Справа № 140/419/19
Суддя: Андрусенко Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2019-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2019 року ЛуцькСправа № 140/419/19

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Андрусенко О. О.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Волинської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1, позивач) звернувся в суд з позовом до Волинської митниці ДФС (далі відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 13.12.2018 року № UA205110/2018/001174/2.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем безпідставно було здійснено коригування митної вартості товару за другорядним методом з порушенням вимог Митного кодексу України (далі МК України), оскільки у відповідача були в наявності всі документи необхідні для визначення митної вартості товару за ціною договору. При цьому, доказів навмисного заниження позивачем вартості товару відповідачем не надано. Також позивач зазначає, що відповідачем були порушені вимоги статті 55 МК України, оскільки відсутні докази проведення письмових консультацій з декларантом з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості. Крім того, оскаржуване рішення не містить наявної в митного органу інформації, яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом, та у ньому відсутнє належне обґрунтування числового значення митної вартості товару, скоригованої відповідачем, та фактів, які вплинули на таке коригування. Відповідач, також, не виконав обовязку щодо наведення у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом. Позивач зазначає, що надав всі необхідні та наявні в нього документи для підтвердження митної вартості товару, а тому рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови у митному оформленні товарів винесені відповідачем безпідставно та необґрунтовано.

Ухвалою судді від 25.02.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у даній справі, ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та встановлено учасникам справи строк для подання заяв по суті справи.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача вважає позовні вимоги безпідставними, оскільки під час опрацювання документів, поданих позивачем для підтвердження митної вартості товару, виявлено, що подані документи містять розбіжності стосовно продавця та власника транспортного засобу. Наявність третьої особи є беззаперечною підставою для сумніву митниці щодо ймовірності її впливу на ціну товару та визначення митної вартості. Крім того, представник відповідача зазначає, що подані декларантом документи є недостатніми та такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої декларантом інформації. Представник відповідача зазначає, що рішення про коригування митної вартості від 13.12.2018 року № UA205110/2018/001174/2 прийняте у повній відповідності до вимог чинного законодавства, а тому у задоволенні адміністративного позову просить відмовити повністю.

Також, представником відповідача разом з відзивом на позовну заяву було подано клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, оскільки дана справа не вимагала великого обсягу юридичної і технічної допомоги. Крім того, дане клопотання обґрунтоване тим, що відповідно до рахунку-фактури від 16.01.2019 року № 16/02/19-1 адвокатом неправомірно включено розмір витрат на представництво інтересів клієнта у суді першої інстанції, оскільки ним не заявлено клопотання про розгляд справи з викликом сторін, що в свою чергу, призвело до розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Ухвалою суду від 18.03.2019 року у задоволенні клопотання представника відповідача про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відмовлено.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що декларантом позивача подано до Волинської митниці ДФС декларацію № UA205100/2018/020386 та комплект документів для митного оформлення ввезеного на територію України легкового автомобіля марки - FORD, модель - S-MAX, календарний рік виготовлення 2014, модельний рік виготовлення 2014, дата першої реєстрації 28.11.2014 року, тип двигуна дизельний, номер двигуна ER 08139, обєм 1997 см куб., потужність 103 кв, тип кузова універсал, ідентифікаційний номер WF0SXXGBWSER08139, колір білий, ТЗ М1, кількість місць 7, колісна формула 4*2. Виробник FORD. Торговельна марка FORD. Декларантом визначена митна вартість зазначеного товару за основним методом у сумі 6 800,00 євро (а.с.18-19).

Крім того, митним органом було проведено митний огляд автомобіля, про що складено акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу № UA 205010/2018/117920, яким, серед іншого, встановлено, що автомобіль має пошкодження та ознаки експлуатації, зокрема, подряпини на даху, забруднений салон тощо (а.с.71-72).

Під час опрацювання документів, поданих для підтвердження митної вартості товару, встановлено, що дані документи містять розбіжності, а саме: відповідно до рахунку від 06.12.2018 року № 11164/2018 продавцем товару є AUTO MOBIL DANA, покупцем ОСОБА_1 В експортній декларації від 06.12.2018 року № 18DE32Е2 зазначена операція між AUTO MOBIL DANA і ОСОБА_1 В той же час, в технічному паспорті EL 363344 вказано власник STAATL MINERALBRUNNEN AG і жодна інформація про AUTO MOBIL DANA відсутня. Для підтвердження заявленої митної вартості, митницею декларанту було надіслано електронне повідомлення про надання в десятиденний термін додаткових документів, а саме: договір (угоду, контракт) із третіми особами, повязаний з договором про поставку товарів; рахунки про здійснення платежів третім особам; висновки про вартісні та якісні характеристики оцінюваного товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; страхові документи; документи, що містять вартість перевезення транспортного засобу; інші додаткові наявні документи для підтвердження заявленої митної вартості товару (за бажанням), а також надати переклад документів поданих до митного оформлення (а.с.28).

