Справа № 280/632/19
Суддя: Батрак Інна Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2019 року (о 12 год. 05 хв.)Справа № 280/632/19 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Батрак І.В.,

за участю секретаря Лялько Ю.В.,

представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_2

до Головного управління Держгеокадастру в Запорізькій області

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Веселівська селищна рада

про визнання протиправними та скасування рішень, зобов'язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2019 року ОСОБА_3 звернувся з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області (далі ГУ Держгеокадастру в Запорізькій області, відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Веселівська селищна рада, в якому просить:

визнати протиправним рішення відповідача № А--4864-3642/0/18-18 від 21.12.2018 та № А--14-150/0/18-19 від 15.01.2019;

зобов'язати відповідача повторно розглянути заяви ОСОБА_2 та прийняти рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства в розмірі 2 га з координатами: КОАТУУ: НОМЕР_1; Зона: 11; Квартал: 019, що знаходиться біля с. Єлизаветівка на території Веселівської селищної ради Веселівського району Запорізької області і відноситься до земель резервного фонду державної власності.

На обґрунтування позовних вимог посилається на приписи Земельного кодексу України та зазначає, що діючим законодавством передбачено, що відповідач після розгляду заяви позивача про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду мав надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою або дати мотивовану відмову у його наданні. Вказує, що відповідач двічі надав відмови, які нічим не мотивовані, зазначив, що місце розташування запитуваної позивачем земельної ділянки площею не відповідає вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, чіткої причини не вказав. Пояснює, що у поданих заявах було зазначено орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення, до заяв було додано графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування, розмір земельної ділянки. Ураховуючи викладене, вважає, що відповідач відмовив у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою незаконно та неправомірно, жодним чином не мотивуючи свої відмови.

Ухвалою суду від 18.02.2019 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання на 13.03.2019.

Відповідач позов не визнав, подав до суду відзив (вх. № 14079 від 09.04.2019), у якому зазначає, що позивач звернувся із заявами від 01.12.2008 №1 та від 28.12.2018 №2 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 2 га для ведення особистого селянського господарства. Листами від 21.12.2018 та від 15.01.2019 №№ А--4864-3642/0/18-18 та А--14-150/0/18-19 ГУ Держгеокадастру в Запорізькій області повідомило заявника про те, що місце розташування запитуваної земельної ділянки не відповідає вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів (ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України). У разі задоволення позову в частині зобов'язання надати дозвіл на розробку проекту землеустрою суд візьме на себе не властиві йому функції суб'єкта владних повноважень, у зв'язку з чим існує загроза порушенню норми матеріального права, викладеної в ч. 4 ст.122 Земельного кодексу України.

Третьою особою Веселівською селищною радою подано до суду пояснення (вх. № 13597 від 05.04.2019) , відповідно до якого на виконання розпорядження Кабінету Міністрів України «Питання передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у комунальну власність об'єднаних територіальних громад» від 31.01.2018 № 60-р та згідно наказу ГУ Держгеокадастру в Запорізькій області від 26.09.2018 №8-1748/15-18_СГ «Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність» із державної власності Веселівській селищній об'єднаній територіальній громаді передано у комунальну власність за актом приймання-передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення загальною площею 2583,4114 га, які розташовані на території Веселівської селищної об'єднаної громади за межами населеного пункту, від 27.09.2018. Відповідно до ст. 125, 126 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації цього права. Веселівською селищною радою провадиться робота по державній реєстрації вищезазначених ділянок.

У судове засідання 13.03.2019 позивач, представник третьої особи не з'явились, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином. Представник відповідача у судове засідання 13.03.2019 не з'явився, 13.03.2019 звернувся з клопотанням відкласти судове засідання у зв'язку із необхідністю надання часу для подання відзиву на позовну заяву.

Ухвалою суду від 13.03.2019 розгляд справи відкладено на 09.04.2019.

У судове засідання 09.04.2019 позивач, представник третьої особи не з'явились, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином. Представник відповідача у судове засідання 09.04.2019 з'явився, заявив усне клопотання відкласти судове засідання. Розгляд справи було відкладено на 16.04.2019.

