Справа № 640/6439/19
Суддя: Бояринцева М.А.
Дата ухвалення: 2019-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

26 квітня 2019 року м. Київ № 640/6439/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Бояринцевої М.А., розглянувши заяву про забезпечення позову у справі

за позовом ОСОБА_1

до Уповноваженого Верховної ради України з прав людини

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Вища кваліфікаційна комісія суддів України,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: ОСОБА_2

про визнання протиправними дій та скасування наказу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про визнання протиправними дії Уповноваженого Верховної ради України з прав людини щодо прийняття наказу від 4 квітня 2019 року "Про призначення члена Вищої кваліфікаційної комісії суддів України" № 191/к та про визнання протиправним та скасування наказу Уповноваженого Верховної ради України з прав людини від 4 квітня 2019 року "Про призначення члена Вищої кваліфікаційної комісії суддів України" № 191/к.

Ухвалою суду від 22.04.2019 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

24.04.2019 від позивача надійшла заява про забезпечення позову шляхом зупинення дії наказу Уповноваженого Верховної Ради з прав людини від 4 квітня 2019 року № 191/к.

В обгрунтування поданої заяви позивач зазначає, що у разі призначення ОСОБА_2 на посаду члена Комісії та зарахування його до штату Комісії, їй буде надзвичайно складно реалізувати рішення суду про задоволення позовних вимог та відновити порушені права. При цьому, позивач зазначає про очевидність протиправності оскаржуваного рішення.

Частинами першою, третьою статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Відповідно до частини першої статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути забезпечено: зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; забороною відповідачу вчиняти певні дії; встановленням обов'язку відповідача вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

При цьому, з аналізу наведених норм права суд зазначає, що забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача, що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення.

Обов'язковою умовою застосування заходів забезпечення позову є достатнє обґрунтування того, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

При цьому, заявник повинен обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову, у зв'язку із чим, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Відповідно до статті 94 Закону України від 02.06.2016 № 1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" до складу Вищої кваліфікаційної комісії суддів України обираються (призначаються) шістнадцять членів, які є громадянами України, мають повну вищу юридичну освіту і стаж професійної діяльності у сфері права не менше п'ятнадцяти років. Зокрема Уповноваженим Верховної Ради України з прав людини призначаються два члени Комісії з числа осіб, які не є суддями.

Вища кваліфікаційна комісія суддів України є державним органом суддівського врядування, який на постійній основі діє у системі правосуддя України (стаття 92 наведеного Закону).

З наведеного вбачається, що особливістю проходження державної служби у Вищій кваліфікаційній комісії суддів України є її поділ на конкурсну (вибори) та розпорядчу (призначення).

Позивач належить до членів Комісії, які обіймають посаду згідно призначення, а тому зупинення дії акту призначення наступного члена Комісії за квотою одного й того ж суб"єкта владних повноважень мають ознаки вирішення спору по суті, що позбавляє суд права застосувати заходи забезпечення позову шляхом зупинення дії наказу Уповноваженого Верховної ради України з прав людини від 04.04.2019 № 191/к.

Суд звертає увагу позивача, що позивач наділений правом оскаржити до суду подальші дії суб"єкта владних повноважень.

Разом з тим, суд не приймає до уваги посилання позивача на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.03.2019 № 640/2620/19, як доказ протиправності оскаржуваного наказу Уповноваженого Верховної ради України з прав людини, оскільки рішення суду не набрало законної сили.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для вжиття заходів забезпечення позову.

Керуючись статтями 150, 154, 241, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Згідно з частиною восьмою статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Відповідно до статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Строк на апеляційне оскарження може бути поновлений в разі його пропуску.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (стаття 297 Кодексу адміністративного судочинства України).

Суддя М.А. Бояринцева