Справа № 687/1549/17
Суддя: Гонтарук В. М.
Дата ухвалення: 2019-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 687/1549/17

Головуючий у 1-й інстанції: Борсук В.О.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

25 квітня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гонтарука В. М.

суддів: Граб Л.С. Білої Л.М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області на рішення Чемеровецького районного суду Хмельницької області від 25 січня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача- Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Хмельницькій області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

в грудні 2017 року позивач звернувся до Чемеровецького районного суду Хмельницької області з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача- Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Хмельницькій області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії.

Рішенням Чемеровецького районного суду Хмельницької області від 25 січня 2018 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалити постанову, якою відмовити у задоволені позову.

Позивач своїм правом, передбаченим ст.ст. 300, 304 КАС України не скористався та не подав відзив на апеляційну скаргу.

31 травня 2018 року ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду було зупинено провадження у справі до набрання чинності рішенням Верховного Суду по справі за № 522/2738/17.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 03 квітня 2019 року провадження у справі було поновлено та призначено справу до апеляційного розгляду на 18 квітня 2019 року.

12 квітня 2019 року від представника третьої особи до суду надійшло клопотання про розгляд справи без їх участі.

Інші сторони в судове засідання не з'явились, про час, день та місце розгляду справи повідомлено завчасно та належним чином. Причини неявки суду не відомі.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, про що 18.04.2019 року було винесено протокольну ухвалу.

За таких умов згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України у випадку неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, під час судового розгляду повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не відбувається.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що остання підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду неоспорені факти про те, що ОСОБА_2 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Хмельницькій області та отримує пенсію по інвалідності, призначену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Відповідно до довідки до акта огляду медикосоціальною експертною комісією серії АВ №0795173 від 10.06.2016 року ОСОБА_2 є інвалідом ІІ групи.

Згідно довідки вих. № 108 від 18.10.2017 року виданої 20 Державною пожежно- рятувальною частиною Хмельницькій області вбачається, що загальна сума доходу за період з травня 2014 по травень 2015 року включаючи заробітну плату в нічний час, матеріальну допомогу на оздоровлення, заробітну плату за роботу в газодимозахисних апаратах становить 1885,01 грн..

Відповідно до довідки вих. №1313 від 16.10.2017 року виданої 4 ДПРЗ ГУ ДСНС у Хмельницькій області вбачається, що загальна сума доходу за період з червня 2015 по червень 2016 року включаючи заробітну плату в нічний час, матеріальну допомогу на оздоровлення, заробітну плату за роботу в газодимозахисних апаратах, компенсацію невикористаної відпустки. одноразову премію становить 17397,41 грн..

14.11.2017 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області з заявою, в якій зазначив, що при нарахуванні пенсії не було враховано заробітну плату в нічний час, заробітну плату за роботу в газодимозахисних апаратах, одноразову премію, матеріальну допомогу на оздоровлення, компенсацію невикористаної відпустки та просив включити до розрахунку пенсії виплати вказані у вищевказаних довідках.

28.11.2017 року листом № 881/Б-8 Головне управління Пенсійного Фонду України в Хмельницькій області відмовило у задоволенні заяви позивача, оскільки п.7 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року №393 визначено, що пенсії особам, які звільнені зі служби та мають право на пенсію відповідно до Закону №2262, обчислюються з розміру грошового забезпечення, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а до 01 січня 2011р. - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, з урахуванням таких його видів: - відповідних окладів за посадою, військовим званням, надбавка за вислугу років у розмірах, встановлених за останньою штатною посадою перед звільненням; - щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, крім щомісячних надбавок (доплат), установлених особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їх згодою та в інтересах справи на службі) та премії, Розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за 24 останні календарні місяці підряд перед звільненням.

Так як, разові премії не носять постійного характеру та не є щомісячними, заробітна плата за роботу в нічний час не носить постійного характеру і не є щомісячною, а залежить від кількості годин, відпрацьованих особами начальницького і рядового складу у нічний час, підстав для включення до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія відповідно до Закону №2262, немає.

Враховуючи, що робота в нічний час, матеріальна допомогана оздоровлення, грошове забезпечення за роботу в газодимозахисних апаратах, одноразова премія, компенсація за невикористану відпустку, не зазначені у статті 43 Закону №2262 та у пункті 7 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року №393, тому їх не може бути враховано до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється розмір пенсії відповідно до Закону №2262.

