Справа № 120/4333/18-а
Суддя: Полотнянко Ю.П.
Дата ухвалення: 2019-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/4333/18-а Головуючий суддя 1-ої інстанції - Дончик В.В.

Суддя-доповідач - ОСОБА_1

17 квітня 2019 року м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Полотнянка Ю.П.

суддів: Загороднюка А.Г. Драчук Т. О. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Аніщенко А.О.,

позивача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 15 січня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Козятинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

в листопаді 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду позовом до Козятинського обєднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області, в якому просив:

1. Визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо непроведення перерахунку пенсії з врахуванням до страхового стажу періоди ведення підприємницької діяльності з 01.01.2010 по 30.05.2014 включно;

2. Зобовязати відповідача провести перерахунок пенсії з врахуванням до страхового стажу періоди ведення підприємницької діяльності з 01.01.2010 по 30.05.2014 включно.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 15.01.2019 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючи на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить суд скасувати вказане рішення та ухвалити нове, яким позов задовольнити повністю.

Позивач в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав у повному обсязі та просив колегію суддів її задовольнити.

Відповідач в судове засідання повноважного представника не направив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. 17.04.2019 до суду надійшло клопотання відповідача про розгляд справи без участі представника управління.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_2 з 20.03.2003 року отримує пенсію за віком.

Відповідно до Свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця серії В00 №757084 ОСОБА_2 05.10.2004 року зареєстрований виконавчим комітетом Козятинської міської ради як фізична особа підприємець.

08.08.2018 року та 27.09.2018 року позивач звернувся до відповідача із заявами про зарахування до страхового стажу періоду його підприємницької діяльності з 2010 року по 2015 рік з метою перерахунку отримуваної пенсії.

Листами № 44/м-8 від 16.08.2018 року та № 51/м-8 від 06.10.2018 року, Козятинське ОУПФ відмовило у перерахунку пенсії, мотивуючи відсутністю в Пенсійному фонді індивідуальних відомостей про застраховану особу в період здійснення підприємницької діяльності за даними персоніфікованого обліку (форма ОК-5) за період з 2010 по 2015 роки.

Не погодившись із вказаними діями відповідача, позивач звернувся в суд з цим позовом.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач правомірно не врахував ОСОБА_2 період здійснення ним підприємницької діяльності з 2010 року по 2015 рік до страхового стажу, оскільки відомості про нього дані персоніфікованого обліку не містять, що не спростовується ним доказами сплати в цей період страхових внесків в не меншому ніж мінімальному розмірі.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції за такими доводами.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України гарантовано право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Преамбулою Закону України "Про пенсійне забезпечення" визначено, що цей Закон відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.

Стаття 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" визначає види трудової діяльності, що зараховується до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію.

Так, відповідно до пункту "а" частини 3 цієї статті передбачено, що до стажу роботи зараховується будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота вязнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом визначає та регулює Закон України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV.

Відповідно до частини 2 та 3 цього Закону страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Згідно п.1 ч.1 ст.8 Закону №1058-IV, право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у ст.36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Статтею 21 Закону №1058-IV врегульовані питання персоніфікованого обліку у системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування.

Частиною першою статті 21 цього Закону передбачено, що персоніфікований облік у системі загальнообовязкового державного пенсійного страхування здійснюється з метою обліку застрахованих осіб, учасників накопичувальної системи пенсійного страхування та їх ідентифікації, а також накопичення, зберігання та автоматизованої обробки інформації про облік застрахованих осіб і реалізацію ними права на страхові виплати у солідарній системі загальнообовязкового державного пенсійного страхування та накопичувальній системі пенсійного страхування.

Відповідно до ч.2 ст.21 Закону №1058-IV, на кожну застраховану особу відкривається персональна електронна облікова картка, якій присвоюється унікальний номер електронної облікової картки. Унікальний номер електронної облікової картки формується автоматично шляхом додавання одиниці до останнього наявного унікального номера електронної облікової картки. Порядок та строки впровадження унікальних номерів електронних облікових карток застрахованих осіб, порядок ведення персональних електронних облікових карток визначаються Пенсійним фондом.

