Справа № 160/8143/18
Суддя: Малиш Н.І.
Дата ухвалення: 2019-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

22 квітня 2019 року м. Дніпросправа № 160/8143/18

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Малиш Н.І. (доповідач),

суддів: Білак С.В., Шальєвої В.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.12.2018 року (суддя Жукова Є.О.) в адміністративній справі №160/8143/18 за позовом Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у розмірі 37 385, 26 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2018 року Дніпропетровське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, в якій просить стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 адміністративно-господарські санкції за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у розмірі 37 385, 26 грн.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 перебуває на обліку в Дніпропетровському обласному відділенні Фонду соціального захисту інвалідів. 04 вересня 2018 року до Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів надійшов звіт від відповідача Про зайнятість і працевлаштування інвалідів з 2017 рік за формою №10-ПІ, затвердженою наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 10.02.2007 року №42, відповідно до штемпеля канцелярії присвоєно вхідний номер 03-07/5842. З вищезазначеного звіту вбачається, що в підпорядкуванні фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу на підприємстві в 2017 році становить 19 осіб, з них: середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність - 0 осіб; кількість інвалідів - штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, встановлених відповідно до вимог ст. 19 Закону України Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні - 1 особа; фонд оплати праці штатних працівників 710,31 грн.; середньорічна заробітна плата штатного працівника становить 37 385 грн. 05 коп. Також, зазначає, що 18.07.2018 року за результатами позапланової перевірки щодо додержання субєктом господарювання вимог законодавства про зайнятість населення, зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю було складено акт №34/4.3-4, з якого вбачається, що відповідачем не виконані приписи ч.1 ст.19 Закону України Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні, тобто, норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю не виконано. Так, відповідно до приписів ч.1 ст. 19, ч.1, 4 ст. 20 Закону України Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні відповідач за 1 робоче місце передбачене для особи зі встановленою інвалідністю повинен самостійно сплатити суму адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у розмірі 37 385, 26 грн. Станом на 10.12.2018 року відповідачем не сплачено вищезазначену суму адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу працевлаштування осіб з інвалідністю.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.12.2018 року у задоволені позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті рішення, норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга фактичного обґрунтована доводами адміністративного позову.

Позивачем направлено відзив на апеляційну скаргу, проте такий не підписано, а тому не приймається судом апеляційної інстанції.

Справа судом апеляційної інстанції розглянута без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами на підставі п. 1 ч. 1 ст. 311 КАС України у зв'язку з відсутністю клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

Суд, перевіривши доводи апеляційної скарги матеріалами справи, приходить висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судами встановлено, що 18.07.2018 року за результатами позапланової перевірки щодо додержання субєктом господарювання вимог законодавства про зайнятість населення, зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю було складено акт №34/4.3-4, з якого вбачається, що відповідачем не виконані приписи ч.1 ст.19 Закону України Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні, тобто, норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю не виконано. Так, відповідно до приписів ч.1 ст. 19, ч.1, 4 ст. 20 Закону України Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні відповідач за 1 робоче місце передбачене для особи зі встановленою інвалідністю повинен самостійно сплатити суму адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у розмірі 37 385, 26 грн.

Також перевіркою встановлено, що ФОП ОСОБА_1 не зареєстрована у Фонді.

04 вересня 2018 року до Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів надійшов звіт від відповідача Про зайнятість і працевлаштування інвалідів з 2017 рік за формою №10-ПІ, затвердженою наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 10.02.2007 року №42, відповідно до штемпеля канцелярії присвоєно вхідний номер 03-07/5842, згідно якого вбачається, що в підпорядкуванні фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу на підприємстві в 2017 році становить 19 осіб, з них: середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність - 0 осіб; кількість інвалідів - штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, встановлених відповідно до вимог ст. 19 Закону України Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні - 1 особа; фонд оплати праці штатних працівників 710,31 грн.; середньорічна заробітна плата штатного працівника становить 37 385 грн. 05 коп.

Станом на 10.12.2018 року відповідачем не сплачено вищезазначену суму адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу працевлаштування осіб з інвалідністю, а тому позивач вернувся до суду з позовом про стягнення суми санкції.

Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позову прийшов до висновку про необґрунтованість заявлених позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог позивача, з огляду на таке.

Предметом спору є стягнення 19872,22 грн. адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів у 2017 році.

Статтею 18 Закону України Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні (далі Закон № 875) встановлено, що підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов'язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Статтею 19 Закону № 875 визначено, що для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця. Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування інвалідів відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті, і забезпечують працевлаштування інвалідів.

З наведеного вбачається, що чинним законодавством України передбачено гарантії соціального захисту інвалідів шляхом встановлення особливих вимог щодо організації робочого місця інваліда та покладення на підприємства обов'язку забезпечувати для інвалідів належні та безпечні умови праці з урахуванням медичних показань.

