Справа № 260/66/19
Суддя: Дору Ю.Ю.
Дата ухвалення: 2019-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

17 квітня 2019 року м. Ужгород№ 260/66/19
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Дору Ю.Ю.

за участі:

секретаря судового засідання Гулай М.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

представника третьої особи ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до Державної фіскальної служби України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головне управління Державної фіскальної служби у Закарпатській області про визнання протиправними та скасування рішень та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 (надалі позивач, ОСОБА_4Ю.) через уповноваженого представника ОСОБА_1 звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Державної фіскальної служби України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головне управління Державної фіскальної служби у Закарпатській області, в якій просить: визнати протиправними та скасувати рішення ДФС України від 02.11.2018 року №17041/Л/99-99-11-02-01-14 про продовження строку розгляду скарг по 15.12.2018 р. та рішення ДФС України про результати розгляду скарги від 11.12.2018 №11/199-99-11-25-01-14, а скаргу на податкове повідомлення-рішення від 01.10.2018 року № та скаргу на податкове повідомлення-рішення від 01.10.2018 року № ГУ ДФС в Закарпатській області (88000, Закарпатська область, м.Ужгород, вул.Волошина, 52) визнати задоволеними.

Мотивуючи свої позовні вимоги позивач вказує, що відповідачем при розгляді скарг невірно застосовано відповідні норми чинного законодавства, порушено процедуру розгляду скарг, що спричинило неправильне їх вирішення. Зокрема, вказує, що відповідачем в порушення умов ч.3 п.56.9 ПК України на адресу позивача не направлялось рішення про продовження строку розгляду скарги платника податків понад 20-денний строк. Позивач також не погоджується з обставинами та доводами, що викладені в акті, рішенні за результатами адміністративного оскарження.

04 лютого 2019 року ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду відкрито провадження за вказаною позовною заявою та встановлено строк учасникам справи для подання заяв по суті справи.

05 березня 2019 року представником Державної фіскальної служби України (надалі відповідач, ДФС України) подано відзив на позовну заяву відповідно до якого ОСОБА_5 фіскальна служба України не погоджується із вимогами позовної заяви, вважає їх безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню, з огляду на те, що рішення ДФС України від 02.11.2018 року №17041/Л/99-99-11-02-01-14 (про родовження строку розгляду скарг) надіслано фізичній особі ОСОБА_4 поштою рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу зазначену ОСОБА_4 в скаргах до закінчення строку визначеного в п.56.8 ст.56 Податкового кодексу України.

05 березня 2019 року уповноваженим представником третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головного управління ДФС у Закарпатській області (надалі третя особа, ГУ ДФС у Закарпатській області) подано пояснення на позовну заяву. Вказані пояснення третьої особи аналогічні змісту доводів наведених відповідачем у відзиві. Згідно поданих пояснень представник третьої особи зазначила, що з позовними вимогами не погоджується та просила відмовити у задоволенні позову.

20 березня 2019 року ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

17 квітня 2019 року у судовому засіданні представником позивача подано заяву про зміну предмету позову. Проте, у зв'язку поданням вказаної заяви з порушенням приписів визначених частиною 1 статті 47 Кодексу адміністративного судочинства (далі-КАС України), ухвалою суду від 17 квітня 2019 року відмовлено у прийнятті вказаної заяви представника позивача та повернуто таку заявнику без розгляду.

На підставі викладеного, суд зауважує, що предметом розгляд даної адміністративної справи є правомірність дій відповідача при прийнятті оскаржуваного рішення ДФС України від 02.11.2018 року №17041/Л/99-99-11-02-01-14 про продовження строку розгляду скарг по 15.12.2018 р. та рішення ДФС України про результати розгляду скарги від 11.12.2018 р.№11/199-99-11-25-01-14 та скарг на податкові повідомлення-рішення ГУ ДФС в Закарпатській області від 01.10.2018 року № та №, а відтак розгляд справи здійснюється у межах заявлених позовних вимог.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив такі задовольнити.

Представник відповідача та представник третьої особи у судовому засіданні заперечували проти позову та просили відмовити у його задоволенні.

Заслухавши пояснення учасників справи, повно, всебічно, об'єктивно дослідивши наявні у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що Головним управлінням ДФС у Закарпатській області було проведено документальну позапланову невиїзну перевірку діяльності фізичної особи-платника податків ОСОБА_4 (РНОКІІП НОМЕР_1) з питання правильності нарахування та своєчасності сплати податку на доходи фізичних осіб по отриманому у 2016 році від ПАТ КБ «Правексбанк» доходу (додатковому благу) за результатами, якої складено акт перевірки від 10.09.2018 №974/07-16-13-11/НОМЕР_1 (а.а.с.34-41).