У судове засідання 16.04.2019 позивач не зявився проте звернувся до суду з клопотанням (вх. № 15062) в якому просить задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі, а саме зобовязати відповідача надати йому відповідний дозвіл, тому що повторний розгляд його заяви відповідачем призведе лише до чергового звернення до суду.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши заперечення представника відповідача, проаналізувавши зібрані та досліджені у справі докази в їх сукупності, встановив наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносин.

01.12.2018 позивач направив до ГУ Держгеокадастру в Запорізькій області заяву №1 від 01.12.2018 (вх. № А-4864/0/17-18 від 03.12.2018) про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки розміром 2 га ріллі, розташованої на території Веселівської селищної ради Запорізької області біля села Єлизаветівка, для отримання її у власність для ведення особистого селянського господарства, до заяви додав викопіювання з публічної кадастрової карти України.

Листом від 21.12.2018 № А--4864-3642/0/18-18 ГУ Держгеокадастру в Запорізькій області повідомило заявника про те, що місце розташування запитуваної земельної ділянки не відповідає вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів (ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України).

28.12.2018 позивач повторно направив до ГУ Держгеокадастру в Запорізькій області заяву №2 від 28.12.2018 (вх. № А-14/0/17-19 від 03.01.2019) про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки розміром 2 га ріллі для отримання у власність для ведення особистого селянського господарства із земельної ділянки загальною площею орієнтовно 4 га Район: Веселівський; КОАТУУ: НОМЕР_1; Зона: 11; Квартал: 019, яка знаходиться на території Веселівської селищної ради Веселівського району Запорізької області і станом на 05.12.2018 відноситься до земель резервного фонду державної власності (згідно відповіді Веселівської селищної ради від 05.12.2018 № 02-05-11/3315).

Разом із заявою позивачем було подано такі документи: викопіювання бажаної земельної ділянки розміром 2 га по Веселівській селищної ради Запорізької області біля села Єлизаветівка; копію паспорта громадянина України та довідки про присвоєння ідентифікаційного номера; копія заяви до Веселівської селищної ради; відповіді Веселівської селищної ради від 31.10.2018 № 02-05-11/2924 та від 05.12.2018 № 02-05-11/3315; відповіді ГУ Держгеокадастру в Запорізькій області від 21.12.2018 № А4864-3642/0/18-18.

Листом від 15.01.2019 № А--14-150/0/18-19 ГУ Держгеокадастру в Запорізькій області повідомило заявника про те, що місце розташування запитуваної земельної ділянки не відповідає вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів (ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України).

Згідно відповідей Веселівської селищної ради від 31.10.2018 № 02-05-11/2924 та від 05.12.2018 № 02-05-11/3315 на заяви позивача зазначена земельна ділянка належить до земель державної власності.

Вважаючи прийняті відповідачем рішення протиправними позивач звернувся до суду із даним позовом про їх скасування та зобов'язання вчинити певні дії.

Ураховуючи викладене, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 14 Конституції України та статті 373 Цивільного кодексу України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізовується громадянами, юридичними особами та державою відповідно до закону.

Так, правовідносини у сфері забезпечення права громадян на землю урегульовано Земельним кодексом України.

Частиною четвертою статті 122 Земельного кодексу України передбачено, що центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою вказаної статті, у власність або у користування для всіх потреб.

У спірних правовідносинах, з огляду на Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затверджене Постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 року №15, та Положення про Головне управління Держгеокадастру в області, затверджене Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 29.09.2016 № 333, таким органом є відповідач - ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області.

Відповідно до частини першої статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Згідно з частиною другою статті 123 Земельного кодексу України особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). ОСОБА_4 Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

При цьому, за приписами частини третьої статті 123 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Із наведених правових норм Земельного кодексу України вбачається, що підставою для відмови у наданні дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою.

Як встановлено вище, виходячи з аналізу вказаних положень Земельного кодексу України у системному їх зв'язку, перелік підстав для відмови в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.

Відповідно до частини першої статті 79 Земельного кодексу України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Згідно наказу Держземагентства України «Про затвердження Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками» від 18.05.2010 № 376, межа земельної ділянки - сукупність ліній, що утворюють замкнений контур і розмежовують земельні ділянки.