Згідно п.1 ч.2 ст.22 Закону №1058-IV, відомості, що містяться в системі персоніфікованого обліку, використовуються виконавчими органами Пенсійного фонду для підтвердження участі застрахованої особи в системі загальнообовязкового державного пенсійного страхування, обчислення страхових внесків, визначення права застрахованої особи або членів її сімї на отримання пенсійних виплат згідно з цим Законом, визначення розміру, перерахунку та індексації пенсійних виплат, передбачених цим Законом, надання застрахованій особі на її вимогу або у випадках, передбачених цим Законом та Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування», надання страховим організаціям, що здійснюють страхування довічних пенсій, надання аудитору, який відповідно до цього Закону здійснює аудит Накопичувального фонду, обміну інформацією з централізованим банком даних з проблем інвалідності.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 4 ст.24 Закону №1058-IV страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності зазначеним Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно ч.1 ст.40 Закону №1058-IV, заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Постановою Кабінету Міністрів України №794 від 04.06.1998 затверджено Положення про організацію персоніфікованого обліку відомостей у системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування (далі Положення №794), згідно пункту 1 якого, персоніфікований облік полягає в збиранні, обробленні, систематизації та зберіганні передбачених законодавством про пенсійне забезпечення відомостей про фізичних осіб, що пов'язані з визначенням права на виплати з Пенсійного фонду та їх розмір за загальнообов'язковим державним пенсійним страхуванням.

Відповідно до п.5 Положення №794, персоніфікований облік здійснює Пенсійний фонд та його органи на місцях (далі - уповноважений орган).

Пунктом 6 цього Положення передбачено, що уповноважений орган з додержанням вимог статті 23 Закону України «Про інформацію» має право своєчасно одержувати в установленому порядку від фізичних осіб та роботодавців відомості, передбачені пунктом 1 цієї Постанови.

Згідно п.7 Положення №794, уповноважений орган створює і забезпечує функціонування єдиного державного автоматизованого банку відомостей про фізичних осіб та з цією метою організовує збирання, оброблення, систематизацію і зберігання відомостей про фізичних осіб.

Пунктами 9.1-9.3 Інструкції про порядок обчислення і сплати підприємствами, установами, організаціями та громадянами збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, інших платежів, а також обліку їх надходження до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України №16-6 від 19.10.2001 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 29.11.2001 за №998/6189 (далі-Інструкція) визначено поняття організації персоніфікованого обліку відомостей у системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування.

З аналізу наведених вище норм вбачається, що на підставі відомостей, поданих роботодавцями і громадянами, які самостійно сплачують страхові внески, в централізованому банку даних Пенсійного фонду України на кожну застраховану особу відкривається електронна персональна облікова картка з постійним страховим номером, який відповідає персональному номеру фізичної особи з Державного реєстру фізичних осіб (ідентифікаційному номеру фізичної особи).

Постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005 року, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 р. за № 1566/11846 затверджено "Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до пункту 2.1 цього Порядку передбачено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637. За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, структурний підрозділ, відповідальний за ведення персоніфікованого обліку, надає структурному підрозділу, відповідальному за призначення пенсії, довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообовязкового державного соціального страхування за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообовязкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 , а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення.

Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності, крім осіб, які здійснювали підприємницьку діяльність за спрощеною системою оподаткування, з 01 липня 2000 року підтверджується довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку. Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 01 січня 2004 року підтверджується спеціальним торговим патентом, або свідоцтвом про сплату єдиного податку, або патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідкою про сплату страхових внесків, а з 01 січня 2004 року - довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку. Для визначення права на призначення пенсії за віком згідно зі статтею 26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» за період ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку з 01 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно надається довідка про реєстрацію як субєкта підприємницької діяльності.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що особа, яка здійснювала підприємницьку діяльність має право на включення цього періоду до страхового стажу за умови сплати нею страхових внесків, у розмірі не меншому, ніж мінімальний страховий внесок.

Отже, належними доказами, якими підприємець може підтвердити свій стаж можуть бути документи про сплату страхових внесків, а саме до 01.07.2000 довідка Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків, після 01.07.2000 довідка із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 26.10.2018 у справі №643/2010/15-а.

Тобто, з 02.07.2000 обчислення страхового стажу провадиться на підставі даних системи персоніфікованого обліку, що містить помісячні відомості про сплату (або несплату) страхових внесків.

Як свідчать матеріали справи, при зверненні позивача до Козятинського ОУПФ період здійснення ОСОБА_2 підприємницької діяльності дані персоніфікованого обліку не містять.

