Справа № 300/461/19
Суддя: Григорук О.Б.
Дата ухвалення: 2019-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" квітня 2019 р. справа № 300/461/19

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

судді Григорука О.Б.,

при секретарі Мула Х.О.,

за участю: представника позивача - ОСОБА_1, представник відповідача - Братівник О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Івано-Франківської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови у митному оформленні (випуску) товарів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 04.03.2019 звернувся до суду з адміністративним позовом до Івано-Франківської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №UA206060/2018/000095/2 від 21.12.2018 та картки відмови у митному оформленні (випуску) товарів №UA206060/2018/01098 від 21.12.2018.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач 21.12.2018 в порушення вимог норм Митного кодексу України визначив митну вартість транспортного засобу марки "RENAULT", модель "CAPTUR", 2013 року випуску, номер кузова - НОМЕР_2, бувшого у використанні, який імпортовано позивачем, за резервним методом, а не за ціною договору.

06.03.2019 ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду відкрито провадження в даній справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Івано-Франківська митниця Державної фіскальної служби суду направила відзив на позовну заяву мотивований тим, що для митного оформлення транспортного засобу декларантом не було подано повний перелік первинних документів, зазначених в частині другій статті 53 Митного кодексу України, підтверджуючих митну вартість транспортного засобу, подані документи містять розбіжності, тому митна декларація не могла бути оформлена за основним методом - за ціною договору (а.с.22-25).

23.04.2019 позивач подав відповідь на відзив, відповідно до якої зазначає про безпідставність аргументів відповідача, наведених у відзиві на позовну заяву (а.с.75-78).

Відповідач правом на подання заперечення щодо наведених позивачем у відповіді на відзив доводів не скористався.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з мотивів, викладених в позовній заяві та відповіді на відзив.

Представник відповідача в судовому засіданні щодо задоволення позову заперечив з мотивів, викладених у відзиві на позовну заяву. Просив в задоволенні позову відмовити.

Суд, відповідно до вимог статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази і письмові пояснення, встановив наступне.

28.11.2018 позивач придбав у нерезидента транспортний засіб марки "RENAULT", модель "CAPTUR", 2013 року випуску, номер кузова - НОМЕР_2, бувшого у використанні, вартість якого становить 5050 євро (а.с.38).

Товариством з обмеженою відповідальністю "Брокер" (декларантом/представником) на підставі митної декларації №UА206060/2018/403520 ввезено на митну територію України придбаний позивачем транспортний засіб - марки "RENAULT", модель "CAPTUR", 2013 року випуску, номер кузова - НОМЕР_2, бувшого у використанні, тип двигуна - дизельний, номер двигуна - не визначений, об'єм двигуна - 1461 см. куб., потужність двигуна - 66 КВТ, загальна кількість місць для сидіння - 5.

20.12.2018 представником позивача, митним брокером товариством з обмеженою відповідальністю "Брокер", для здійснення митного оформлення даного транспортного засобу відповідачу подано в електронній формі митну декларацію за №UА206060/2018/403520 на ввезений транспортний засіб, згідно якої заявлено його митну вартість в розмірі 5050 євро. Митну вартість транспортного засобу визначено за основним методом - за ціною договору (вартість операції). Так, в графі 42 митної декларації "ціна товару" зазначено 5050 євро, в графі 45 "коригування" вказано 159636,79 гривень, в графі 23 "курс валюти" - 31,61124500 гривень (а.с.27).

До вказаної митної декларації декларантом долучено: рахунок-фактуру (інвойс) №7 від 28.11.2018; декларацію про походження товару №9000 від 29.11.2018; акт про проведення огляду (переогляду) транспортного засобу №UA20903/2018/70566 від 07.12.2018; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 від 28.11.2013; платіжний документ, що підтверджує вартість товару №V18271 від 19.11.2018; інші некласифіковані документи: сертифікат про технічний стан транспортного засобу №18 від 13.11.2018; інші некласифіковані документи б/н від 29.11.2018; копію митної декларації країни відправлення №18FRD063 від 28.11.2018; паспортний документ фізичної особи, що дає право на перетин державного кордону України НОМЕР_3 від 12.01.2018; паспортний документ фізичної особи, що містить інформацію про місце постійного або тимчасового проживання на території України НОМЕР_4 від 15.03.2000.

