Справа № 2а-1045/11/2070
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2019-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

09 квітня 2019 року

Київ

справа №2а-1045/11/2070

касаційне провадження №К/9901/8932/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Бившевої Л.І.,

суддів: Шипуліної Т.М., Хохуляка В.В.,

розглянув в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін касаційну скаргу Ізюмської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області (далі - Інспекція) на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 10.08.2015 (головуючий суддя - Мінаєва О.М., судді - Макаренко Я.М., Шевцова Н.В.) у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Курганський бройлер» (далі - Товариство) до Державної податкової інспекції у Балаклійському районі Головного управління Міндоходів у Харківській області (правонаступником якої є Ізюмська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Харківській області), за участі третьої особи - Чугуївської об'єднаної державної податкової інспекції у Харківській області (далі - Чугуївська ОДПІ), про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення,

УСТАНОВИВ:

У лютому 2011 року Товариство звернулось до суду із позовом до Інспекції, у якому з урахуванням уточнень просило визнати недійсним податкове повідомлення-рішення № /0 від 18.01.2011.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що податкове повідомлення-рішення винесене з порушенням норм чинного законодавства, оскільки вимоги Інспекції щодо врахування Товариством відомостей, вказаних в інших актах перевірок без прийняття органом державної податкової служби відповідних податкових повідомлень-рішень про зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість або про визнання податкового зобов'язання по даному податку, є безпідставними, оскільки таких порядок не передбачений жодним нормативно-правовим актом України з питань оподаткування.

Справа неодноразово розглядалась судами різних судових інстанцій.

Харківський окружний адміністративний суд постановою від 29.04.2015 у задоволенні позову відмовив.

Рішення суду першої інстанції обґрунтоване тим, що чинне законодавство України не забороняє податковому органу використовувати інформацію, що одержана компетентним органом та відповідає профілю покладених на нього завдань, при прийнятті рішень за результатами перевірок і доведенні правомірності своєї правової позиції у суді, у тому числі й інформації, отриманої від іншого податкового органу під час проведення податкової перевірки, з огляду на що Товариство неправомірно не врахувало зменшення від'ємного значення з податку на додану вартість у сумі 371648,00 грн., встановленого актами документальних перевірок № 1297/230/31668395 від 29.11.2007, №2350/15-016/30773272 від 14.09.2010 та №2547/15-016/30773272 від 03.12.2010, при поданні декларації з податку на додану вартість за червень 2010 року, що призвело до заниження суми податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету (рядок 27), на 269342,00 грн.

Харківський апеляційний адміністративний суд постановою від 21.07.2015 скасував рішення суду першої інстанції та ухвалив нове, яким позов задовольнив: скасував податкове повідомлення-рішення Інспекції № /0 від 18.01.2011.

Рішення суду апеляційної інстанції обґрунтоване тим, що вимоги Інспекції щодо врахування Товариством відомостей, вказаних в інших актах перевірок без прийняття органом державної податкової служби відповідних податкових повідомлень-рішень про зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість або про визнання податкового зобов'язання по даному податку, є безпідставними, оскільки таких порядок не передбачений жодним нормативно-правовим актом України з питань оподаткування, з урахуванням того, що постановою Харківського окружного адміністративного суду від 27.05.2015 у справі № 2а-1046/11/2070, яка була залишена в силі ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 01.07.2015, було скасоване податкове повідомлення-рішення № /0 від 30.09.2010.

Інспекція оскаржила рішення суду апеляційної інстанції до Вищого адміністративного суду України, який ухвалою від 10.08.2015 відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою та витребував матеріали справи із суду першої інстанції.

В обґрунтування вимог касаційної скарги скаржник вказує на те, що рішення суду апеляційної інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки суди не надали належної оцінки тому, що: чинне законодавство України не забороняє податковому органу використовувати інформацію, що одержана компетентним органом та відповідає профілю покладених на нього завдань, при прийнятті рішень за результатами перевірок і доведенні правомірності своєї правової позиції у суді, у тому числі й інформації, отриманої від іншого податкового органу під час проведення податкової перевірки, з огляду на що Інспекція правомірно врахувала висновки акта перевірки № 1297/230/31668395, яким встановлено порушення ТОВ «Голден Кросс» вимог підпункту 3.1.1 пункту 3.1 статті 3 Закону України «Про податок на додану вартість», що призвело до завищення від'ємного значення з податку на додану вартість за період з 01.07.2006 по 01.10.2007 на суму 371648,00 грн., при прийнятті оспорюваного податкового повідомлення-рішення.

Товариство не скористалось своїм процесуальним правом на подання відзиву на касаційну скаргу.

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду ухвалою від 08.04.2019 прийняв касаційну скаргу Інспекції до провадження та призначив справу до касаційного розгляду у порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін на 09.04.2019.

