Справа № 342/295/19
Суддя: Гайдич Р. М.
Дата ухвалення: 2019-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 342/295/19
Провадження № 2-а/342/25/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2019 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді Гайдича Р.М.

секретаря с/з ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Городенка в залі Городенківського районного суду Івано-Франківської області в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_2 до Городенківського ВП ГУНП України в Івано-Франківській області про оскарження та скасування постанови

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з даним позовом мотивуючи його тим, що 03.03.2019 року поліцейським СРПП Городенківського ВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_3 було складено постанову ДПО18 №221374 та визнано його винним за ч.2 ст.122 КУпАП за нібито розмову по мобільному телефону. Протоколу працівник поліції не складав. На його вимогу працівник поліції також жодного доказу правопорушення не надав зокрема були відсутні показання свідків, фото чи відео докази. Тому він вважає дану постанову незаконною та просить: визнати дії працівника поліції незаконними, скасувати постанову і провадження по справі закрити.

Даний позов поступив до суду 14.03.2019 року. Позовну заяву було направлено поштою і відміткою на конверті підтверджується дата відправки 12.03.2019 року.

Позивачем подано до суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій він позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засіданні повторно не зявився, про причини неявки суду не сповістили, про дату та час судового засідання повідомлений належним чином. Відзиву на позов від Відповідача до суду не надходило.

Відповідно до частини 4 статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України визначено Правилами дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (надалі «Правила дорожнього руху»).

Згідно вимог ч.2 ст.122 КУпАП користування під час руху транспортного засобу засобами звязку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук тягнуть за собою накладення штрафу.

Відповідно до частини 2 статті 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення врегульовано Главою 22 КУпАП.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (частина 1 статті 280 КУпАП).

Відповідно до статті 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Якщо при вирішенні питання про накладення стягнення за адміністративне правопорушення органами (посадовими особами), переліченими у пунктах 1-4 статті 213 цього Кодексу, одночасно вирішується питання про відшкодування винним майнової шкоди, то в постанові по справі зазначаються розмір шкоди, що підлягає стягненню, порядок і строк її відшкодування. Постанова по справі повинна містити вирішення питання про вилучені речі і документи, а також вказівку про порядок і строк її оскарження. Постанова колегіального органу приймається простою більшістю голосів членів колегіального органу, присутніх на засіданні. Постанова по справі про адміністративне правопорушення підписується посадовою особою, яка розглянула справу, а постанова колегіального органу головуючим на засіданні і секретарем цього органу. У випадках, передбачених законодавством України, про захід стягнення робиться відповідний запис на протоколі про адміністративне правопорушення або постанова оформляється іншим установленим способом.

Як зазначено в позові, та підтверджується матеріалами справи, 03.03.2019 року поліцейським СРПП Городенківського ВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_3 було складено постанову ДПО18 №221374 та визнано ОСОБА_2 винним за ч.2 ст.122 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425,00 грн. В постанові зазначено, що ОСОБА_2 03.03.2019 року о 09-50 год. в м.Городенка по вул.Винниченка під час руху т/з користувався засобами звязку, тримаючи їх в руках, а саме розмовляв по мобільному телефону чим порушив п.п.2.9.8.

Вищевказану постанову в справі про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 вважає протиправною, та такою, що підлягає скасуванню, а відповідні дії інспектора щодо її складення протиправними.

Частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлені критерії, якими керується адміністративний суд при перевірці рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень. Відповідність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень передбаченим частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям перевіряється судом з урахуванням закріпленого статтею 9 Кодексу адміністративного судочинства України принципу законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зазначені критерії, хоч і адресовані суду, але одночасно вони є і вимогами для субєкта владних повноважень, який приймає відповідне рішення, вчиняє дії чи допускається бездіяльності.

Як зазначено в Постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ДПО18№221274 від 03.03.2019 року, ОСОБА_2, керуючи транспортним засобом ВАЗ 21150, номерний знак НОМЕР_1 в м.Городенка по вул.Винниченка о 09-50 год. під час руху т/з користувався засобами звязку, тримаючи їх в руках, а саме розмовляв по мобільному телефону чим порушив п.п.2.9.8 (підпункт чого саме порушено в постанові не зазначено).

В позовній заяві Позивач, посилаючись на необґрунтованість висновку Відповідача про притягнення його до адміністративної відповідальності, покликався на те, що він не порушував правил дорожнього руху в частині користування мобільним телефоном під час руху. Ствердив, що працівник поліції не представив йому жодного доказу вчинення ним правопорушення.

Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

При цьому, Суд звертає особливу увагу на те, що в розумінні вимог Кодексу адміністративного судочинства України постанова у справі про адміністративне правопорушення є рішенням субєкта владних повноважень у правовідносинах щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Згідно з пунктом 3 частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Отже, одним із принципів, яким повинно відповідати рішення субєкта владних повноважень у публічно-правових відносинах щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, є принцип обґрунтованості.

Принцип обґрунтованості прийнятого рішення, тобто прийняття рішення з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії, вимагає від субєкта владних повноважень (в тому числі, при притягненні особи до адміністративної відповідальності) враховувати як обставини, на обовязковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації.

Субєкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих рішень, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Несприятливе для особи рішення субєкта владних повноважень, в тому числі рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, повинно бути мотивованим.

Так, Суд звертає увагу на те, що, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, субєкт владних повноважень Відповідач, повинен системно застосовувати положення законодавства та конкретних обставин кожної справи.

Згідно з частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем, як субєктом владних повноважень, в даній адміністративній справі не виконано обовязку щодо доведення правомірності прийнятого рішення про притягнення Позивача до адміністративної відповідальності, не надано до суду відзиву на позов, як і не надано належних доказів на підтвердження правомірності оскаржуваної постанови, та, зокрема, доказів вчинення Позивачем відповідного адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, Суд приходить до висновку про те, що постанова у справі про адміністративне правопорушення серії ДПО18 №221374 від 03.03.2019 року є протиправною та підлягає скасуванню.

Позовні вимоги про визнання протиправними дій Відповідача Суд вважає безпідставними, оскільки наслідком вказаних дій стало конкретне процесуальне рішення постанова про накладення адміністративного стягнення, яка, за висновком Суду, є протиправною та підлягає скасуванню, а тому такий спосіб захисту порушених прав Позивача у спірних правовідносинах Суд вважає повним та достатнім способом захисту.

Відтак, в задоволенні позовної вимоги про визнання протиправними дій Відповідача слід відмовити.

Згідно з ч.3 ст. 286 КАСУ за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення субєкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення субєкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення субєкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, Суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві вимоги Позивача є частково обґрунтованими, та, відповідно, такими, що підлягають задоволенню частково.

На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 33, 122 ч. 1, 251, 252, 254, 256, 258 КУпАП, керуючись ст. ст. 9, 77, 134, 139, 241-246, 286 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов задовольнити частково.

Скасувати Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ДПО18 №221374 від 03.03.2019 року, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачено частиною 2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Справу про адміністративне правопорушення закрити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Городенківський районний суд Івано-Франківської області.

Позивач: ОСОБА_2, вул.Воїнів УПа,29, с.Поточище, Городенківського району Івано-Франківської області, 78135.

Відповідач: Городенківський ВП Коломийського ВП ГУНП України в Івано-Франківській області, вул.Героїв Євромайдану,5, м.Городенка, Івано-Франківської області.

Повний текст рішення складено та підписано 24.04.2019 року.

Суддя: Гайдич Р. М.