Справа № 129/1914/18
Суддя: Ватаманюк Р.В.
Дата ухвалення: 2019-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 129/1914/18

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Дєдов С.М.

Суддя-доповідач - ОСОБА_1

24 квітня 2019 року м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ватаманюка Р.В.

суддів: Мельник-Томенко Ж. М. Сторчака В. Ю. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу інспектора СРПП №2 Гайсинського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_2 на рішення Гайсинського районного суду Вінницької області від 11 лютого 2019 року (прийняте у м. Гайсин) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 (далі - позивач) до інспектора СРПП №2 Гайсинського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_2, Гайсинського відділу поліції ГУНП у Вінницькій області (далі - відповідач 1, 2) про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

В С Т А Н О В И В :

позивач 31.07.2018 звернувся із позовом до Гайсинського районного суду Вінницької області в якому, враховуючи уточнюючі позовні вимоги, просив визнати протиправною та скасувати постанову серії НК №117564 від 19.07.2018, винесену інспектором СРПП №2 Гайсинського ВП ГУНП у Вінницької області ОСОБА_2, за якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, із накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу у сумі 255 гривень та закрити справу за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Рішенням Гайсинського районного суду Вінницької області від 11.02.2019 позов задоволено повністю.

Визнано протиправною та скасовано постанову серії НК №117564 від 19.07.2018, винесену інспектором СРПП №2 Гайсинського ВП ГУНП у Вінницької області ОСОБА_2, за якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, із накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу у сумі 255 гривень за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказав, що судом першої інстанції безпідставно не враховано те, що постанову ним винесено обґрунтовано у зв'язку з вчиненням позивачем адміністративного правопорушення. Також вказав, що він не був повідомлений про розгляд справи в суді першої інстанції.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу вказавши, що адміністративного правопорушення не вчиняв, а стосовно дати постанови зазначив, що число "19" в оскаржуваній постанові є опискою, яка не впливає на обставини справи.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлені та неоспорені сторонами такі обставини.

Постановою серії НК №117564 від 14.07.2018 ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу у сумі 255 гривень.

Згідно вказаної постанови, ОСОБА_3, керуючи транспортним засобом ВАЗ 2107, номерний знак НОМЕР_1 14.07.2018 о 10:45 по вул. Шевченка в с. Гранів біля кафе "Ти і я" порушив вимоги п.1.1, п. 8.5 Правил дорожнього руху перетнувши суцільну лінію дорожньої розмітки.

Не погоджуючись із вказаною постановою позивач звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції дійшов висновку, що оскаржувана постанова була винесена працівником поліції без врахування вимог ст.ст. 33, 280 КУпАП про обовязкове зясування характеру вчиненого діяння, даних про особу правопорушника, його майнового стану, обставин, що помякшують і обтяжують відповідальність, в порушення вимог ст. 268 КУпАП без надання ОСОБА_3 можливості приймати участь у розгляді справи про адміністративне правопорушення та без заслуховування його пояснень, дослідження доказів і вирішення клопотань, що визнається та не заперечується ОСОБА_2, який подав заяву про визнання позову та не подавав відзиву на позов.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції за такими доводами.

Статтею 14 Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993 № 3353-XII вказано, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі - ПДР) зазначено, що учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Згідно п. 8.5 ПДР, дорожня розмітка поділяється на горизонтальну та вертикальну і використовується окремо або разом з дорожніми знаками, вимоги яких вона підкреслює або уточнює.

Горизонтальна дорожня розмітка встановлює певний режим і порядок руху. Наноситься на проїзній частині або по верху бордюру у вигляді ліній, стрілок, написів, символів тощо фарбою чи іншими матеріалами відповідного кольору згідно з пунктом 34.1 цих Правил (п. 8.5.1).

Вертикальна розмітка у вигляді смуг білого і чорного кольору на дорожніх спорудах та елементах обладнання доріг призначена для зорового орієнтування (п. 8.5.2).

Згідно п.8.5-1 Дорожня розмітка застосовується відповідно до цих Правил і повинна відповідати вимогам національного стандарту.

Дорожня розмітка повинна бути видимою учасникам дорожнього руху як у світлу, так і в темну пору доби на відстані, що забезпечує безпеку руху. На ділянках доріг, на яких є труднощі для видимості учасниками дорожнього руху дорожньої розмітки (сніг, бруд тощо) або дорожня розмітка не може бути відновленою, установлюються відповідні за змістом дорожні знаки.