У відповідності до положень частини першої статті 52 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній від 15.12.2017) у справі здійснено заміну Інспекції її правонаступником - Ізюмською ОДПІ ГУ ДФС у Харківській області.

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду перевірив наведені у касаційній скарзі доводи та дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У справі, що розглядається, суди встановили, що Чугуївською ОДПІ було проведено виїзну позапланову документальну перевірку ТОВ «Голден Кросс» з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства за період з 01.01.2007 по 31.10.2007, податку на прибуток з 01.07.2006 по 31.10.2007 та валютного законодавства з 01.01.2007 року по 22.11.2007, результати якої оформлені актом № 1297/230/31668395 від 29.11.2007, за висновками якого ТОВ «Голден Кросс» було завищене від'ємне значення по податку на додану вартість за період з 01.07.2006 по 31.10.2007 на суму 371648,00 грн.

В 2008 році Товариство стало правонаступником ТОВ «Голден Кросс», яке було реорганізоване шляхом приєднання до Товариства, у зв'язку з Товариство звернулось до суду з позовом про визнання неправомірними дій Чугуївської ОДПІ, пов'язаних зі складанням акту перевірки № 1297/230/31668395 від 29.11.2007 та визначенням в ньому завищення від'ємного значення з податку на додану вартість за період з 01.07.2006 по 31.10.2007 на суму 371648,00 грн. Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 10.04.2008 у справі № 2-а-5251/07 (2-а-2137/08) у задоволенні позову Товариства було відмовлено.

Актами перевірок №2350/15-016/30773272 від 14.09.2010 та №2547/15-016/30773272 від 03.12.2010 вказаний залишок від'ємного значення у сумі 371648,00 грн. було зменшено на суму 269342,00 грн. та 55864,00 грн. відповідно.

При цьому, на підставі висновків акта перевірки №2350/15-016/30773272 від 14.09.2010 було прийняте податкове повідомлення-рішення № /0 від 30.09.2010, яким Товариству було визначено суму податкового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 377078,00 грн., у тому числі: 269342,00 грн. - за основним платежем, 107739,80 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями, яке було оскаржене Товариством у адміністративному та судовому порядку.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 27.05.2015 у справі № 1046/11/2070, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 01.07.2015, податкове повідомлення-рішення № /0 від 30.09.2010 було скасоване.

В свою чергу, Інспекція провела документальну невиїзну (камеральну) перевірку податкової декларації з податку на додану вартість за жовтень 2010 року, результати якої оформлені актом № 2/15-016/30773272 від 05.01.2011, за висновками якого Товариством буди порушені вимоги підпункту 5.12.5 пункту 5 Порядку заповнення та складання податкової декларації з податку на додану вартість, затвердженого наказом ДПА України від 30.05.1997 № 166, що мало вираз у невідображенні у рядку 23.4 (зменшено залишок від'ємного значення за результатами перевірки податкового органу) зменшення залишку від'ємного значення за результатами перевірок податкового органу у сумі 46442,00 грн., що призвело до заниження рядка 27 податкової декларації з податку на додану вартість за жовтень 2010 року на 46442,00 грн.

Зокрема, у акті перевірки було вказано, що Товариство неправомірно не відобразило у рядку 23.4 «Зменшено/збільшено залишок від'ємного значення за результатами перевірки податкового органу» не відобразило залишок від'ємного значення у сумі 371648,00 грн., який було зменшено актами перевірок №2350/15-016/30773272 від 14.09.2010 на суму 269342,00 грн. та №2547/15-016/30773272 від 03.12.2010 - на суму 55864,00 грн.

На підставі висновків вказаного акта перевірки Інспекція прийняла податкове повідомлення-рішення № /0 від 18.01.2011, яким визначила Товариству суму податкового зобов'язання (з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій) за платежем: податок на додану вартість у сумі 60374,60 грн., у тому числі: 46442,00 грн. - за основним платежем, 13932,60 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями.

Відповідно до положень підпункту 7.7.1 пункту 7.7 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» (у редакції, чинній на час подання податкової декларації) сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного податкового періоду та сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду. При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені законом для відповідного податкового періоду. При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з цього податку, що виник за попередні податкові періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до закону), а при його відсутності - зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

Підпунктом 7.7.2 пункту 7.7 статті 7 передбачено, що Закону України «Про податок на додану вартість» (у редакції, чинній на час подання податкової декларації) якщо у наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, має від'ємне значення, то: а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів (послуг) у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів (послуг); б) залишок від'ємного значення після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту кожного наступного податкового періоду лише в частині суми податку фактично сплаченої отримувачем постачальникам товарів (послуг) та при імпорті і включається до розрахунку бюджетного відшкодування наступного звітного періоду; залишок від'ємного значення, за яким не проведено розрахунків з постачальниками відображається в податковій декларації з податку на додану вартість окремим рядком для визначення суми податку, яка може підлягати відшкодуванню в частині сплачених сум податку в наступних звітних періодах; залишок від'ємного значення після бюджетного відшкодування відображається у декларації з податку на додану вартість окремим рядком та включається до складу податкового кредиту починаючи з першого звітного періоду 2011 року.