Разом з тим, матеріали справи містять довідки, виданої ОСОБА_2 Калинівською ОДПІ позивач перебуває на обліку в Калинівській ОДПІ з 15.10.2004 року. Відповідно до картки особового рахунку єдиного податку ним сплачено: січень 2010 року - 150 грн., лютий 2010 року - 150 грн., березень 2010 року - 150 грн., квітень 2010 року - 150 грн., травень 2010 року - 150 грн., червень 2010 року - 150 грн., липень 2010 року - 150 грн., серпень 2010 року - 150 грн., вересень 2010 року - 150 грн., жовтень 2010 року - 150 грн., листопад 2010 року - 150 грн., грудень 2010 року - 150 грн., січень 2011 року - 77,40 грн., лютий 2011 року - 77,40 грн., березень 2011 року - 77,40 грн., квітень 2011 року - 77,40 грн., травень 2011 року - 77,40 грн., червень 2011 року - 77,40 грн., липень 2011 року - 77,40 грн., серпень 2011 року - 77,40 грн., вересень 2011 року - 77,40 грн., жовтень 2011 року - 77,40 грн., листопад 2011 року - 77,40 грн., грудень 2011 року - 77,40 грн., січень 2012 року - 77,40 грн., лютий 2012 року - 77,40 грн., березень 2012 року - 77,40 грн., квітень 2012 року - 77,40 грн., травень 2012 року - 77,40 грн., червень 2012 року - 77,40 грн., липень 2012 року - 77,40 грн., серпень 2012 року - 77,40 грн., вересень 2012 року - 77,40 грн., жовтень 2012 року - 77,40 грн., листопад 2012 року - 77,40 грн., грудень 2012 року - 77,40 грн., січень 2013 року - 78,00 грн., лютий 2013 року - 78,00 грн., березень 2013 року - 78,00 грн., квітень 2013 року - 78,00 грн., травень 2013 року - 78,00 грн., червень 2013 року - 78,00 грн., липень 2013 року - 78,00 грн., серпень 2013 року - 78,00 грн., вересень 2013 року - 78,00 грн., жовтень 2013 року - 78,00 грн., листопад 2013 року - 78,00 грн., грудень 2013 року - 78,00 грн., січень 2014 року - 243,60 грн., лютий 2014 року - 243,60 грн., березень 2014 року - 243,60 грн., квітень 2014 року - 243,60 грн., травень 2014 року - 243,60 грн.

Проте, слід зазначити, що вказана довідка свідчить лише про сплату позивачем сум єдиного податку, розмір та порядок сплати якого визначено Податковим кодексом України, що помилково ототожнено позивачем зі сплатою страхових внесків.

Крім того, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» № 2148-VIII від 03 жовтня 2017 року, розділ XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV було доповнено пунктом 3-1 наступного змісту: «До страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 цього Закону включаються періоди: 1) ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку: з 1 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно, що підтверджуються довідкою про реєстрацію як субєкта підприємницької діяльності; з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2017 року включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).

Разом з тим, суд зазначає, що зазначена норма визначає порядок зарахування страхового стажу для осіб, які вперше звернулись за призначенням пенсії згідно статті 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а не встановлює порядок перерахунку раніше призначеної пенсії.

Оскільки позивач з 20.03.2003 року отримує пенсію за віком, дія п.3-1 розділу XV «Прикінцеві положення», на думку суду, на нього не розповсюджується, а тому доводи апелянта в цій частині судом не приймаються.

Посилання апелянта на Указ Президента України від 03.07.1998 року №727 «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності субєктів малого підприємництва» колегія суддів також не приймає до уваги, оскільки наведений Указ визначає порядок сплати єдиного податку, а не порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій.

Таким чином, враховуючи, що позивачем не надано належних доказів про сплату страхових внесків за спірні періоди та у звязку з відсутністю даних відомостей персоніфікованого обліку, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що відповідач правомірно не врахував позивачу до страхового стажу період здійснення ним підприємницької діяльності з 2010 року по 2015 рік.

Крім того, слід зазначити, що згідно з п.4.1 Порядку №22-1 орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 3).

Однак, матеріали справи свідчать, що позивач звернувся до відповідача з заявою довільної форми від 08.08.2018 року про перерахунок пенсії, що в свою чергу, не відповідає Додатку № 3 Порядку № 22-1.

Таким чином, з наведеного вбачається, що позивач не звертався до відповідача із заявою про перерахунок пенсії за встановленою формою.

На підставі вищезазначеного, колегія суддів дійшла висновку, що позивачем не наведено правових підстав бездіяльності відповідача щодо не врахування до страхового стажу період здійснення ним підприємницької діяльності з 2010 року по 2015 рік, а отже позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що рішення суду першої інстанції винесене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, судом зясовано всі обставини, що мають значення для справи, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, у зв'язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 15 січня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 22 квітня 2019 року.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_3 ОСОБА_4