Справа № 200/1648/19-а
Суддя: Геращенко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2019-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2019 року справа №200/1648/19-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів: судді-доповідача ОСОБА_1, суддів: Арабей Т.Г., Міронової Г.М., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Донецькій області на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 26 лютого 2019 року у справі № 200/1648/19-а (головуючий І інстанції Давиденко Т.В., текст рішення складено у приміщенні суду за адресою: вул. Добровольського, 1, м. Словянськ Донецької області) за позовом Головного управління ДФС у Донецькій області до Центрального відділу державної виконавчої служби міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції в Донецькій області про визнання протиправними дії,-

ВСТАНОВИВ:

В січні 2019 року Головне управління Державної фіскальної служби у Донецькій області звернулось (далі-позивач, податковий орган) до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним з позовом до Центрального відділу державної виконавчої служби м. Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області (далі-відповідач) про визнання протиправними дії щодо повернення виконавчих документів без прийняття до виконання про:

- ФОП ОСОБА_2 (рнокпп НОМЕР_1) стягнення єдиного внеску в розмірі 16144,58 грн. за виконавчим документом від 03.10.2018 року № Ф-1936-23 У;

- ФОП ОСОБА_3 (рнокпп НОМЕР_2) стягнення єдиного внеску в розмірі 6555,92 грн. за виконавчим документом від 03.08.2018 року № Ф-1947-46 У;

- ФОП ОСОБА_4 (рнокпп НОМЕР_3) стягнення єдиного внеску в розмірі 13939,38 грн. за виконавчим документом від 02.08.2018 року № Ф-2841-23 У;

- ФОП ОСОБА_5 (рнокпп НОМЕР_4) стягнення єдиного внеску в розмірі 39270,21 грн. за виконавчим документом від 02.08.2018 року № Ф-1888-23 У;

- ФОП ОСОБА_6 (рнокпп НОМЕР_5) стягнення єдиного внеску в розмірі 13343,68 грн. за виконавчим документом від 02.08.2018 року № Ф-6864-17 У;

- ФОП ОСОБА_7 (рнокпп НОМЕР_6) стягнення єдиного внеску в розмірі 58373,34 грн. за виконавчим документом від 02.08.2018 року № Ф-1738-23 У;

- ФОП ОСОБА_8 (рнокпп НОМЕР_7) стягнення єдиного внеску в розмірі 41249,16 грн. за виконавчим документом від 02.08.2018 року №Ф-1746-23 У (а.с. 4-8).

Ухвалою від 06.02.2019 року позовна заява залишена без руху, позивачу наданий строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання суду документу про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону (а.с. 1-2).

20.02.2019 року позивачем надана заява про уточнення позовних вимог, а саме: просили прийняти заяву про уточнення позовних вимог до розгляду та визнати протиправними дії Центрального відділу державної виконавчої служби м. Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області щодо повернення виконавчих документів без прийняття до виконання по ФОП ОСОБА_9 стягнення єдиного внеску в розмірі 58 373,34 за виконавчим документом від 02.08.2018 року № Ф-1738-23 У. До вказаної заяви позивачем долучений оригінал платіжного доручення від 20.12.2018 року № 2138 про сплату судового збору в сумі 2985 грн. 03 коп., призначення платежу *;101;39406028; КПКВ-350710;КЕКВ2985,03;Судовий збір, за позовом ГУ ДФС у Донецькій області до ОСОБА_10; Донецький окружний адміністративний суд (а.с. 9-13).

Ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 26 лютого 2019 року позовну заяву податкового органу повернуто заявникові, оскільки позивач у встановлений судом строк не усунув недоліки позовної заяи (а.с. 16).

Позивач з ухвалою суду першої інстанції про повернення позовної заяви не погодився та подав апеляційну скаргу, в якій послався на порушення судом першої інстанції норм процесуального права. Просив скасувати ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 26 лютого 2019 року та направити справу на розгляд до суду першої інстанції. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що позивачем сумлінно виконані обовязки щодо підтвердження сплати судового збору. Посилається на постанову Верховного Суду у справі № 805/63/18-а від 20 червня 2018 року з висновків якої вбачається, що ні в нормативно-правових актах, ні в правових актах, ні в документах інформаційного характеру не зазначається про необхідність в платіжному дорученні, що підтверджує сплату судового збору вказувати відповідача у справі (а.с. 17-19).

Сторони в судове засідання не зявились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі.

Відповідно до приписів статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Згідно вимог частин 1, 2 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд, заслухав суддю доповідача, перевірив матеріали справи, обговорив доводи апеляційної скарги вважає що вона підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі.

Зазначеним вимогам закону судове рішення не відповідає.

Відповідно до частини 2 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до пункту 1 частини п'ятої статі 296 КАС України до апеляційної скарги додаються документ про сплату судового збору.

Статтею 298 КАС України встановлено, що до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 296 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

Згідно статті 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Частиною третьою статті 161 КАС України визначено, що до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до адміністративного суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу.