На виконання даної вимоги, декларантом 13.12.2018 року було надіслано лист № 94 з розясненнями стосовно розбіжностей щодо продавця та власника транспортного засобу разом з висновком експертного автотоварознавчого дослідження автомобіля від 12.12.2018 року № 1828-F та квитанцією.

Проте, 13.12.2018 року митниця прийняла рішення № UA205110/2018/001174/2 про коригування митної вартості, згідно якого митну вартість було визначено за резервним методом відповідно до статті 64 МК України на підставі цінової інформації наявної в електронному довіднику Schwacke NET та з врахуванням положень Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 року № 142/5/2092 у редакції Наказу Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.07.2009 року № 1335/5/1159 у розмірі 8 650,00 євро. Рішення вмотивоване тим, що документи, які подані декларантом для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом обраним декларантом.

Крім того, у рішенні декларанту розяснено право звернутися до митного органу з проханням випустити товари, що декларуються у вільний обіг за умови надання гарантій відповідно до розділу Х МК України (а.с.15).

Волинською митницею ДФС на підставі вказаного рішення про коригування митної вартості товарів № UA205110/2018/001174/2 оформлено відповідну картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA205110/2018/00026. У цій же картці відмови митний орган розяснив вимоги, виконання яких забезпечує можливість прийняття митної декларації, митного оформлення, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення: приведення рівня митної вартості в графах 12, 45 ВМД у відповідності до рішення про визначення митної вартості № UA205110/2017/001173/2 від 13.12.2018 року.

Позивач, не погоджуючись із рішенням Волинської митниці ДФС від 13.12.2018 року № UA205110/2018/001174/2 про коригування митної вартості товарів, оскаржив його до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Засади державної митної справи, в тому числі процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються МК України від 13.03.2012 року № 4495-VІ.

Відповідно до вимог частини першої статті 246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Згідно з частиною першою статті 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Частина перша статті 257 МК України передбачає, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Відповідно до частини шостої статті 257 МК України умови та порядок декларування, перелік відомостей, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення, визначаються цим Кодексом. Положення про митні декларації та форми цих декларацій затверджуються Кабінетом Міністрів України, а порядок заповнення таких декларацій та інших документів, що застосовуються під час митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, - центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Статтею 49 МК України встановлено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно із частиною першою статті 51 МК України митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до частини першої, другої статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані, зокрема, подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості, визначений статтею 53 МК України. У випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи:1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Відповідно до статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Відповідно до статті 55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Статтею 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов'язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов'язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

При цьому, витребувати необхідно лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Як вбачається з електронного повідомлення від митниці декларанту відповідач поставив під сумнів достовірність наданих декларантом документів у звязку із наявністю розбіжностей стосовно продавця та власника транспортного засобу. Зокрема, відповідно до рахунку від 06.12.2018 року № 11164/2018 продавцем товару є AUTO MOBIL DANA, покупцем ОСОБА_1 В експортній декларації від 06.12.2018 року № 18DE32Е2 зазначена операція між AUTO MOBIL DANA і ОСОБА_1 В той же час, в технічному паспорті EL 363344 вказано власник STAATL MINERALBRUNNEN AG. Даною обставиною Волинська митниця ДФС обґрунтовує необхідність подання декларантом додаткових документів. Однак, суд не погоджується з такою позицією відповідача з тих підстав, що визначення продавця чи власника товару не впливає на його митну вартість. При цьому суд зазначає, що з документів, поданих декларантом, зрозуміло, що продавцем є компанія AUTO MOBIL DANA. Крім того, листом від 13.12.2018 року № 94 (а.с.29) декларант обґрунтував розбіжності стосовно продавця та власника товару та надіслав підтверджуючі документи. Зокрема, в даному листі декларант зазначив, що транспортний засіб власником STAATL MINERALBRUNNEN AG був переданий в лізинг банку ARVAL BNP PARIBAS GROUP, після чого, відповідно до рахунку від 13.03.2018 року банк ARVAL BNP PARIBAS GROUP здійснив продаж транспортного засобу б/в марки FORD S-MAX, ідентифікаційний номер WF0SXXGBWSER08139, для AUTO MOBIL DANA (а.с.38-39). Відтак, розбіжності стосовно продавця та власника транспортного засобу були повністю спростовані декларантом.