Згідно з підпунктом 5.2.1 пункту 5.2 статті 5 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» (у редакції, чинній на час прийняття податкового повідомлення-рішення № /0 від 30.09.2010) податкове зобов'язання платника податків, нараховане контролюючим органом відповідно до пунктів 4.2 та 4.3 статті 4 цього Закону, вважається узгодженим у день отримання платником податків податкового повідомлення, за винятком випадків, визначених підпунктом 5.2.2 цього пункту.

Абзацами 1, 4 підпункту 5.2.2 пункту 5.2 статті 5 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» (у редакції, чинній на час прийняття податкового повідомлення-рішення № /0 від 30.09.2010) встановлено, що у разі коли платник податків вважає, що контролюючий орган невірно визначив суму податкового зобов'язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству з питань оподаткування або виходить за межі його компетенції, встановленої законом, такий платник податків має право звернутися до контролюючого органу із скаргою про перегляд цього рішення, яка подається у письмовій формі та може супроводжуватися документами, розрахунками та доказами, які платник податків вважає за потрібне надати. Остаточне рішення вищого (центрального) органу контролюючого органу за заявою платника податків не підлягає подальшому адміністративному оскарженню, але може бути оскаржене у судовому порядку.

Відповідно до підпункту 5.2.4 пункту 5.2 статті 5 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» (у редакції, чинній на час прийняття податкового повідомлення-рішення № /0 від 30.09.2010) процедура адміністративного оскарження закінчується: останнім днем строку, передбаченого підпунктом 5.2.2 цього пункту для подання заяви про перегляд рішення контролюючого органу, у разі коли така заява не була подана у зазначений строк; днем отримання платником податків рішення контролюючого органу про повне задоволення скарги, викладеної у заяві; днем отримання платником податків рішення контролюючого органу, що не підлягає подальшому адміністративному оскарженню. День закінчення процедури адміністративного оскарження вважається днем узгодження податкового зобов'язання платника податків. При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу податкове зобов'язання вважається неузгодженим до розгляду судом справи по суті та прийняття відповідного рішення.

Абзацом 1 пункту 45.1 статті 75 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно з абзацом 1 пункту 86.1 статті 86 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) результати перевірок (крім камеральних) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами органу державної податкової служби та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Відповідно до статті 74 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) податкова інформація, зібрана відповідно до цього Кодексу, може зберігатися та опрацьовуватися в інформаційних базах органів державної податкової служби або безпосередньо посадовими (службовими) особами органів державної податкової служби. Перелік інформаційних баз, а також форми і методи опрацювання інформації визначаються центральним органом державної податкової служби. Зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на органи державної податкової служби функцій та завдань.

Виходячи з аналізу наведених вище правових норм, суд апеляційної інстанції дійшов правомірного висновку, що висновки, викладені в акті перевірки, є відображенням дій працівників податкових органів і самі по собі не породжують правових наслідків для платника податків, оскільки підставою для внесення суб'єктом господарювання будь-яких змін до показників податкової звітності є факт узгодження податкового зобов'язання.

Як встановлено судом апеляційної інстанції та підтверджується матеріалами справи, у Товариству були відсутні правові підстави для відображення у рядку 23.4 «Зменшено/збільшено залишок від'ємного значення за результатами перевірки податкового органу» податкової декларації з податку на додану вартість за жовтень 2010 року залишку від'ємного значення у сумі 371648,00 грн., оскільки податкове повідомлення-рішення № /0 від 30.09.2010, прийняте на підставі висновків акту перевірки 2350/15-016/30773272 від 14.09.2010, було оскаржене ним в адміністративному та судовому порядку і було скасоване рішенням суду, а за результатами перевірки, висновки якої оформлені актом № /0 від 30.09.2010, податкове повідомлення-рішення не приймалося.

Таким чином, доводи Інспекції, викладені в касаційній скарзі, не спростовують висновків, наведених у постанові Харківського апеляційного адміністративного суду від 21.07.2017, оскільки суд апеляційної інстанції правильно застосував норми матеріального права до встановлених у справі правовідносин, а тому у задоволенні її касаційної скарги слід відмовити.

Згідно з частиною третьою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній з 15.12.2017) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній з 15.12.2017) суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Враховуючи зазначене, касаційна скарга Інспекції підлягає залишенню без задоволення, а постанова Харківського апеляційного адміністративного суду від 21.07.2017 - без змін.

Керуючись ч.1 ст. 52, п.1 ч.1 ст. 349, ст. 350, ч.ч. 1, 5 ст. 355, ст.ст. 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Ізюмської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області залишити без задоволення, а постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 21.07.2017 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду Л.І. Бившева

В.В. Хохуляк

Т.М. Шипуліна