачення поняття "майно", а саме в контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, це поняття охоплює як "наявне майно", так і активи включаючи право вимоги, з посиланням на які заявник може стверджувати, що він має принаймні законні очікування стосовно ефективного здійснення свого "права власності" (пункт 74 рішення Європейського суду з прав людини "Фон Мальтцан та інші проти Німеччини"). Суд робить висновок, що певні законні очікування заявників підлягають правовому захисту, та формує позицію для інтерпретації вимоги як такої, що вона може вважатися "активом": вона повинна мати обґрунтовану законну підставу, якою, зокрема є чинна норма закону, тобто встановлена законом норма щодо виплат (пенсійних, заробітної плати, винагороди, допомоги) на момент дії цієї норми є "активом", на який може розраховувати громадянин як на свою власність ("MALTZAN (FREIHERR VON) AND OTHERS v. GERMANY " № 71916/01, 71917/01 та 10260/02).

Європейський суд з прав людини у справах "Кечко проти України", "Ромашов проти України", "Шевченко проти України" зауважив, що реалізація особою права, яке пов'язано з отриманням бюджетних коштів, що базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань, тобто посилання органами державної влади на відсутність коштів, як на причину невиконання своїх зобов'язань, є безпідставними.

Конституційний Суд України також неодноразово розглядав проблеми, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист та неприпустимість обмеження конституційного права громадян на достатній життєвий рівень і сформулював правову позицію, згідно якої Конституція України та Закони України відокремлюють певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави.

Тому звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів за статтею 22 Конституції України не допускається.

Колегія суддів вказує на те, що нормами Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій, якими внесено зміни в частині перерахування з 01.10.2017 пенсії із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%, не визначено його зворотну дії в часі, у зв'язку з чим, колегія судідв погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідачем протиправно було зменшено оцінку одного року страхового стажу з 1,35% до 1%.

З огляду на те, що пенсію позивачу призначено, ще у 2015 році, колегія суддів приходить до висновку, що індивідуальний коефіцієнт стажу при обчисленні пенсії за віком з 19.09.2018р. повинен бути у розмірі 1,35%.

Таким чином, при обчисленні пенсії ОСОБА_1 пенсійним органом повинен бути застосований коефіцієнт індивідуального стажу у розмірі 1,35%.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на зазначене, колегія суддів дійшла висновку про те, що відповідач, зменшивши оцінку одного року страхового стажу з 1,35% до 1%, діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені законодавством України, без дотриманням вимог ч.2 ст.2 КАС України.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог та зобов'язання Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м.Харкова провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком з урахуванням величини оцінки одного року страхового стажу на рівні 1,35% з 19.09.2018 року.

Отже, колегія суддів переглянувши рішення суду першої інстанції вважає, що при його прийнятті суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.12.2018 року по справі 520/9808/18 прийнято з дотриманням норм чинного процесуального та матеріального права і підстав для його скасування не виявлено.

Керуючись ст.ст.243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 327 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.12.2018 по справі № 520/9808/18 залишити без змін .

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач (підпис)ОСОБА_3
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_4 ОСОБА_2