Справа № 200/656/19-а
Суддя: Дмитрієв В.С.
Дата ухвалення: 2019-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 квітня 2019 р. Справа№200/656/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд: у складі головуючого судді Дмитрієва В.С., при секретарі судового засідання Козирєвій О.О.,

за участю: представника позивача,

представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши в судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про визнання дій неправомірними, скасування наказів про не встановлення преміальної винагороди,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2019 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про визнання дій щодо не встановлення у листопаді 2018 року преміальної винагороди незаконними, скасування наказу в.о начальника Головного територіального управління юстиції у Донецькій області №4096/1 від 21 листопада 2018 року «Про не встановлення у листопаді 2018 року преміальної винагороди ОСОБА_2О.» та зобовязання нарахувати преміальної винагороди за жовтень 2018 року у розмірі 180% від посадового окладу.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 15 січня 2019 року відкрито провадження у справі №200/656/19-а та призначено справу до розгляду.

У лютому 2019 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про визнання дій щодо не встановлення у листопаді та грудні 2018 року преміальної винагороди незаконними, скасування наказів в.о начальника Головного територіального управління юстиції у Донецькій області №4671/1, №4672/1 від 19 грудня 2018 року про не встановлення за листопад та грудень 2018 року преміальної винагороди ОСОБА_2 та зобовязання нарахувати преміальної винагороди за листопад та грудень 2018 року у розмірі 180% від посадового окладу.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 11 лютого 2019 року відкрито провадження у справі №200/1992/19-а та призначено справу до розгляду.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 28 лютого 2019 року обєднано в одне провадження справи №200/656/19-а та №200/1992/19-а.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що за період з жовтня по грудень 2018 року позивача позбавили преміальної винагороди. Фактично ОСОБА_2 звинуватили в скоєнні дисциплінарного проступку, однак виходячи з правової природи інституту дисциплінарної відповідальності, при притягненні працівника до даного виду відповідальності, адміністрація повинна навести конкретні факти допущеного ним невиконання або неналежного виконання покладених на нього трудових обовязків. Між тим, описова частина спірних наказів не містить визначення яких саме дисциплінарних проступків вчинила позивач. Відповідач обмежився лише загальними посиланнями на перелік вимог, якими повинна керуватися ОСОБА_2 у своїй роботі та зазначено, що позивач робила це недостатньо сумлінно.

На адресу суду відповідачем надано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що підставами для видання спірних наказів щодо позбавлення преміальної винагороди ОСОБА_2 є подання начальника управління фінансового та матеріально-технічного забезпечення головного бухгалтера Головного територіального управління юстиції у Донецькій області відповідно, у яких зазначені факти неналежного виконання позивачем службових обовязків, порушення строків виконання доручень, неякісну підготовку матеріалів тощо.

В судовому засіданні позивач підтримала заявлений позов та надала пояснення, аналогічні тим, що викладені в позовній заяві. Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти позову та надав пояснення аналогічні тим, що викладені у відзиві до позовної заяви.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено.

ОСОБА_2 з 19 лютого 2015 року по 19 грудня 2018 року проходила державну службу на посаді начальника відділу планово фінансової діяльності управління фінансового та матеріально технічного забезпечення Головного територіального управління юстиції у Донецькій області.

Наказом в.о начальника Головного територіального управління юстиції у Донецькій області №4096/1 від 21 листопада 2018 року ОСОБА_2 не встановлено у листопаді 2018 року преміальну винагороду за результатами роботи у жовтні 2018 року.

Наказом в.о начальника Головного територіального управління юстиції у Донецькій області №4671/1 від 19 грудня 2018 року ОСОБА_2 не встановлено преміальну винагороду за результатами роботи у листопаді 2018 року.

Наказом в.о начальника Головного територіального управління юстиції у Донецькій області №4671/1 від 19 грудня 2018 року ОСОБА_2 не встановлено преміальну винагороду за результатами роботи у грудні 2018 року.

Накази прийняті на підставі подань начальника управління фінансового та матеріально-технічного забезпечення головного бухгалтера Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_3 та мотивні тим, що позивачем допущено безвідповідальне та недбале ставлення до доручень безпосереднього керівництва, суто формальний підхід до вирішення поставлених завдань.

Відповідно до приписів ст. 50 Закону України «Про державну службу» (далі - Закон), держава забезпечує достатній рівень оплати праці державних службовців для професійного виконання посадових обов'язків, заохочує їх до результативної, ефективної, доброчесної та ініціативної роботи.