Відповідач, за результатами розгляду поданої декларантом митної декларації №UА206060/2018/403520 та доданих до неї документів, відмовив у митному оформленні транспортного засобу за заявленою митною вартістю у зв'язку з тим, що митна вартість товару визначена за резервним методом (стаття 64 Митного кодексу України). Перший метод не застосований у зв'язку з ненаданням документів, що підтверджують оплату товару та надання висновку експерта, що містить невідповідність з наданим рахунком. Другий-п'ятий методи визначення митної вартості (статті 59-63 Митного кодексу України) не застосовані у зв'язку з відсутністю інформації щодо угод на ідентичні та подібні (аналогічні) товари (статті 59, 60 Митного кодексу України) та даних, на підставі яких можливе визначення митної вартості згідно четвертого і п'ятого методів (статті 62, 63 Митного кодексу України). Джерело інформації: спрацювання АСАУР 105-2, 106-2 "Митна вартість товару нижча митної вартості ідентичних товарів. Обов'язкове направлення запиту до спеціалізованого підрозділу, а також звернення до підрозділу ДФС для визначення митної вартості за VIN кодами: НОМЕР_2, валюта євро, вартість 7600. Проведено консультацію з декларантом, доведено інформацію про право декларанта вчиняти дії, передбачені пунктом 5 частини 2 статті 55 та Главою 4 Митного кодексу України.

Відмову у митному оформленні транспортного засобу відповідач оформив карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA206060/2018/01098 від 21.12.2018 (а.с.30).

У зв'язку з наведеним, відповідач здійснив коригування митної вартості транспортного засобу та виніс оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів за №UA206060/2018/000095/2 від 21.12.2018 (а.с.29), яким визначив митну вартість імпортованого автомобіля за резервним методом у розмірі 7600 євро (стаття 64 Митного кодексу України).

У графі 33 обставинами прийняття рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості зазначено, що митна вартість товару визначена за резервним методом (стаття 64 Митного кодексу України). Перший метод не застосований у зв'язку з ненаданням документів, що підтверджують оплату товару та надання висновку експерта, що містить невідповідність з наданим рахунком. Другий-п'ятий методи визначення митної вартості (статті 59-63 Митного кодексу України) не застосовані у зв'язку з відсутністю інформації щодо угод на ідентичні та подібні (аналогічні) товари (статті 59, 60 Митного кодексу України) та даних, на підставі яких можливе визначення митної вартості згідно четвертого і п'ятого методів (статті 62, 63 Митного кодексу України). Джерело інформації: спрацювання АСАУР 105-2, 106-2 "Митна вартість товару нижча митної вартості ідентичних товарів. Обов'язкове направлення запиту до спеціалізованого підрозділу, а також звернення до підрозділу ДФС для визначення митної вартості за VIN кодами: НОМЕР_2, валюта євро, вартість 7600. Проведено консультацію з декларантом, доведено інформацію про право декларанта вчиняти дії, передбачені пунктом 5 частини 2 статті 55 та Главою 4 Митного кодексу України.

Не погоджуючись із вказаними рішеннями, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Засади державної митної справи, зокрема, правовий статус органів доходів і зборів, митна територія та митний кордон України, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, митні режими та умови їх застосування, заборони та/або обмеження щодо ввезення в Україну, вивезення з України та переміщення через територію України транзитом окремих видів товарів, умови та порядок справляння митних платежів, митні пільги, визначаються Митним кодексом України та іншими законами України.

Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари (частина 1 статті 49 Митного кодексу України).