Відповідно до розділу 34 ПДР Дорожня розмітка п. 1.1 (вузька суцільна лінія) поділяє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху на дорогах; позначає межі ділянок проїзної частини, на які в'їзд заборонено; позначає межі місць для стоянки транспортних засобів, майданчиків для паркування і край проїзної частини доріг, не віднесених за умовами руху до автомагістралей.

Частиною 1 ст. 122 КУПАП вказано, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі пятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 40 Закону України "Про національну поліцію" встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Згідно оскаржуваної постанови, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності у зв'язку з порушенням ПДР, а саме, за порушення розмітки проїзної частини дороги.

При цьому, ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду про відкриття апеляційного провадження від 17.04.2019 Гайсинський відділ поліції ГУНП у Вінницькій області зобовязано було надати відеофіксацію вчинення позивачем правопорушення вказаного у постанові серії НК № 117564 від 14.07.2018, дислокацію технічних засобів регулювання дорожнім рухом в місці вчинення правопорушення, матеріали адміністративної справи та належної якості копію постанови серії НК №117564 від 14.07.2018.

Проте, вказаної вимоги відповідач 2 не виконав, доказів які б підтверджували правомірність прийнятої постанови про адміністративне правопорушення суду не надано.

24.04.2019 відповідач 1 подав до суду заяву де вказав про технічну несправність боді камери, в наслідок чого відсутня відеофіксація правопорушення вчиненого позивачем. Також вказав, що технічні засоби регулювання дорожнім рухом в місці вчинення правопорушення знаходились на боді камері, яка пошкоджена. Матеріали адміністративної справи, а саме оригінал постанови серії НК №117564 знаходиться в Гайсинському районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області.

Статтею 77 КАС України вказано, що у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч.2).

У даному випадку для підтвердження порушення позивачем дорожньої розмітки відповідачі, відповідно до статті 251 КУпАП, мали би надати, зокрема, відеозапис події, фотокартки із зафіксованим фактом вчинення адміністративного правопорушення тощо.

Проте, згідно з матеріалами справи, будь-яких доказів, що свідчили б про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 122 КУпАП, крім оскаржуваної постанови, відповідачами не надано.

Разом з тим, Верховний Суд у постанові від 26.04.2018 у справі №338/1/17 вказав, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксоване у встановленому законом порядку.

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність належних доказів, які б підтверджували вчинення позивачем адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Стосовно твердження апелянта про те, що постанову серії НК № 117564 від 19.07.2018 він не виносив та 19.07.2018 не здійснював виконання своїх посадових обовязків на території Гранівської сілької ради та про те, що такої постанови взагалі не існує слід вказати таке.

Датування судом першої інстанції оскаржуваної постанови 19.07.2018 суд вважає опискою, оскільки у другому примірнику постанови, який міститься в матеріалах справи, дату постанови та інші відомості вказано нерозбірливо.

При цьому, ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду про відкриття апеляційного провадження від 17.04.2019 Гайсинський відділ поліції ГУНП у Вінницькій області зобовязано було надати, зокрема належної якості копію постанови серії НК №117564 від 14.07.2018.

Вказана вимога відповідачем не виконана.

Водночас, прийняття оскаржуваної постанови відповідачем 1 в апеляційній скарзі визнається, проте, зазначено, що вона приймалась 14.07.2018.

Відтак, апеляційний суд вважає, що зазначена в рішенні суду першої інстанції дата постанови серії НК №117564 19.07.2018 є опискою, яка може бути виправлена судом який її допустив, при цьому, така описка не є підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Твердження скаржника стосовно того, що інспектор СРПП №2 Гайсинського ВП ГУНП у Вінницької області ОСОБА_2 не повідомлявся судом першої інстанції про розгляд справи спростовується матеріалами справи, а саме рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 23, 40), телефонограмою (а.с. 36) та заявою відповідача 1 про визнання позовних вимог (а. с. 44).

Отже, враховуючи, що доводи апеляційної скарги відповідача 1 не ґрунтуються на вимогах законодавства та не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу інспектора СРПП №2 Гайсинського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Гайсинського районного суду Вінницької області від 11 лютого 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту підписання і не може бути оскаржена відповідно до частини 3 статті 272 КАС України.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_4 ОСОБА_5