Відповідно до ч.2 ст. 50 Закону заробітна плата державного службовця складається з: 1) посадового окладу; 2) надбавки за вислугу років; 3) надбавки за ранг державного службовця; 4) виплати за додаткове навантаження у зв'язку з виконанням обов'язків тимчасово відсутнього державного службовця у розмірі 50 відсотків посадового окладу тимчасово відсутнього державного службовця; 5) виплати за додаткове навантаження у зв'язку з виконанням обов'язків за вакантною посадою державної служби за рахунок економії фонду посадового окладу за відповідною посадою; 6) премії (у разі встановлення).

Згідно ч. 3. ст. 50 Закону за результатами роботи та щорічного оцінювання службової діяльності державним службовцям можуть встановлюватися премії. До премій державного службовця належать: 1) премія за результатами щорічного оцінювання службової діяльності; 2) місячна або квартальна премія відповідно до особистого внеску державного службовця в загальний результат роботи державного органу.

При цьому загальний розмір премій, передбачених пунктом 2 цієї частини, які може отримати державний службовець за рік, не може перевищувати 30 відсотків фонду його посадового окладу за рік.

Частиною 5. ст. 52 Закону визначено, що премії виплачуються в межах фонду преміювання залежно від особистого внеску державного службовця в загальний результат роботи державного органу.

Типове положення про преміювання затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері трудових відносин, за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби.

Відповідно до ч.6 ст. 52 Закону, фонд преміювання державного органу встановлюється у розмірі 20 відсотків загального фонду посадових окладів за рік та економії фонду оплати праці.

Згідно абз.3 ч.5. ст.52 Закону встановлення премій державним службовцям здійснюється керівником державної служби відповідно до затвердженого ним Положення про преміювання у відповідному державному органі.

Порядок і умови виплати премії, затверджений Положенням про преміювання, надання матеріальної допомоги, встановлення надбавок та виплат за додаткове навантаження працівникам Головного територіального управління юстиції у Донецькій області на 2018 рік, затверджений наказом Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 27 березня 2018 року №78/2 (далі Положення).

Відповідно п. 4.1 Положення за неналежне виконання службових обовязків, порушення службового розпорядку, порушення строків виконання доручень, неякісну підготовку матеріалів тощо державним службовцям премія не встановлюється.

За приписами п. 4.2 керівники самостійних структурних підрозділів апарату головного управління, керівники відділів державної виконавчої служби, відділів державної реєстрації актів цивільного стану у регіоні мають право не пізніше 15 числа кожного місяця або 15 числа останнього місяця кварталу вносити начальнику головного управління подання щодо не нарахування підлеглим працівникам премії у разі наявності підстав, передбачених п. 4.1 цього Положення.

Як встановлено п. 4.5 Положення рішення щодо не встановлення місячної або квартальної премії керівникам самостійних структурних підрозділів апарату головного управління приймаються начальником головного управління, про що видається відповідний наказ.

Згідно п. 2.5 Положення розмір місячної або квартальної премії державного службовця залежить від його особистого внеску в загальний результат роботи державного органу з урахуванням таких критеріїв: ініціативність у роботі; якість виконання завдань, визначених положеннями про державний орган, самостійний структурний підрозділ, у якому працює державний службовець, його посадовою інструкцією, а також дорученнями керівництва відповідного державного органу та безпосереднього керівника державного службовця; терміновість виконання завдань; виконання додаткового обсягу завдань (участь у провадженні національних реформ, роботі комісій, робочих груп тощо).

З системного аналізу викладеного вбачається, що премія не є обов'язковою складовою заробітної плати державного службовця, та у випадку її нарахування необхідно враховувати критерії, що визначені Положенням. Преміювання працівника є правом керівника, а не його обовязком, реалізація якого безпосередньо залежить від особистого вкладу працівника в загальні результати роботи.

Судом встановлено, що спірним наказам про не встановлення преміальної винагороди ОСОБА_2 за жовтень, листопад та грудень 2018 року передували подання безпосереднього керівника позивача, в яких йшла мова про неналежне виконання службових обовязків ОСОБА_2, тому суд вважає, що оскаржувані накази прийняті на підставі, в межах та у спосіб визначений чинним законодавством України.

Також в ході розгляду справи не знайшли свого підтвердження посилання позивача на те, що позбавлення її преміальної винагороди є наслідком неприязних стосунків, які склалися між нею та безпосереднім керівником головного управління.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновків про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись положеннями статей 2, 7, 9, 11, 44, 72-78, 79, 194, 241-246, 250, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_2 до Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про визнання дій неправомірними, скасування наказів про не встановлення преміальної винагороди відмовити.

Вступна та резолютивна частини рішення проголошені у судовому засіданні 18 квітня 2019 року у присутності представників сторін, у повному обсязі рішення виготовлене 24 квітня 2019 року.

Рішення набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 255 КАС України, і може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції шляхом подання апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Учасниками справи, які не були присутні в судовому засіданні, рішення суду першої інстанції може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня вручення судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Дмитрієв В.С.