24.09.2018 ОСОБА_4 звернулася до ГУ ДФС у Закарпатській області із запереченнями на акт перевірки від 10.09.2018 №974/07-16-13-11/НОМЕР_1 (а.с.47). ГУ ДФС у Закарпатській області листом від 01.10.2018р. №3701Л1/07-16-13-05-12 повідомило, то акт перевірки від 10.09.2018 №974/13-11/НОМЕР_1 залишає без змін.

ГУ ДФС у Закарпатській області 01.10.2018 року за результатами перевірки та згідно з актом перевірки від 10.09.2018 №974/07-16-13-11/НОМЕР_1 прийнято податкові повідомлення-рішення:

№, яким на підставі пп. 164.2.17 «д» п. 164.2 ст. 164, п.123.1 ст. 123 Податкового кодексу України визначено до сплати 39390,53 грн. податку на доходи фізичних осіб та 9847,63грн. штрафної санкції;

№, яким на підставі ст.163, п. 123.1 ст.123, пп.1.2 п.161 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України визначено до сплати 3282,54 грн. військового збору та 820,64грн. штрафної санкції; ,

№, яким на підставі пп.49.18.4 п.49.18 ст.49, п.120.1 ст.120 Податкового кодексу України застосовано 170 грн. штрафної санкції за неподання податкової декларації про майновий стан і доходи за 2016 рік.

Позивач звернулася до ДФС України із скаргами від 10.10.2018р. б/н (вх. ДФС України №11148/ФОГІ, №11174/ФОП від 17.10.2018) на податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Закарпатській області від 01.10.2018р. № та скаргами від 10.10.2018р. б/н (вх. ДФС України №11150/ФОП, №11176/ФОП від 17.10.2018) на податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Закарпатській області від 01.10.2018р. №.

ОСОБА_5 фіскальна служба України 02.11.2018р. рішенням №17041/Л/99-99-1 1-02-01-14 продовжила строк розгляду скарг фізичної особи ОСОБА_4 від 10.10.2018р. б/н (вх. ДФС України: № 11148/ФОП, №11174/ФОГІ, №11150/ФОП, №11176/ФОП від 17.10.2018 по 15.12.2018р. (включно) (а.с.103).

Судом встановлено та як вбачається з матеріалів справи дане рішення ОСОБА_5 фіскальна служба України надіслала ОСОБА_4 поштовим зв'язком рекомендованим листом №296 з повідомленням про вручення, зокрема, наведене підтверджується переліком №1560 поштових відправлень, зданих ОСОБА_5 фіскальною службою України на Київ-53 за 02.11.2018 рік та фіскальним чеком ПАТ «Укрпошта» від 02.11.2018р. №0880 (а.с.101). Вказане рішення направлено на адресу позивача зазначену нею у поданих скаргах (вул.Івана Ваша, буд.70, м.Ужгород, Закарпатська область, 88000), дата подання вказаного листа 02.11.2018, тобто у день прийняття оскаржуваного рішення №17041/Л/99-99-1 1-02-01-14 (а.с.102).

Проте, рекомендований лист №296 повернувся до Державної фіскальної служби України з довідкою відділення поштового зв'язку (ф.20), в якій працівником поштового зв'язку зазначено причину повернення - "за закінченням терміну зберігання"'.

За результатами розгляду вказаних вище скарг позивача ОСОБА_5 фіскальна служба України прийняла рішення від 11.12.2018 №/Л/99-99-11-25-01-14 (оскаржуване позивачем як №11/199-99-11-25-01-14), яким залишено без змін податкові повідомлення-рішення ГУ ДФС у Закарпатській області від 01.10.2018 №, №, а скаргу ОСОБА_4 без задоволення.

Вказане рішення вручено позивачу 15.12.2018, що учасниками справи не заперечується.

Вирішуючи спір по суті суд зазначає, що відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України, який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Суд зауважує, що законодавцем розмежовано порядок оскарження рішень податкового органу: адміністративний та судовий. Зокрема, відповідно до пунктів 56.1, 56.2 ст.56 ПК України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку. У разі коли платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов'язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, він має право звернутися до контролюючого органу вищого рівня із скаргою про перегляд цього рішення.