Відповідно до частини шостої статті 54 МК України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

У графі 33 оскаржуваного рішення, посадовою особою митного органу зазначено, що митна вартість товарів не може бути визнана у звязку з тим, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом обраним декларантом. Однак, суд не погоджується з даними твердженнями відповідача, оскільки з поданих декларантом документів однозначно вбачається, що позивачем було придбано автомобіль в AUTO MOBIL DANA, митне оформлення якого здійснювалося за декларацією № UA205100/2018/020386, за ціною 6 800,00 євро, про що свідчать рахунок від 06.12.2018 року № 11164/2018 (а.с.25-26) та експортна декларація від 06.12.2018 року № 18DE32Е2 (20-24). Разом з тим, відповідач не надав обґрунтованих пояснень, чому митна вартість, визначена декларантом у розмірі 6 800,00 євро, не приймається Волинською митницею ДФС.

Крім того, у рішенні про коригування митної вартості товарів від 13.12.2018 року № UA205110/2018/001174/2 вказано, що у звязку з неможливістю застосування наступних методів визначення митної вартості, а саме методу 2а та методу 2б з причин відсутності у митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в та методу 2г з причин відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митного органу та декларанта, митну вартість визначено за резервним методом.

Відповідно до статті 64 МК України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

Відповідно до пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Відповідно до пункту 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 року № 598, у рішенні про коригування орган доходів і зборів поряд з обов'язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо; також у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні. Зазначається послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом.

Таким чином, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, орган доходів і зборів повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд в постанові від 08.02.2019 в справі № 825/648/17 (№ К/9901/16592/18).

Разом з тим, у спірному рішенні взагалі відсутні номер та дата митних декларацій, на підставі яких здійснено коригування митної вартості товару, що не дає підстав вважати вказане рішення обґрунтованим та мотивованим.

Крім того, відповідно до частини четвертої статті 57 МК України застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статтей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності. При цьому, як встановлено судом, в поданих декларантом документах відсутні ознаки підробки, вони містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, відомості щодо ціни, яка була фактично сплачена за товар, та підтверджують можливість визначення митної вартості за першим методом.

В той же час, доказів того, що відповідач провів необхідну консультацію у належний спосіб, матеріали справи не містять. Саме лише посилання на проведення консультації не можна вважати таким, що відповідає нормам закону.

Також, як вбачається з оскаржуваного рішення, відповідач здійснив коригування митної вартості транспортного засобу за допомогою програмного комплексу Schwaсke NET, однак, відповідач не обґрунтував правомірність використання у спірному випадку відомостей оціночної діяльності даного програмного продукту. Суд критично ставиться до такої інформації Schwacke NET, яка, як свідчить матеріали справи, визначила митну вартість товару у сумі 8 650,00 євро, виходячи із наступних мотивів.

Додатком 8 до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 року № 142/5/2092 (у редакції наказу Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.07.2009 року № 1335/5/1159), визначено перелік рекомендованих нормативно-правових актів, методичної, довідкової літератури та комп'ютерних баз даних з програмним забезпеченням, у якому є періодичний довідник «SuperSCHWACKE» - Eurotax, Швейцарія. Однак, суду не було доведено, що система оцінки транспортних засобів SchwackeсNET є періодичним довідником «SuperSCHWACKE». Крім того, у витязі з електронного довідника Schwacke NET (а.с.48-49) зазначено лише загальні дані про транспортний засіб марки FORD, ідентифікаційний номер WF0SXXGBWSER08139, та відсутні відомості про те, що при розрахунку вартості даного транспортного засобу було враховано пошкодження, які зафіксовані як і в додатковому аркуші до акту про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу № UA205010/2018/117920 (а.с.72), так і у висновку експертного автотоварознавчого дослідження від 12.12.2018 року № 1828-F (а.с.30-33).

Також суд зазначає, що витяг з програмного комплексу Schwaсke NET містить інформацію про два види вартості: вартість продажу (Schwacke) з урахуванням ПДВ - 8 550,00 євро та вартість покупки (Schwacke), включаючи ПДВ - 6 650,00 євро (а.с.34, 47). У той же час з наданих позивачем для митного оформлення документів, вбачається, що ОСОБА_1 придбав автомобіль без сплати ПДВ. Відповідач не надав будь-якого обґрунтування щодо застосування під час корегування митної вартості товару саме вартості 8 650,00 євро, яка є значно вищою і з включенням ПДВ.

Позивачем також було надано висновок експертного автотоварознавчого дослідження від 12.12.2018 року № 18-28-F, відповідно до якого вартість автомобіля FORD S-MAX, 2014 року випуску, номер кузова НОМЕР_1, що ввозиться на митну територію України, на момент огляду, складає 8 037,00 євро (а.с.30-33). При цьому, даний висновок також містить посилання на використання витягу з електронної версії довідника SchwackeListe 2018, в якому, як уже зазначалося, вартість автомобіля визначена з врахуванням ПДВ.