Стаття 51 Митного кодексу України визначає визначення митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України.

Митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу (частина 1 статті 51 Кодексу).

Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу (частина 2 статті 51 Кодексу).

Стаття 57 Митного кодексу України визначає методи визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту.

Визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний (частина 1 статті 57 Кодексу).

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції) (частина 2 статті 57 Кодексу).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу (частина 3 статті 57 Кодексу).

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності (частина 4 статті 57 Кодексу).

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу (частина 5 статті 57 Кодексу).

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу (частина 6 статті 57 Кодексу).

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу (частина 8 статті 57 Кодексу).

Метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів (частина 1 статті 58 Кодексу).

Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні (частина 2 статті 58 Кодексу).

Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою (частина 1 статті 52 Кодексу).

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації (частина 2 статті 52 Кодексу).

У випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (частина 1 статті 53 Кодексу).

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (частина 2 статті 53 Кодексу).

Контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості (частина 1 статті 54 Кодексу).

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу (частина 2 статті 54 Кодексу).

Орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості (частина 6 статті 54 Кодексу).

У разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично (частина 7 статті 54 Кодексу).

Рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів (частина 1 статті 55 Кодексу).

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини (частина 3 статті 53 Кодексу.

У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу (частина 3 статті 58 Кодексу).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу (частина 3 статті 57 Кодексу).

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності (частина 4 статті 57 Кодексу).

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу (частина 8 статті 57 Кодексу).

Як встановив суд, митну вартість імпортованого транспортного засобу, що вказана декларантом у митній декларації за №UА206060/2018/403520, визначено за основним методом, а до митної декларації декларантом долучено: рахунок-фактуру (інвойс) №7 від 28.11.2018; декларацію про походження товару №9000 від 29.11.2018; акт про проведення огляду (переогляду) транспортного засобу №UA20903/2018/70566 від 07.12.2018; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 від 28.11.2013; платіжний документ, що підтверджує вартість товару №V18271 від 19.11.2018; інші некласифіковані документи: сертифікат про технічний стан транспортного засобу №18 від 13.11.2018; інші некласифіковані документи б/н від 29.11.2018; копію митної декларації країни відправлення №18FRD063 від 28.11.2018; паспортний документ фізичної особи, що дає право на перетин державного кордону України НОМЕР_3 від 12.01.2018; паспортний документ фізичної особи, що містить інформацію про місце постійного або тимчасового проживання на території України НОМЕР_4 від 15.03.2000.

Щодо аргументів відповідача про те, що декларантом не було подано повного переліку первинних документів, зазначених в частині 2 статті 53 Митного кодексу України, а саме платіжного документа, що підтверджує сплачену суму за даний транспортний засіб, навіть у разі сплати готівкою, подані документи містять розбіжності, суд зазначає наступне.

Частиною 2 статті 53 Митного кодексу України визначено перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів, а частина 1 статті 53 Митного кодексу України, відповідно до якої у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення, не вимагає подання всіх документів, які вказані в переліку відповідно до частини 2 статті 53 Митного кодексу України.

Суд встановив, що долучені до даної митної декларації №UА206060/2018/403520 документи відповідають переліку документів, вказаних в частині 2 статті 53 Митного кодексу України, крім цього, долучена копія митної декларації країни відправлення є додатковим документом, який, серед встановлених частиною 3 статті 53 Митного кодексу України, надається для підтвердження відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена.

Судом встановлено, що товариство з обмеженою відповідальністю "Віраж" (Республіка Франція) 19.11.2018 було придбано на аукціоні автомобіль марки "RENAULT", модель "CAPTUR", 2013 року випуску, номер кузова - НОМЕР_2, з пробігом 188017 км, за ціною 5100 євро, а 28.11.2018 товариством з обмеженою відповідальністю "Віраж" (Республіка Франція) даний автомобіль було продано позивачу за ціною 5050 євро (а.с.38, 81, 83, 84).