Постановою Кабінету Міністрів України від 31.01.2007 № 70 затверджено порядок подання підприємствам, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю звітів про зайнятість і працевлаштування інвалідів та інформації, необхідної для організації їх працевлаштування (далі - Порядок). Відповідно до цього Порядку звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів роботодавці подають (надсилають рекомендованим листом) щороку до 1 березня відділенням Фонду соціального захисту інвалідів, в яких вони зареєстровані, за формою № 10-ПІ "Звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів".

Проте матеріали справи містять докази Акт перевірки, з якого вбачається, що відповідач станом на 18.07.2018р. не зареєстрований у відділенні Фонду, а тому посилання позивача на те, що відповідач зареєстрований, не підтверджено матеріалами справи.

04.09.2018р. відповідачем подано позивачу звіт форми № 10-ПІ "Звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів", проте доказів реєстрації відповідача у відділенні Фонду відсутні.

Відповідно до зазначеного звіту, середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу становить 19 осіб; середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до норм законодавства встановлена інвалідність становить (-) осіб; кількість інвалідів - штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до вимог статті 19 Закону № 875 становить 1 особа.

Наказом Міністерства соціальної політики України № 316 від 31.05.2013 р., зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17.06.2013 р. за № 988/23520, затверджено форму статистичної звітності № 3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)", та порядок її подання (чинний з 31.05.2013 року) далі Наказ №316.

Відповідно до п. 5 Наказу №316, Форма № 3-ПН подається за наявності у роботодавця попиту на робочу силу (вакансії) не пізніше ніж через три робочі дні з дати відкриття вакансії. Датою відкриття вакансії є наступний день після створення робочого місця чи припинення трудових відносин з працівником, робоче місце якого стає вакантним, або дата, починаючи з якої може бути укладений трудовий договір з найманим працівником.

Роботодавець визначає вид звітності - первинна або уточнювальна. Первинна звітність подається з метою інформування про наявність попиту на робочу силу (вакансії). Уточнювальна звітність подається в разі необхідності на заміну первинної та містить уточнення характеристик вакансії: умов праці, розміру заробітної плати, вимог до претендента тощо. При цьому не можуть бути змінені дані щодо кількості вакансій та назви професії (посади) (п. 6 Наказу №316).

Отже, вказані норми визначають порядок подання звіту до центру зайнятості.

Матеріали справи містить докази подання відповідачем до центру зайнятості обовязкового звіту форми №3-ПН 22.09.2017р. із зазначенням кількості вакансій та зазначено коментарі до вакансії (а.с. 35).

Актуальність зазначених у формі № 3-ПН вакансій уточнюється базовим центром зайнятості не рідше ніж двічі на місяць під час особистої зустрічі з роботодавцем, у телефонному режимі або через засоби електронного звязку. 9п. 4 Наказу №316).

Таким чином, вказаними нормами передбачено, що саме центр зайнятості уточнює вакансії робочих місць та актуальність таких даних з роботодавцям, у способи визначені вказаною нормою.

Статтею 18 Закону № 875 встановлено, що забезпечення прав інвалідів на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості.

Згідно ч. 3 ст. 18-1 Закону № 875 державна служба зайнятості здійснює пошук підходящої роботи відповідно до рекомендації МСЕК, наявних у інваліда кваліфікації та знань, з урахуванням його побажань.

Аналізуючи зазначені норми права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що обов'язок підприємства щодо створення робочих місць для інвалідів не супроводжується його обов'язком підбирати і працевлаштовувати інвалідів на створені робочі місця. Такий обов'язок покладається на органи працевлаштування.

Відповідно до ч.1 ст. 218 ГК України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Частиною 2 наведеної статті встановлено, зокрема, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для пропущення господарського правопорушення.

Статтею 238 ГК України передбачено, що за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до суб'єктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування адміністративно-господарські санкції, тобто заходи організаційно-правового або майнового характеру, спрямовані на припинення правопорушення суб'єкта господарювання та ліквідацію його наслідків.

З наведеного вбачається, що адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до учасника господарських відносин за порушення ним правил, встановлених законодавчими актами, при наявності в діях суб'єкту господарювання вини у вчиненні такого порушення та якщо ним не приймались заходи, спрямовані на недопущення господарського правопорушення.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, у зв'язку з чим, відповідно до ст. 316 КАС України залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України-

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.12.2018 року в адміністративній справі №160/8143/18 за позовом Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у розмірі 37 385, 26 грн. залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 25 квітня 2019 року.

Головуючий - суддя Н.І. Малиш

суддя С.В. Білак

суддя В.А. Шальєва