Справа № 456/4827/18
Суддя: Гула Л. В.
Дата ухвалення: 2019-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 456/4827/18
Провадження № 2-а/456/23/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2019 року місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області у складі:

головуючої судді Гули Л. В.

з участю секретаря Петренко Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Стрию справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 Андрійовчиа до ОСОБА_2 патрульної поліції у м. Львові, інспектора 2 батальйону 4 роти ОСОБА_2 патрульної поліції у Львівській області ОСОБА_3 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом та просить скасувати постанову інспектора 2 батальйону 4 роти УПП у Львівській області ОСОБА_4 від 24.11.2018 серії ЕАВ № 750787 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладенння адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн. і закрити справу про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позовних вимог покликався на те, що 24.11.2018 близько 00 год.20 хв., керуючи автомобілем Форд Мондео, реєстраційний номер НОМЕР_1, рухався по обїзній дорозі м. Стрия в районі с.Дуліби Стрийського району. В салоні автомобіля разом з ним перебував його знайомий ОСОБА_5 Заїхавши в с. Дуліби Стрийського району зі сторони села Гірне, він зупинився біля магазину «Продукти» по вул. Шевченка. За його автомобілем підїхав автомобіль з працівниками поліції, які представившись, повідомили його, що він порушив ПДР, а саме: перетнув суцільну лінію дорожньої розмітки 1.1, за що передбачена відповідальність за ст. 122 ч. 1 КУпАП. Не погоджуючись із вказаним, він попросив працівника поліції надати докази того, що він порушив ПДР, однак такий повідомив, що надати доказів його «порушення» у нього немає технічної можливості та що розгляд справи завершено і його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.122 КУпАП.

Вважає, що інспектором допущено ряд порушень при винесені постанови серії ЕАВ № 750787 від 24.11.2018, зокрема, інспектор поліції не ознайомив його з правами, передбаченими ст. 268 КУпАП, не надав можливості скористатись правовою допомогою, на чому він настоював, не провів розгляд справи відповідно до процедури, передбаченої КУпАП, не заслухав осіб, які беруть участь у справі, свідка. Окрім того, в постанові зазначено місце розгляду справи 613 км автодороги Київ Чоп, хоча фактично складення такої відбулось у с. Дуліби Стрийського району Львівської області по вул. Т.Шевченка, що стверджується доданим ДВД диском з відеофайлом. Постанова від 24.11.2018 прийнята за відсутності будь яких доказів, які б підтверджували факт вчинення ним адміністративного правопорушення, у звязку цим вважає, що його незаконно притягнуто до адміністративної відповідальності, а тому просить постанову скасувати, а справу про адміністративне правопорушення щодо нього закрити.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 свої позовні вимоги підтримав, додатково пояснив, що повністю заперечує свою вину, оскільки правил дорожнього руху він не порушував та не перетинав жодної суцільної лінії дорожньої розмітки. Вказав, що інспектор поліції поводив себе неадекватно, тому ним проводилась зйомка на мобільний телефон у присутності працівників поліції. З даної відеозйомки також вбачається, що місце розгляду справи у постанові про накладення адміністративного стягнення зазначено невірно як автодорога Київ Чоп М06 613 км, хоча насправді постанова складалась у с. Дуліби Стрийського району Львівської області по вул. Т.Шевченка біля магазину «Продукти».

Представник відповідача ОСОБА_2 патрульної поліції у м. Львів та відповідач інспектор 2 батальйону 4 роти ОСОБА_2 патрульної поліції Львівської області ОСОБА_3 в судове засідання не прибули, хоча були належним чином двічі повідомлені про час та місце слухання справи рекомендованими листами з повідомленням. Про причини неявки суд не повідомили, відзиву на позов не надіслали, а тому суд відповідно до ст. 205 КАС України вирішує справу на підставі наявних у ній доказів.

Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у сукупності, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з огляду на таке.