Бажане місце розташування земельної ділянки з її орієнтовними розмірами зазначається заявником на фрагментах планово - картографічних матеріалів, які надають можливість правильно визначити місце розташування земельної ділянки, на яку претендує особа, яка звернулась з клопотанням з метою безоплатного отримання земельної ділянки у власність.

Стосовно належності графічного матеріалу вимогам закону, суд зазначає, що законодавством не визначені вимоги до графічного матеріалу, на якому має бути зазначено бажане місце розташування земельної ділянки.

Однак, разом з тим, графічні матеріали, які додаються до клопотання, повинні бути такими, обсяг даних яких дозволяє чітко ідентифікувати бажане місце розташування земельної ділянки відносно інших землевласників та землекористувачів, а бажана земельна ділянка має бути максимально конкретизованою, що б давало можливість відповідачу насамперед встановити зазначене місце розташування, перевірити відповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів та у передбачених земельним законодавством випадках надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо чітко визначеної земельної ділянки. Судом з матеріалів справи встановлено, що до заяви про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, на підставі вимог статті 123 Земельного кодексу України позивачем було додано викопіювання з публічної кадастрової карти України.

Таким чином, з вказаного вбачається, що позивач, при зверненні до відповідача з заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у користування для ведення особистого селянського господарства, подав всі необхідні документи, передбачені нормами Земельного кодексу України, а відповідно, іншої можливості отримання та подання схеми розташування земельної ділянки законодавством не передбачено.

Крім того, судом враховано, що під час розгляду даної справи відповідачем не наведено нормативного обґрунтування та надано відповідних доказів на підтвердження того, що місце розташування запитуваної позивачем ділянки площею 2 га на території Веселівської селищної ради Веселівського району не відповідає вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.

Ураховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відмова позивачу в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою для відведення земельної ділянки, з підстав невідповідності місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до законів нормативно-правових актів є протиправною.

За приписами діючого правового регулювання земельних відносин у державі, право розпорядження землями сільськогосподарського призначення відбувається виключно на підставі норм Земельного кодексу України, а тому відповідачем безпідставно та протиправно відмовлено позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, чим порушено його права.

Надаючи оцінку вимогам позивача щодо зобов'язання відповідача повторно розглянути його клопотання з урахуванням висновків суду, необхідно зазначити, що враховуючи протиправність відмови суб'єкта владних повноважень у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність спірної земельної ділянки, суд вважає, що позивачем обрано вірно такий спосіб захисту порушених прав по даній адміністративній справі, у зв'язку з чим вказана вимога підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 4 ст. 245 КАС України у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право субєкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобовязує субєкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Водночас, щодо позовної вимоги про зобов'язання відповідача прийняти рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства в розмірі 2 га, суд зазначає наступне.

Так, частинами 1, 2, пункту «а» частини 3 статті 22 Земельного кодексу України визначено, що землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей.

31 січня 2018 року Кабінетом Міністрів України прийнято розпорядження № 60-р «Питання передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у комунальну власність обєднаних територіальних громад». Відповідно до вказаного розпорядження, Держгеокадастру доручається розпочати з 1 лютого 2018 року передачу усіх земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності в комунальну власність відповідних обєднаних територіальних громад, крім тих земельних ділянок, які не можуть бути передані у комунальну власність. У випадку якщо земельні ділянки не сформовані, Держгеокадастру доручається забезпечити їх формування шляхом інвентаризації. До передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у комунальну власність розпорядження землями сільськогосподарського призначення при передачі в користування (виключно шляхом проведення аукціонів) або у власність, здійснювати за погодженням з обєднаними територіальними громадами та після прийняття ними рішення.

Загальний порядок передачі земель з державної у комунальну власність визначено статтею 117 Земельного кодексу України.

Відповідно до частини першої статті 117 Земельного кодексу України передача земельних ділянок державної власності у комунальну власність чи навпаки здійснюється за рішеннями відповідних органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, які здійснюють розпорядження землями державної чи комунальної власності відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом. У рішенні органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у державну чи комунальну власність зазначаються кадастровий номер земельної ділянки, її місце розташування, площа, цільове призначення, відомості про обтяження речових прав на земельну ділянку, обмеження у її використанні. На підставі рішення органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у державну чи комунальну власність складається акт приймання-передачі такої земельної ділянки. Рішення органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у державну чи комунальну власність разом з актом приймання-передачі такої земельної ділянки є підставою для державної реєстрації права власності держави, територіальної громади на неї.