Суд звертає увагу, що в адміністративних процедурах із митного контролю та митного оформлення орган доходів і зборів повинен обґрунтувати (довести) законність свого рішення; відповідно рішення органу доходів і зборів не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.

Позивач надав усі наявні та достатні документи, передбачені МК України, необхідні для визначення митної вартості товару. Натомість контролюючий орган не довів належними, достатніми та беззаперечними доказами, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар та не дають можливість здійснити митне оформлене товару за визначеним декларантом основним методом, як не довів і правових підстав для застосування резервного методу.

Суд вважає, що відповідачем не обґрунтовано ціну, яка визначена ним у розмірі 8 650,00 євро. Виявлені митним органом у поданих позивачем до митного оформлення документах розбіжності жодним чином не вливають на числові значення складових митної вартості товарів. Крім того, відповідач не виконав обовязку щодо наведення у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом. Таким чином, оскільки рішення відповідача про коригування митної вартості товарів від 13.12.2018 року № UA205110/2018/001174/2 не ґрунтується на нормах чинного законодавства, тому його слід визнати протиправним, а отже, позов у цій частині належить задовольнити.

Щодо клопотання позивача про стягнення судових витрат повязаних з правничою допомогою в сумі 7 073,60 грн. суд зазначає наступне.

Відповідно до частин першої, другої статті 134 КАС України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно із частинами третьою - пятою статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Як передбачено частинами шостою, сьомою статті 134 КАС України, у разі недотримання вимог частини п'ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов'язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частин сьомої, девятої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов'язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов'язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Згідно з договором про надання правової допомоги від 16.01.2019 року № 16/01/19-01 ОСОБА_1 доручає, а Адвокатське обєднання «Преміум сервіс» бере на себе зобовязання надавати правничу допомогу у справі про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 13.12.2018 року № UA205110/2018/001174/2 , в обсязі та на умовах, передбачених даним Договором (а.с.52-53).

Як вбачається з рахунку-фактури від 16.01.2019 року № 16/01/19-1 Адвокатське обєднання «Преміум сервіс» надало позивачу послуг на загальну суму 7 073,60 грн., з яких 768,40 грн. надання правової інформації, консультацій і розяснень з питань правомірності винесення оскаржуваного рішення; 2 305,20 грн. - складання позовної заяви; 4 000,00 грн. представництво інтересів клієнта у суді (а.с.56). Квитанцією від 22.01.2019 року 0.0..1 підтверджено оплату позивачем зазначених послуг на загальну суму 7 073,60 грн. (а.с.57).

Водночас, в акті приймання-передачі наданих послуг від 23.01.2019 року зазначено, що дане адвокатське обєднання надало позивачу послуг на загальну суму 3 073,60 грн., а саме: надання правової інформації, консультацій і розяснень з питань правомірності винесення оскаржуваного рішення 768,40 грн. (1год) та складання позовної заяви 2305,20 грн. (3 год.) (а.с.55).

При вирішенні питання щодо розподілу витрат, пов'язаних з правовою допомогою адвоката, суд виходить з того, що дана справа є справою незначної складності. Крім того, суд зазначає, що сума винагороди за представництво інтересів у суді першої інстанції в розмірі 4 000,00 грн. не може бути стягнута з відповідача, оскільки розгляд даної справи здійснено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, без проведення судового засідання і відповідно представництво інтересів в суді адвокатом не здійснювалось. Відтак, клопотання представника відповідача про зменшення розміру витрат на правничу допомогу підлягає до задоволення.

Виходячи із критеріїв, визначених частинами третьою, пятою статті 134, частиною девятою статті 139 КАС України, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрати на правову допомогу в сумі 3 073,60 грн., що становить вартість послуг із надання правової інформації, консультацій і розяснень з питань правомірності оскаржуваного рішення в сумі 768,40 грн. та вартість послуг, повязаних із складанням позовної заяви в сумі 2 305,20 грн..

Крім того, відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Волинської митниці ДФС судовий збір у розмірі 768,40 грн. та витрати на оплату правничої допомоги у розмірі 3 073,60 грн.

Керуючись статтями 243, 245, 246, 255, 257, 262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Волинської митниці ДФС від 13 грудня 2018 року № UA205110/2018/001174/2 про коригування митної вартості товарів.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Волинської митниці ДФС (44350, Волинська область, Любомльський район, село Римачі, вулиця Призалізнична, 13, ) на користь ОСОБА_1 (11700, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) судовий збір у розмірі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім гривень сорок копійок) та витрати на оплату правничої допомоги у розмірі 3 073,60 грн. (три тисячі сімдесят три гривні шістдесят копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

ОСОБА_2 Андрусенко