Реалізація автомобіля відбулася за нерезидентом Європейського співтовариства, товариством з обмеженою відповідальністю "Віраж" (Республіка Франція), яким подано до митних органів Республіки Франція експортну декларацію, в якій також у графі 22 загальна сума фактури зазначено 5050 євро, у графі 42 зазначено фактичну вартість проданого позивачу автомобіля 5050 євро, у графі 46 зазначено статистичну вартість 5202 євро, при цьому, від задекларованої суми продавцю митними органами Європейського співтовариства відшкодовано суму податку на додану вартість (а.с.39, 82).

За таких обставин суд вважає необґрунтованими доводи відповідача по наявність розбіжностей в сумі між рахунком-фактурою і експортною декларацією.

Щодо аргументів відповідача про те, що в країні Франція встановлено з 2015 року ліміт на оплату готівкою, а саме 1000 євро і будь-які розрахунки більші за вказану суму мають проводитись через банківські установи, суд зазначає, що у відповідача була можливість перевірити (уточнити) задекларовану вартість імпортованого автомобіля, оскільки в документах купівлі-продажу містяться відомості про продавця, його адресу.

В даному випадку розрахунок через фінансову установу не здійснювався, а сплата за автомобіль здійснена готівкою, тому обґрунтованими є доводи позивача про відсутність будь яких банківських платіжних документів, що стосуються оцінюваного товару, на необхідність подання яких наполягав відповідач.

При цьому, можливе порушення законодавства Французької республіки щодо порядку розрахунків не спростовує факт оплати за поставлений автомобіль готівкою, що підтверджено змістом фактури (а.с.81) та може нести негативні наслідки для контрагентів угоди згідно процедур, встановлених на території вказаної держави.

Таким чином, відповідачем не доведено наявності розбіжностей у вказаних документах, поданих позивачем, які зазначені у частині 2 статті 53 Митного кодексу України, також не доведено ознак підробки в них або відсутності всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості даного автомобіля, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за автомобіль.

Отже, є безпідставними доводи відповідача про те, що декларантом не було подано повного переліку первинних документів, зазначених в частині 2 статті 53 Митного кодексу України, а саме платіжного документа, що підтверджує сплачену суму за даний транспортний засіб.

Наведене вище свідчить про недотримання Івано-Франківською митницею Державної фіскальної служби України вимог частини 2 статті 53 Митного кодексу України при здійсненні перевірки правильності визначення митної вартості імпортованого транспортного засобу за основним методом - ціною договору.

Згідно оскаржуваних рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови, відповідачем при визначенні митної вартості імпортованого транспортного засобу перший метод не застосований у зв'язку з ненаданням документів, що підтверджують оплату товару та надання висновку експерта, що містить невідповідність з наданим рахунком. Другий-п'ятий методи визначення митної вартості (статті 59-63 Митного кодексу України) не застосовані у зв'язку з відсутністю інформації щодо угод на ідентичні та подібні (аналогічні) товари (статті 59, 60 Митного кодексу України) та даних, на підставі яких можливе визначення митної вартості згідно четвертого і п'ятого методів (статті 62, 63 Митного кодексу України). Джерело інформації: спрацювання АСАУР 105-2, 106-2 "Митна вартість товару нижча митної вартості ідентичних товарів. Обов'язкове направлення запиту до спеціалізованого підрозділу, а також звернення до підрозділу ДФС для визначення митної вартості за VIN кодами: НОМЕР_2, валюта євро, вартість 7600.

Суд встановив, що за результатами формування модулем автоматизованої системи аналізу та управління ризиками Державної фіскальної служби України зазначено, що митна вартість товару нижча митної вартості ідентичних товарів (а.с.48, 57), попри це, згідно оскаржуваних рішень і картки другий-п'ятий методи визначення митної вартості не застосовані у зв'язку з відсутністю інформації щодо угод на ідентичні та подібні (аналогічні) товари, що суперечить вищевказаним обставинам.