Таким чином, судом встановлено, що передача земельних ділянок державної власності у комунальну власність здійснюється за рішеннями відповідних органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, які здійснюють розпорядження землями відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом. Такими субєктами є:

Головні управління Держгеокадастру відповідно до частини четвертої статті статі 122 Земельного кодексу України та наказу Мінагрополітики від 29.09.2016 No 333 «Про затвердження положень про територіальні органи Держгеокадастру»;

міські, селищні, сільські ради, що представляють обєднані територіальні громади, відповідно до частини першої статті 12 Земельного кодексу України.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до ст. ст. 12, 117 Земельного кодексу України, ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності», наказу Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області від 26.09.2018 р. №8-1748/15-18-СГ «Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність» та акту приймання-передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення загальною площею 2583,4114 га, які розташовані на території Веселівської селищної обєднаної територіальної громади за межами населеного пункту. Акт приймання передачі вищезазначених земельних ділянок був підписаний 27.09.2018.

12 жовтня 2018 року 64 сесія 7-го скликання Веселівської селищної ради прийняла рішення №4 «Про прийняття земельних ділянок державної власності у комунальну власність». Відповідно до пункту 1 вказаного рішення Веселівська селищна рада вирішила прийняти земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності загальною площею 2583,4114 га, які розташовані на території Веселівської селищної ради Веселівського району Запорізької області за межами населених пунктів, згідно з додатком.

Згідно додатку до акту приймання-передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення із державної у комунальну власність від 27.09.2018 земельна ділянка за кадастровим номером :11:020:006 передано до комунальної власності Веселівської селищної обєднаної територіальної громади Веселівського району Запорізької області.

Таким чином, відповідач передав згідно акту приймання-передачі зазначену в заяві земельну ділянку у комунальну власність. Відтак структури Держгеокадастру позбавлені права одноосібно ухвалювати рішення щодо розпорядження землями поза межами населених пунктів без згоди громад.

Щодо вимоги позивача зобовязати відповідача надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки суд зазначає, що право на прийняття того чи іншого рішення про надання особі дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, є виключним правом розпорядника землі.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Частиною другою статті 2 КАС України передбачено, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частинами першою та другою статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не надав суду доказів, які спростовували б доводи позивача, а відтак, не довів правомірності свого рішення, а тому заявлені позивачем вимоги є такими, що підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до частини першої 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до частини третьої статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

У зв'язку із розміром задоволених позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору у сумі 1536,80 грн. за рахунок бюджетних асигнувань ГУ Держгеокадастру в Запорізькій області відповідно до розміру задоволених вимог.

Керуючись ст. ст. 9, 137, 139, 242-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_2 (72202, Запорізька область, смт. Веселе, вул. Миру, 112, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) до Головного управління Держгеокадастру в Запорізькій області (69095, м. Запоріжжя, вул. Українська, буд. 50, ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Веселівська селищна рада (72202, Запорізька область, смт. Веселе, вул. Центральна, буд. 162, ) про визнання протиправними та скасування рішень, зобов'язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Держгеокадастру в Запорізькій області від 21.12.2018 № А-4864-3642/0/18-18 та від 15.01.2019 №А-14-150/0/18-19.

Зобов'язати Головне управління Держгеокадастру в Запорізькій області повторно розглянути заяви ОСОБА_2 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства в розмірі 2 га з координатами: КОАТУУ:НОМЕР_1; Зона: 11; Квартал: 019, що знаходиться біля с. Єлизаветівка на території Веселівської селищної ради Веселівського району Запорізької області і відноситься до земель резервного фонду державної власності.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Держгеокадастру в Запорізькій області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_2 суму судового збору у розмірі 1536,80 грн. (одна тисяча п'ятсот тридцять шість гривень вісімдесят копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Повний текст рішення виготовлений 22.04.2019.

Суддя І.В. Батрак