Згідно пунктів 56.8, 56.9 ст.56 ПК України контролюючий орган, який розглядає скаргу платника податків, зобов'язаний прийняти вмотивоване рішення та надіслати його протягом 20 календарних днів, наступних за днем отримання скарги, на адресу платника податків поштою з повідомленням про вручення або надати йому під розписку.

Керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу може прийняти рішення про продовження строку розгляду скарги платника податків понад 20-денний строк, визначений у пункті 56.8 цієї статті, але не більше 60 календарних днів, та письмово повідомити про це платника податків до закінчення строку, визначеного у пункті 56.8 цієї статті.

Якщо вмотивоване рішення за скаргою платника податків не надсилається платнику податків протягом 20-денного строку або протягом строку, продовженого за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, така скарга вважається повністю задоволеною на користь платника податків з дня, наступного за останнім днем зазначених строків.

Скарга вважається також повністю задоволеною на користь платника податків, якщо рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу про продовження строків її розгляду не було надіслано платнику податків до закінчення 20-денного строку, зазначеного в абзаці першому цього пункту.

Окрім цього, відповідно до п.58.3 ст.58 ПК України податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її представникові, надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення або у порядку, визначеному пунктом 42.4 етапі 42 цього Кодексу. У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду

Суд критично ставиться до доводів позивача щодо порушення відповідачем строків визначених п.56.8, п.56.9 Податкового кодексу, оскільки такі спростовані доказами наявними у матеріалах справи, зокрема, оскаржуване рішення про продовження строку розгляду скарг від 02.11.2018 №17041/Л/99-99-11-02-01-14 згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №296 було направлено відповідачем на адресу позивача в той же день - 02.11.2018 (а.с.102).

Відповідно до п.5, п.6 розділу IX Порядку оформлення і подання скарг платниками податків та їх розгляду контролюючими органами (затвердженого наказом Мінфіну від 21.10.2015р. №916 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23 грудня 2015 р. за № 1617,28062) рішення за результатами розгляд)' скарги платника податків приймає керівник контролюючого орган) (його заступник або уповноважена особа). Оригінал рішення після зазначення реєстраційного номера вихідної кореспонденції надсилається (надається) платнику податків. Рішення вважається надісланим (наданим) фізичній особі - платнику податків, якщо його вручено особисто фізичній особі або її законному представнику під розписку чи надіслано листом з повідомленням про вручення на адресу, зазначену у скарзі як адреса, на яку необхідно надіслати рішення за результатами розгляду скарги, а у разі незазначення такої адреси в скарзі - на податкову адресу платника податків.

У разі якщо пошта не може вручити платнику податків рішення за результатами розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмов) прийняти рішення за результатами розі ляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження, місця проживання) платника податків або з інших причин, рішення за результатами розгляду скарги вважається врученим платнику податків у день, вказаний поштовою службою в повідомленні про вручення, із зазначенням причин невручення.

Враховуючи вищевикладене, рішення ДФС України від 02.11.2018р. №17041/Л/99-99-11-02-01-14 про продовження строку розгляду скарг прийнято правомірно та у межах 20-денного строку тобто відповідно до п.п.56.8, 56.9 ст.56 ПК України.

Щодо позовних вимог позивача про визнання протиправним та скасування рішення ДФС України про результати розгляду скарги від 11.12.2018 №11/199-99-11-25-01-14 та визнання задоволеними: скарги на податкове повідомлення-рішення від 01.10.2018 року № та скарги на податкове повідомлення-рішення від 01.10.2018 року № ГУ ДФС в Закарпатській області то такі не підлягають до задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 19 КАС України предметом розгляду в порядку адміністративного судочинства є рішення, дії або бездіяльність суб'єкта владних повноважень.

Обов'язковою ознакою рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, які можуть бути оскаржені до суду, є те, що вони безпосередньо породжують певні правові наслідки (права чи обов'язки) для суб'єктів відповідних правовідносин і мають обов'язковий (обтяжуючий) характер.

Задоволенню в адміністративному судочинстві підлягають лише ті вимоги, які відновлюють порушені права чи інтереси особи в сфері публічно - правових відносин.

У контексті завдань адміністративного судочинства звернення до суду є способом захисту порушених прав, свобод або законних інтересів позивача. Тому особа повинна довести (а суд - встановити), що їй належать права, свободи або законні інтереси, за захистом яких вона звернулася до суду. Права, свободи та законні інтереси, які належать конкретній особі (особам) є предметом судового захисту.

При цьому неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану її суб'єктивних прав та обов'язків, тобто припинення чи неможливість реалізації її права та/або виникнення додаткового обов'язку.