Згідно частини десятою статті 169 КАС України заяви, скарги, клопотання, визначені цим Кодексом, за подання яких передбачено сплату судового збору, залишаються судом без руху також у випадку, якщо на момент відкриття провадження за відповідною заявою, скаргою, клопотанням суд виявить, що відповідна сума судового збору не зарахована до спеціального фонду Державного бюджету України. Правила цієї частини не застосовуються до заяв про забезпечення доказів або позову.

Таким чином, перевірку зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України здійснює безпосередньо суд.

Законом, який регулює правовідносини щодо сплати судового збору є Закон України «Про судовий збір» № 3674-VI від 8 липня 2011 року (далі Закон № 3674-VI).

3 1 вересня 2015 року набрав чинності Закон України від 22 травня 2015 року № 484-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору», яким внесено зміни до Закону України «Про судовий збір».

Стаття 6 Закону України «Про судовий збір» встановлює, що судовий збір перераховується у безготівковій або готівковій формі, в тому числі з використанням платіжних систем через мережу Інтернет у режимі реального часу.

Згідно статті 9 Закону України «Про судовий збір», судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Інструкцією про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженою постановою Правління Національного банку України від 22 січня 2004 року №22 (далі - Інструкція) встановлюються загальні правила, види і стандарти розрахунків клієнтів банків та банків у грошовій одиниці України на території України, що здійснюються за участю банків. Вимоги цієї Інструкції поширюються на всіх учасників безготівкових розрахунків, а також на стягувачів та обов'язкові для виконання ними.

Зокрема, пунктом 3.8 Інструкції передбачено, що реквізит «Призначення платежу» платіжного доручення заповнюється платником так, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування коштів отримувачу. Повноту інформації визначає платник з урахуванням вимог законодавства України.

В той же час, зазначена Інструкція не зобов'язує позивача у справі при сплаті судового збору в платіжному дорученні вказувати в реквізиті «Призначення платежу» відомостей щодо відношення позивача до цієї справи.

Варто зазначити, що Державною судовою адміністрацією надано інформаційний лист від 28 серпня 2015 року, який містить виключно інформаційний та рекомендаційний характер.

Зазначеним листом визначенні реквізити, які Державна судова адміністрація радить зазначити при сплаті судового збору, зокрема, серед іншого це роз'яснювальна інформація про призначення платежу у формі: «Судовий збір, за позовом (ПІБ чи назва установи, організації позивача), (назва суду, де розглядається справа)», використання символу»;» не допускається. Приклад заповнення: *; 101;;Судовий збір, за позовом ОСОБА_6 /7.77., Барський районний суд Вінницької області.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи вищевикладене та відсутність закріплення на нормативно-правовому рівні обов'язкових реквізитів платіжного доручення, що підтверджує сплату судового збору зазначення судом про відсутність у фіскальному чеку відомостей щодо його відношення до цієї справи, є помилковим.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 805/263/18-а адміністративне провадження № К/9901/48773/18 та від 7 серпня 2018 року у справі № 810/3125/17 адміністративне провадження № К/9901/48211/18.

Щодо підстав повернення позовної заяви, а саме не сплатою позивачем судового збору у розмірі 13 447грн встановлених ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 6 лютого 2019 року, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Зі змісту уточнених позовних вимог, поданих позивачем, вбачалась лише одна вимога немайнового характеру, за яку відповідно до приписів Закону України «Про судовий збір» повинно було бути сплачено судовий у розмірі 1921 грн.

З Виписки про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України вбачається, що сума у розмірі 2985,03 грн з платіжного доручення від 20.12.2018 року № 2138 зарахована на казначейський рахунок 22.12.2018 року саме по справі № 200/1648/19-а.

Таким чином, суд приходить до висновку, що суд першої інстанції порушив норму процесуального права, що призвело до невмотивованої відмови позивачу у справі у доступі до правосуддя, оскільки судом підтверджено отримання судового збору Державної казначейською службою, а оскаржувана ухвала не містить відомостей про дату, станом на яку у програмі Діловодство спеціалізованого суду в розділі «Реєстр підтверджень оплат із Казначейства» були відсутні відомості щодо зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету.

За таких обставин, суд дійшов до висновку, що доводи, викладені апелянтом в апеляційній скарзі знайшли своє підтвердження під час розгляду даної справи, та спростовують висновки суду першої інстанції.

Ухвала суду першої інстанції прийнята з порушенням норм процесуального права, що є підставою для скасування оскаржуваного судового рішення суду першої інстанції і задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 320 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Керуючись статтями 308, 311, 312, 315, 316, 320, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Донецькій області на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 26 лютого 2019 року у справі № 200/1648/19-а за позовом Головного управління ДФС у Донецькій області до Центрального відділу державної виконавчої служби міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції в Донецькій області про визнання протиправними дії задовольнити.

Ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 26 лютого 2019 року у справі № 200/1648/19-а скасувати.

Справу № 200/1648/19-а за позовом Головного управління ДФС у Донецькій області до Центрального відділу державної виконавчої служби міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції в Донецькій області про визнання протиправними дії направити для продовження розгляду до Донецького окружного адміністративного суду.

Повний текст постанови складений та підписаний 24 квітня 2019 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

Судді: Т.Г. Арабей

ОСОБА_11