Справа № 428/5478/17
Суддя: Кравчук В.М.
Дата ухвалення: 2019-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

24 квітня 2019 року

м. Київ

справа №428/5478/17

провадження №К/9901/44204/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Кравчука В.М., суддів Анцупової Т.О., Стародуба О.П.,

розглянув у попередньому судовому засіданні адміністративну справу

за касаційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області

на постанову Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 20.06.2017 (суддя Журавель Т.С.) та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 09.08.2017 (колегія у складі суддів Арабей Т.Г., Геращенка І.В., Міронової Г.М.)

у справі № 428/5478/17

за позовом ОСОБА_3

до Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області

про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії.

I. РУХ СПРАВИ

1. ОСОБА_3 звернулася до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області про визнання протиправними дій управління щодо невиплати позивачу пенсії з 01 квітня 2017 року; зобов'язання відповідача поновити нарахування та виплату позивачу пенсії з 01 квітня 2017 року.

2. Постановою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 20.06.2017, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 09.08.2017, позов задоволено.

3. У касаційній скарзі Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області із посиланням на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просило скасувати оскаржувані судові рішення та постановити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

II. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

4. Судами попередніх інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_3 є пенсіонером за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», перебуває на обліку відповідача.

5. Також, ОСОБА_3 є внутрішньо переміщеною особою з тимчасово окупованої території України (м. Красний Луч) до м. Сєвєродонецьк, що підтверджується Довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 02 грудня 2014 року № 919022786.

6. З відповіді управління від 23 травня 2017 року № 111/Щ-4 на звернення позивача вбачається, що виплата пенсії позивачу призупинена з 01 квітня 2017 року у зв'язку з тривалою відсутністю позивача за місцем проживання. Для поновлення виплати пенсії позивачу необхідно звернутися особисто до управління. Письмове рішення про припинення пенсійних виплат позивачу Управлінням не приймалось.

7. Вважаючи дії відповідача щодо невиплати їй пенсії незаконними, позивач звернулась до суду з даним позовом.

III. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

8. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не здійснюючи нарахування та виплату належної позивачці пенсії, фактично обмежує її конституційне право на соціальне забезпечення.

9. На думку судів першої та апеляційної інстанцій, припинення виплати пенсії можливе лише за умови прийняття Пенсійним органом відповідного рішення і лише з підстав, визначених ст. 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

10. Відповідач у своїй касаційній скарзі звертає увагу, що судами попередніх інстанцій невірно застосовано норми Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» та ряду постанов Кабінету Міністрів України.

11. На переконання Пенсійного органу, внаслідок не підтвердження фактичного місця проживання позивача, відсутні підстави для виплати їй пенсії.

V. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ

12. Верховний Суд, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених ст. 341 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за необхідне зазначити наступне.

13. Підстави припинення виплати пенсії передбачені ст. 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

14. Згідно з ч. 1 ст. 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; у разі смерті пенсіонера; у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; в інших випадках, передбачених законом.

15. Верховний Суд у постанові від 22.03.2018 (справа №243/6391/17) за результатом розгляду аналогічного спору (припинення виплати пенсії особі, яка перемістилась з району проведення антитерористичної операції) дійшов висновку, що припинення виплати пенсії можливе лише за умови прийняття Пенсійним органом відповідного рішення і лише з підстав, визначених ст. 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

16. Колегія суддів не вбачає підстав для відступлення від зазначеного правового висновку Верховного Суду.

17. У справі, що розглядається, суди встановили, що рішення про припинення виплати позивачу пенсії з підстав, визначених ст. 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», відповідачем не приймалось.

18. Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком судів попередніх інстанцій про порушення відповідачем вимог ч. 1 ст. 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», оскільки позивачеві припинено виплату пенсії без прийняття відповідного рішення і за відсутності законодавчо встановлених підстав. При цьому, слід підкреслити пріоритетність застосування положень ст. 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Доводи відповідача щодо необхідності застосування норм постанов Кабінету Міністрів України є безпідставними.

19. Враховуючи наведене, Суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні оскаржуваних судових рішень і погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій щодо наявності підстав для задоволення позову.

20. Відповідно до ст. 343 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

21. З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв'язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст. 341, 343, 356 КАС України, Суд -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області залишити без задоволення, а постанову Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 20.06.2017 та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 09.08.2017 у справі № 428/5478/17 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя В.М. Кравчук

Суддя Т.О. Анцупова

Суддя О.П. Стародуб