Згідно з ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Отже, рішення суб'єкта владних повноважень є таким, що порушує права і свободи особи в тому разі, якщо, по-перше, таке рішення прийнято владним суб'єктом поза межами визначеної законом компетенції, а по-друге, оспорюване рішення є юридично значимими, тобто таким, що має безпосередній вплив на суб'єктивні права та обов'язки особи шляхом позбавлення можливості реалізувати належне цій особі право або шляхом покладення на цю особу будь-якого обов'язку.

Однак, в даному випадку оскаржуване рішення Державної фіскальної служби України №11/199-99-11-25-01-14 від 11.12.2018 не містить приписів вчинити обовязкові дії позивачу та не створює жодних правових наслідків у вигляді виникнення, зміни чи припинення прав позивача, а тому не є рішеннями субєкта владних повноважень (актами індивідуальної дії) у розумінні ст. 19 КАС України та, відповідно, не порушує права свободи та інтереси позивача у сфері публічно-правових відносин.

В розумінні Кодексу адміністративного судочинства України захист прав, свобод та інтересів осіб завжди є наступним, тобто передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення, а право на судовий захист має лише та особа, яка є суб'єктом (носієм) порушених прав, свобод чи інтересів. Висновки контролюючого органу за результатами розгляду скарг на податкові повідомлення-рішення наведені в оскаржуваному рішенні не суперечить чинному законодавству та можуть бути підтверджені або спростовані судом у разі спору про правомірність самих податкових повідомлень-рішень.

Відповідно до статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України предметом розгляду в порядку адміністративного судочинства є рішення, дії або бездіяльність суб'єкта владних повноважень.

Виходячи із загальних засад адміністративного судочинства задоволенню підлягають ті вимоги, які фактично відновлюють порушене право особи у взаємовідносинах з суб'єктом владних повноважень.

Оскаржуване рішення №11/199-99-11-25-01-14 від 11.12.2018 прийняте відповідачем за результатами розгляду скарг на податкові повідомлення-рішення поданих позивачем в адміністративному порядку.

Суд, перевіривши оскаржуване рішення суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручаючись у дискрецію суб'єкта владних повноважень, встановив, що таке винесено правомірно та у межах наданих законодавством повноважень. Відповідно, порядок врегулювання спірних правовідносин у адміністративному порядку вичерпав свою дію, разом з тим позивач в праві оскаржити податкові повідомлення-рішення у судовому порядку.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовної вимоги про визнання протиправним та скасування рішення ДФС України про результати розгляду скарги від 11.12.2018 №11/199-99-11-25-01-14.

Окрім цього, оскільки позовні вимоги в частині вимог про визнання задоволеними: скарги на податкове повідомлення-рішення від 01.10.2018 року № та скарги на податкове повідомлення-рішення від 01.10.2018 року № ГУ ДФС в Закарпатській області є похідними від вимоги про визнання протиправним та скасування рішення ДФС України про результати розгляду скарги від 11.12.2018 №11/199-99-11-25-01-14, відповідно такі задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З огляду на вищезазначене, на думку суду, відповідачем надані беззаперечні докази на підтвердження правомірності прийнятих рішень, що є предметом оскарження позивачем, що кореспондується з приписами частини другої статті 19 Конституції України, у свою чергу позивач не довів обставини на яких ґрунтуються його вимоги щодо скасування спірного рішення, тому, виходячи з системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ОСОБА_4 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 6, 72-77, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_4 (88000, Закарпатська область, м.Ужгород, вул.І.Ваша, буд.70, РНОКПП НОМЕР_1) до Державної фіскальної служби України (04053, м.Киїів, Львівська пл., буд.8, ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головне управління Державної фіскальної служби у Закарпатській області (88000, Закарпатська область, м.Ужгород, вул. Волошина , буд. 52, ) про визнання протиправним та скасування рішення ДФС України від 02.11.2018 року №17041/Л/99-99-11-02-01-14 про продовження строку розгляду скарг по 15.12.2018 р.; рішення ДФС України про результати розгляду скарги від 11.12.2018 р.№11/199-99-11-25-01-14 та визнати задоволеними: скаргу на податкове повідомлення-рішення від 01.10.2018 року № та скаргу на податкове повідомлення-рішення від 01.10.2018 року № ГУ ДФС в Закарпатській області відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини 3 статті 243 КАС України повний текст рішення складено та підписано 25.04.2019 року.

СуддяОСОБА_6