Згідно зі ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи. При цьому належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

В силу ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

З копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАВ № 750787 вбачається, що 24.11.2018 близько 00.22 год. на 613 км автодороги Київ-Чоп М06 ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом FORD MONDEO, номерний знак НОМЕР_1, перетнув суцільну лінію дорожньої розмітки 1.1, яка поділяє транспортні потоки протилежних напрямків, чим порушив п. 34 ПДР порушення вимог розмітки проїзної частини доріг, тим самим вчинивши правопорушення передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП. Від підпису та отримання копії постанови позивач ОСОБА_6 відмовився /а.с. 5/.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, суд виходить з наступного.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 частини 1 статті 23 цього Закону визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють Правила дорожнього руху України (далі ПДР України), затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 (із змінами та доповненнями).

Згідно зі ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пунктом 1.9 ПДР України передбачено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п. 8.4 «в» Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМ України від 10.10.2001 № 1306, «заборонні знаки запроваджують або скасовують певні обмеження в русі».

Відповідальність за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП настає в разі перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками тягне за собою накладення штрафу в розмірі пятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів

Відповідно до ст. 222 цього Кодексу органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, в тому числі за ст. 122 КУпАП.

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших субєктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку субєктів владних повноважень. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким правом користуються й особи, в інтересах яких подано позовну заяву, за винятком тих, які не мають адміністративної процесуальної дієздатності. Суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Відповідно до п. 10 розділу ІІІ затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015, поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі, що й було зроблено інспектором поліції ОСОБА_4

Однак, в свою чергу, інспектором 2 батальйону 4 роти ОСОБА_2 патрульної поліції Львівської області ОСОБА_3 у спірній постанові не наведено обґрунтованих доводів порушення ОСОБА_6 Правил дорожнього руху, не представлені такі докази і в судове засідання.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Окрім того, суд бере до уваги п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», відповідно до якого зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 238 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Проте, незважаючи на невизнання своєї вини ОСОБА_6, інспектором поліції не наведено жодних доказів на підтвердження вчиненого останнім правопорушення, зокрема, фото-відео фіксації правопорушення, показання свідків чи інше. Також всупереч ст. 40 Закону України «Про поліцію» та Наказу Департаменту патрульної поліції від 03.02.2016 № 100 «Про затвердження інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступу до відеозаписів з них» не долучено і відеозапису з нагрудного відеореєстратора.

Отже, оскаржувана постанова ґрунтується виключно на даних з постанови про накладення адміністративного стягнення, дійсність яких заперечується позивачем. Інших доказів, які б відповідно до ст. 251 КУпАП, свідчили про наявність в діях позивача ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, в процесі провадження адміністративної справи не здобуто. За таких обставин відповідач у справі не довів правомірність свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Крім цього, при накладенні адміністративного стягнення на скаржника в межах санкції ч.1 ст. 122 КУпАП, в постанові не відображені обставини та дані, які згідно з ч. 2 ст. 33 КУпАП підлягають врахуванню.

Згідно зі ст. 245 КУпАП одними із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення закон визначає такі, як своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. З вищенаведеного вбачається, що при провадженні справи не були дотримані такі завдання як всебічність, повнота і об'єктивність з'ясування обставин справи.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 293 КпАП України орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови та скасовує постанову і закриває справу.

Враховуючи вищенаведене та аналізуючи всі зібрані по справі докази в їх сукупності, враховуючи те, що в судовому засіданні жодним чином не доведена вина ОСОБА_6 у вчиненому адміністративному правопорушенні, суд дійшов висновку, що оскаржувану постанову серії ЕАВ №750787 від 24.11.2018 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 255 гривень слід скасувати і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Керуючись ст.ст. 5, 9, 72, 77, 241-246, 255, 286, 295 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати постанову інспектора 2 батальйону 4 роти ОСОБА_2 патрульної поліції у Львівській області ОСОБА_3 в справі про адміністративне правопорушення серії ЕАВ № 750787 від 24.11.2018 про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, та накладення стягнення у виді штрафу в сумі 255 гривень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений судом 21.04.2019.

Суддя Л.В.Гула