Справа № 340/800/19
Суддя: О.С. Петренко
Дата ухвалення: 2019-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2019 року справа № 340/800/19

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Петренко О.С.

за участю секретаря судового засідання Толстової О.І.,

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

відповідача - не з'явився,

представника третьої особи - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1, пров. Салтикова Щедріна,34,м. Кропивницький,25000

до відповідача: Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва ОСОБА_4, вул. Ю. Поправки, 6, офіс19, м. Київ,02094

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Женева", вул. Верхній Вал, 28/12, м. Київ,04071

про визнання протиправними та скасування постанов,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить:

1) визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу м. Київ ОСОБА_4 про відкриття виконавчого провадження №58426104 від 20.02.2019 року;

2) визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу м. Київ ОСОБА_4 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 05.03.2019 року.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що оскаржувані постанови є протиправними оскільки позивач зареєстрована та фактично проживає в м. Кропивницький, тому у приватного виконавця виконавчого округу м. Київ були відсутні правові підстави для прийняття оскаржуваних постанов.

Ухвалою суду від 09 квітня 2019 року справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Відповідачем до суду подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого зазначив, що стягувачем було надано заяву про примусове виконання рішення із зазначенням місця знаходження майна боржника (грошових коштів) карткового рахунку №3, відкритого в ТОВ "Фінансова компанія "Женева", що розташоване за адресою: м. Київ, вул. Верхній Вал,28/12. Тобто, як стверджує відповідач, ОСОБА_1 є власником карткового рахунку та наявних на ньому грошових коштів. Відповідно в даному випадку порушення Закону України "Про виконавче провадження" відсутнє, оскільки майно боржника (грошові кошти) перебуває у м. Києві, а відповідно до статті 24 Закону України "Про виконавче провадження" - приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника фізичної особи, за місцезнаходженням боржника юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. З наведених підстав просить відмовити у задоволенні позову. (а.с.89-91).

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, надавши обґрунтування відповідно викладеного у позові.

Представник третьої особи у суді просив у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. При цьому зазначивши, що, відповідно до положення про облікову політику ТОВ "ФК "Женева", затвердженою рішенням Загальних зборів учасників ТОВ "ФК "Женева" - у позивача для обліку поточної заборгованості відкрито рахунок №3 від 22.03.2018 року в валюті гривня в ТОВ "ФК "Женева", що підтверджується довідкою від 11.02.2019 року.

Заслухавши пояснення представників позивача та третьої особи, дослідивши у судовому засіданні надані сторонами докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності на підставі наданих доказів, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, зареєстрована за адресою пров. Салтикова Щедріна,34, м. Кіровоград, що підтверджується копією паспорта серія ЕВ 323216 (а.с.14-16).

ТОВ "Фінансова компанія "Женева" звернулося із заявою вих. №13472593 до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва ОСОБА_4 про примусове виконання рішення із зазначенням місця знаходження майна боржника (грошових коштів) - карткового рахунку №3 в валюті гривня, відкритого в ТОВ "Фінансова компанія "Женева" (а.с.94-95).

Відповідно до змісту вказаної заяви, у відповідності до вимог ст.ст.3,4,5,19,24,28, п.1 ч.1 ст.26, та ч.2 ст.68 Закону України "Про виконавче провадження", третя особа просила відкрити за місцезнаходженням майна (грошових коштів) боржника ОСОБА_1 виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Ірпінського міського нотаріального округу ОСОБА_5 за №21 від 11.01.2019 року про стягнення з боржника ОСОБА_1 коштів у розмірі 45 444,48 грн.

У випадку встановлення доходу боржника - ОСОБА_1, третя особа просила звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового стягнення щодо його майна та без перевірки його майнового стану за місцем проживання (перебування) боржника.

Приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва ОСОБА_4, постановою від 20.02.2019 року відкрито виконавче провадження ВП №58426104 про примусове виконання виконавчого напису №21 від 11.01.2019 року приватного нотаріуса Ірпінського міського нотаріального округу ОСОБА_5 про стягнення з боржника на користь ТОВ "Фінансова компанія "Женева" заборгованість у розмірі 45444,48 грн. (а.с.125-126).

Крім того, приватним виконавцем 20.02.2019 року в межах здійснення примусового виконання виконавчого напису №21 від 11.01.2019 винесено постанову про стягнення з боржника основної винагороди (а.с.71-72) .

Також, приватним виконавцем при примусовому виконані виконавчого напису №21 від 11.01.2019 року винесено постанову від 05.03.2019 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Вказаною постановою на доходи боржника ОСОБА_1, які вона отримує від Управління охорони здоровя міської ради м. Кропивницького звернуто стягнення. Відрахування здійснюються із доходів боржника у розмірі 20 відсотків, відрахування із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника, вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування відповідно до ст. ст.68, 70 Закону України "Про виконавче провадження" на користь стягувача (а.с.80-81).

Вважаючи вказані постанови протиправними, позивач звернулась до суду із вказаним позовом.

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 року №1404-VIII передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (далі - рішення) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

У відповідності до частин 1, 3 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до статті 5 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно частини першої статті 27 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" фізичні або юридичні особи мають право вільного вибору приватного виконавця з числа тих, відомості про яких внесено до Єдиного реєстру приватних виконавців України, з урахуванням суми стягнення та місця виконання рішення, визначеного Законом України "Про виконавче провадження".

За правилами частин першої та другої статті 24 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу. Приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника-фізичної особи, за місцезнаходженням боржника-юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятись ним на всій території України.

Частиною першою статті 19 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, серед іншого, право вибору пред'явлення виконавчого документа для примусового виконання до органу державної виконавчої служби або до приватного виконавця, якщо виконання рішення відповідно до статті 5 цього Закону віднесено до компетенції і органів державної виконавчої служби, і приватних виконавців, належить стягувачу.

Приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника (ч. 2 ст. 24 Закону).

Матеріалами справи підтверджено, що позивач ОСОБА_1 зареєстрована за адресою провулок Салтикова Щедріна,34, м. Кіровоград, що підтверджується копією паспорта серія ЕВ 323216 (а.с.15-16).

З матеріалів виконавчого провадження судом встановлено, що місце проживання боржника ОСОБА_1: АДРЕСА_1, тобто вказана інформація про місце проживання була відома відповідачу.

Отже, відповідачем не додержано вимоги статті 24 Закону України "Про виконавче провадження" та без достатніх на те правових підстав відкрито виконавче провадження не за місцем проживання, перебування боржника-фізичної особи або знаходження її майна, а в іншому виконавчому окрузі.

Суд доходить висновку, що відповідач протиправно всупереч чинного законодавства прийняв до виконання виконавчий документ з порушенням правил територіальної діяльності приватних виконавців за наявності в нього достовірної інформації про місце проживання та перебування боржника (позивача) в іншому виконавчому окрузі.

Приймаючи рішення про відкриття виконавчого провадження, відповідач керувався тим, що кошти позивача, які знаходяться на картковому рахунку, відкритому в ТОВ "Фінансова компанія "Женева" , є майном, фактичним місцезнаходженням якого є адреса фінансової установи (м. Київ, вул. Верхній Вал,28/12.), а тому відповідач вважає, що під час прийняття виконавчого документа до виконання про стягнення з ОСОБА_1 коштів, ним не було порушено вимог статті 24 Закону України "Про виконавче провадження".

Слід зазначити, що за вищевказаною адресою знаходиться і стягувач у виконавчому провадженні ВП 58426104.

Відповідно до пункту 1.27 статті 1 закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" платіжна картка - електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду картки, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором.

Згідно статті 3 наведеного Закону кошти існують у готівковій формі (формі грошових знаків) або у безготівковій формі (формі записів на рахунках у банках).

Статтею 7 вказаного Закону передбачено, що банки мають право відкривати своїм клієнтам вкладні (депозитні), поточні рахунки, рахунки умовного зберігання та кореспондентські рахунки.

Картковий рахунок - це банківський поточний картковий рахунок клієнта, який відкривається на договірній основі для обліку грошових коштів клієнта та здійснення розрахунково-касових операцій відповідно до умов договору та вимог законодавства України. По картковому рахунку проводиться облік операцій за платіжними картками клієнта.

Суд вважає, що у даному випадку місцезнаходженням майна є не місце розташування самого банку, де відкритий рахунок, а самі банківські рахунки чи електронні гаманці, на яких обліковуються кошти та які дають можливість здійснювати переказ коштів за допомогою відповідних платіжних інструментів, однак такі рахунки або електронні гаманці не є майном у розумінні положень ст. 190 ЦК України, оскільки вони не є окремими речами чи їх сукупністю, а фактично вони є засобом обліку руху грошових коштів та призначені для виконання клієнтами платіжних систем певних операцій.

Статтею 190 Цивільного кодексу України передбачено, що майном як особливим об'єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки. Річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов'язки (ст.179 цього ж Кодексу).

Пунктами 3.1, 3.2 ст.3 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" від 05.04.2001 року № 2346-ІІІ (зі змінами) встановлено, що кошти існують у готівковій формі (формі грошових знаків) або у безготівковій формі (формі записів на рахунках у банках). Грошові знаки випускаються у формі банкнот і монет, що мають зазначену на них номінальну вартість.

Поняття «картковий рахунок» було передбачено Постановою НБУ від 19.10.2005 р. "Про затвердження Положення про порядок емісії платіжних карток і здійснення операцій з їх застосуванням" №137, яке втратило чинність на підставі Постанови НБУ №223 від 30.04.2010 р.

При цьому жодним нормативно-правовим актом не передбачено, що «картковий рахунок» є майном в розумінні ст.190 ЦК України. Так само, не передбачено й визначення місцезнаходження «карткового рахунку» за місцем знаходження будь-якого банку.

При цьому, матеріали справи не містять жодних доказів, що на картковому рахунку №3 відкритому в ТОВ "Фінансова компанія "Женева" знаходилися, на момент ухвалення оскаржуваних рішень відповідачем, грошові кошти, що давало би підстави вважати їх майном боржника, відповідно, місцезнаходженням майна боржника.

Таким чином, суд зазначає, що відповідач не довів, що позивач мав будь-які договірні правовідносини з ТОВ "Фінансова компанія "Женева", та має власні кошти на картковому рахунку.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва ОСОБА_4 про відкриття виконавчого провадження №58426104 від 20 лютого 2019 року.

Щодо постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 05.03.2019 р. по ВП № 58426104.

Відповідно до статті 4 КАС України, похідна позовна вимога - вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Підставою для винесення постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, за законом, повинна бути постанова про відкриття виконавчого провадження.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про протиправність постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 05.03.2019 р. по ВП № 58426104 та її скасування.

Згідно вимог статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Під час розгляду справи відповідач доводи позивача не спростував.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги є доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст.132, 139, 143, 242-246, 255, 271, 287, 295-297 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу м. Київ ОСОБА_4 про відкриття виконавчого провадження №58426104 від 20.02.2019 року;

Визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу м. Київ ОСОБА_4 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника №58426104 від 05.03.2019 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (код- НОМЕР_1) понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 1536,80 грн. за рахунок приватного виконавця виконавчого округу м. Київ ОСОБА_4.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, передбачені ст. 255КАС України.

Рішення суду може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду, шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня складення повного тексту.

Повний текст рішення складено та підписано 25.04.2019 року.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду ОСОБА_6