Крім цього, представник відповідача не надав суду жодних доказів врахування, при прийнятті відповідачем рішення про коригування митної вартості товарів показників одометра даного автомобіля.

Спрацювання системи управління ризиками є лише рекомендацією посадовій особі органу доходів і зборів більш детально проаналізувати умови зовнішньоекономічної операції, та не може бути безумовною підставою для відмови в оформленні товару за самостійно заявленою декларантом митною вартістю товарів. Різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією особою чи іншими особами у попередніх періодах також не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками.

Такий висновок суду відповідає позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 19.02.2019 в справі №805/2713/16-а.

Суд встановив, що оскаржуване рішення про коригування заявленої митної вартості товарів не містить: обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; вичерпного переліку вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, що свідчить про невідповідність оскаржуваного рішення вимогам частини 2 статті 55 Митного кодексу України, відповідно до якої, прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, серед іншого, має містити: обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано (пункт 1); вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів (пункт 3); обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування (пункт 4).

З урахуванням наведеного, зазначені в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів підстави не застосування відповідачем другого-п'ятого методів при визначенні митної вартості імпортованого позивачем транспортного засобу не відповідають дійсності. Відповідачем також не обґрунтовано ціну, що визначена ним у розмірі 7600 євро внаслідок проведеного коригування митної вартості транспортного засобу.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачем безпідставно, в порушення статті 58 Митного кодексу України, здійснено визначення митної вартості імпортованого транспортного засобу не за ціною договору як основним методом, а із застосуванням резервного методу, який застосовано без достатніх на те підстав та з порушенням порядку черговості послідовного використання методів, визначених статтями 59-63 Митного кодексу України.

Щодо правової позиції, на яку посилається відповідач, яка висловлена у постанові Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі №816/2396/17, провадження №К/9901/61818/18 слід зазначити наступне. Вказана правова позиція не обґрунтовує заперечень відповідача проти позову та не підлягає застосуванню до правовідносин у даній справі, оскільки предметом розгляду даної справи є визнання протиправними та скасування рішення Івано-Франківської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів та картки відмови у митному оформленні (випуску) товарів. Предметом розгляду справи у касаційній інстанції було визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів, картки відмови у митному оформленні (випуску) товарів та зобов'язання митний орган прийняти висновок про повернення з бюджету суми надмірно сплаченого ввізного мита за ввіз автомобіля і подання його для виконання до органу казначейської служби.

Також слід зазначити, що у разі незгоди з рішенням чи дією митних органів щодо визначення, призначення, заявлення, з'ясування достовірності, коригування та/чи інших дій щодо митної вартості, митного контролю і митного оформлення, декларант може піддати ці дії чи рішення судовому контролю.

Вказана правова позиція висловлена у постанові Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі №826/4987/16 від 28.02.2019.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення заДФС №UA206060/2018/01098 від 21.12.2018 та рішення Івано-Франківської митниці Державної фіскальної служби України про коригування митної вартості товарів №UA206060/2018/000095/2 від 21.12.2018 протиправними, а позовні вимоги такими, що підлягають до задоволення.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, слід стягнути з Івано-Франківської митниці ДФС України за рахунок її бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_3 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1536,80 гривень.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів Івано-Франківської митниці ДФС №UA206060/2018/000095/2 від 21.12.2018.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Івано-Франківської митниці ДФС №UA206060/2018/01098 від 21.12.2018.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Івано-Франківської митниці ДФС України (код 39640261, вул. К.Данила, 20, м. Івано-Франківськ, 76010) на користь ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, АДРЕСА_1) сплачений судовий збір в розмірі 1536 (одна тисяча п'ятсот тридцять шість) грн. 80 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статтей 255, 295, 297, підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Григорук О.Б.

Рішення складене в повному обсязі 30.04.2019.