Вважаючи дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду за захистом свого порушеного права.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що виплати які зазначені в довідках № 108 від 18.10.2017 року та №1313 від 16.10.2017 року, з яких сплачено страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування відноситься до складу грошового забезпечення військовослужбовців, з якого обчислюється пенсія.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно з вимог ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.1 ст.5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно з вимогами ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 9 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - Закон № 2011-XII) встановлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Згідно з частинами другою, третьою статті 9 Закону № 2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Таким чином, до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять чотири види складових:

1) посадовий оклад;

2) оклад за військовим званням;

3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення;

4) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Частиною першою статті 15 Закону № 2011-ХІІ визначено, що пенсійне забезпечення військовослужбовців після звільнення їх з військової служби провадиться відповідно до Закону № 2262-ХІІ.

Однією з умов пенсійного забезпечення військовослужбовців є визначення видів грошового забезпечення, які враховуються при обчисленні пенсій.

Так, частиною третьою статті 43 Закону № 2262-ХІІ визначено, що пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (далі - КМУ)

Відповідно до пункту 7 постанови КМУ від 17 липня 1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» пенсії обчислюються з таких видів грошового забезпечення: відповідних окладів за посадою, військовим (спеціальним) званням (для осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту щомісячної надбавки за спеціальне звання) та відсоткової надбавки за вислугу років у розмірах, установлених за останньою штатною посадою, займаною перед звільненням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, крім щомісячних надбавок (доплат), установлених особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їх згодою та в інтересах справи на службі) та премії. Розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.

Таким чином, Закон № 2262-ХІІ, який визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення, зокрема осіб, звільнених з військової служби, та має на меті реалізацію цими особами, конституційного права на державне пенсійне забезпечення і спрямований на встановлення єдності умов та норм пенсійного забезпечення зазначеної категорії громадян України, передбачає включення до грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія, лише щомісячні основні види грошового забезпечення, до яких належать: посадовий оклад, оклад за військовим званням, процентна надбавка за вислугу років, а також щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії.

Тобто при обчисленні пенсії не враховується такий складовий елемент грошового забезпечення як одноразові додаткові види грошового забезпечення, зокрема щорічні, щоквартальні, разові додаткові види грошового забезпечення, крім щомісячних, або тих, що виплачуються раз на місяць.

Факт сплати єдиного внеску не є безумовною підставою для включення виплати, з якої цей внесок утримано, до грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія, та має значення лише для включення до цього грошового забезпечення його видів з переліку, визначеного статтею 43 Закону № 2262-ХІІ, який є вичерпним.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що зазначені у довідках № 108 від 18.10.2017 року та №1313 від 16.10.2017 року виплати позивачу проводились не щомісячно, а відтак колегія суддів приходить до висновку, що зазначені виплати, а саме: робота в нічний час, матеріальна допомогу на оздоровлення, грошове забезпечення за роботу в газодимозахисних апаратах, одноразова премія, компенсація за невикористану відпустку не входять до встановленого ч. 3 ст. 43 Закону № 2262-ХІІ переліку видів грошового забезпечення, у відповідача були відсутні законні підстави для включення до складу грошового забезпечення для обчислення пенсії вищевказані виплати.

Аналогічна правова позиці викладена в постанові ОСОБА_3 Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі № 522/2738/17.

Згідно ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Зважаючи на викладене, у суду відсутні правові підстави для зобов'язання Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області провести нарахування та виплату ОСОБА_2 пенсії з 14.11.2016 року у розмірі 60% суми грошового забезпечення, включивши до складу грошового забезпечення для обчислення пенсії виплати зазначені у довідці за вих. № 108 від 18.10.2017 року та №1313 від 16.10.2017 року. а відтак позовні вимоги ОСОБА_2 задоволенню не підлягали.

У відповідності з ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно з ч.1 ст.317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при вирішенні справи порушені норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, тому, керуючись статтею 315 КАС України, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям постанови, про відмову в задоволенні адміністративного позову.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області задовольнити повністю.

Рішення Чемеровецького районного суду Хмельницької області від 25 січня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача- Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Хмельницькій області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії скасувати.

Прийняти постанову, якою в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача- Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Хмельницькій області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 25 квітня 2019 року.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_4 ОСОБА_5