Справа № 480/1036/19
Суддя: В.М. Соколов
Дата ухвалення: 2019-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 квітня 2019 р. Справа № 480/1036/19
Сумський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Соколова В.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Буринського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Буринського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області (далі по тексту - відповідач, Буринське ОУПФУ), в якій просить:
1. Визнати протиправними дії Буринського ОУПФУ щодо призначення, нарахування та виплаті ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі меншому ніж 88 відсотків суддівської винагороди (грошового утримання) судді, який працює на відповідній посаді.
2. Зобов`язати Буринське ОУПФУ зарахувати до загального стажу роботи для призначення щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посаді судді (14 років), також :
- період проходження строкової військової служби у календарному обчисленні з 30.05.1992 по 17.04.1994 та з 03.11.1994 по 01.12.1994 (1 рік 11 міс. 18 днів);
- період проходження строкової військової служби з 18.04.1994 по 02.11.1994 у пільговому обчисленні один місяць служби за три місяці (1 рік 7 міс. 18 днів);
- половину строку навчання за денною формою навчання за спеціальністю «правознавство» в Харківському університеті внутрішніх справ з 14.08.1995 по 27.07.1999 (1 рік 11 місяців 22 дні);
- роботу за спеціальністю після здобуття вищої юридичної освіти (професійну діяльність) на посаді оперуповноваженого ВДСБЕЗ Путивльського РВ УМВС України в Сумській області з 28.07.1999 по 27.07.2002 (3 роки);
- роботу на посаді слідчого Путивльського РВ УМВС України в Сумській області з 28.03.2003 по 15.11.2004 (1 рік 7 місяців 19 днів),
а разом - 24 роки 2 місяці та 17 днів.
3. Зобов`язати Буринське ОУПФУ здійснити ОСОБА_1 призначення (перерахунок) щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, починаючи з 16 листопада 2018 року, виходячи із розміру 88 % суддівської винагороди (грошового утримання) судді, який працює на відповідній посаді, та провести відповідні виплати з урахуванням раніше виплачених сум.
Свої вимоги позивач мотивує тим, що відповідачем необгрунтовано, без врахування наявного стажу роботи та положень нормативно-правових актів і дією їх у часі, призначено, нараховується та виплачується позивачу щомісячне довічне грошове утримання у меншому розмірі, ніж передбачено законодавством.
Відповідач у відзиві заперечував проти задоволення позову з підстав, викладених у відзиві (а.с.24-26) та зазначив, що робота позивача складає меньше 14 років 11 місяців 29 днів, що дає право на застосування 80 відсотків суддівської винагороди під час розрахунку щомісячного довічного утримання судді у відставці. Інші періоди роботи та строкова військова служба в пільговому обчисленні враховані Путивльським районним судом до стажу судді, який дає право на відставку та не є визначальним для розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.
Ухвалою суду від 22.03.2019 відкрито провадження у справі, розгляд проводиться за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Суд, перевіривши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з огляду на наступне.
Судом встановлено, що указом Президента України від 04.11.2004 № 367/2004 ОСОБА_1 призначено на посаду судді Путивльського районного суду Сумської області. Верховною Радою України 13.05.2010 позивач обраний суддею безстроково.
Рішенням від 15.11.2018 №3496/0/15-18 Вищою радою правосуддя ОСОБА_1 звільнено з посади судді Путивльського районного суду Сумської області у відставку (а.с.9).

11.12.2018 ОСОБА_1 звернувся до Буринського ОУПФУ із заявою про призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (а.с.30-71), до якої серед інших необхідних документів надано документи, а саме:

- Рішення Вищої ради правосуддя від 15.11.2018 № 3496/0/15-18 «Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Путивльського районного суду Сумської області у відставку»;

- Розрахунок стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 23.11.2018 № 01-18/70/2018;

- наказ Путивльського районного суду від 21.11.2018 № 10-ос «Про звільнення з посади судді та відрахування зі штату суду ОСОБА_1 »;

- довідку про проходження служби в органах внутрішніх справ ОСОБА_1 видану УМВС України в Сумській області 20.05.2009 № 2/5-516;

- військовий квиток № НОМЕР_1 ;

- документи про навчання: копію диплома;

- довідку військової частини НОМЕР_2 від 02.11.1994 № 245;

- довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 03.12.2018 № 04-1649/18.

Дослідивши подані позивачем документи, відповідачем Протоколом 81 від 18.12.2018 призначено ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці з 16.11.2018 у розмірі 80% суддівської винагороди, зазначеної у Довідці про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виданої Територіальним управлінням Державної судової адміністрації в Сумській області 03.12.2018 № 04-1649/18 (а.с.71).

Надаючи правову оцінку матеріалам справи, суд виходить з наступного.

Частиною 1 статті 58 Конституції України передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Тлумачення цієї норми надав Конституційний Суд України у Рішенні від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99 та визначив, зокрема, що дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

На час виходу у відставку позивача був чинним Закон України "Про судоустрій і статус суддів" від 2 червня 2016 року № 1402-VIII (в редакції від 5 серпня 2018 року), тобто зі змінами внесеними Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" у зв`язку з прийняттям Закону України "Про Вищий антикорупційний суд" від 12 липня 2018 року № 2509-VІІІ (далі по тексту - Закон № 1402-VІІІ в редакції від 5 серпня 2018 року).

За правилами частини 1 статті 116 Закону № 1402-VІІІ в редакції від 5 серпня 2018 року, суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається відповідно до статті 137 цього Закону, має право подати у відставку.

Статтею 137 визначено, що до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; 2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу. До стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Відповідно до пункту 2 частини 6 статті 69 Закону № 1402-VІІІ в редакції від 5 серпня 2018 року, для цілей цього Закону стажем професійної діяльності у сфері права вважається стаж професійної діяльності особи за спеціальністю після здобуття нею вищої юридичної освіти.

Водночас, за змістом абзацу 4 пункту 34 Розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 1402-VIII в редакції від 5 серпня 2018 року судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Зазначена норма будь-яких обмежень щодо дії у часі не містить і пов`язує визначення законодавства, яке регулює питання обчислення стажу роботи на посаді судді, із часом призначення чи обрання суддею.

Частиною 1 статтею 7 Закону України "Про статус суддів" від 15.12.1992 №2862-ХІІ (у редакції, чинній на час призначення позивача на посаду судді) було передбачено, що на посаду судді може бути рекомендований кваліфікаційною комісією суддів громадянин України, не молодший двадцяти п`яти років, який має вищу юридичну освіту і стаж роботи в галузі права не менш як три роки, проживає в Україні не менш як десять років та володіє державною мовою.

Згідно з абзацом 2 частини 4 статті 43 вказаного Закону до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Відповідно до статті 1 Указу Президента України від 10 липня 1995 року № 584/95 "Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів", (чинного на момент призначення позивача на посаду судді) до стажу роботи, що давав судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховувались крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.

Системний аналіз статті 137 Закону № 1402-VІІІ в редакції від 5 серпня 2018 року у її взаємозв`язку з абзацом 4 п. 34 Розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» цього ж Закону дає підстави для висновку, що у зв`язку з набранням чинності Законом № 2447-VІІІ, яким внесено зміни до статті 137, суддям додатково до раніше набутого стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку, підлягає зарахуванню стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Право на зарахування стажу роботи в галузі права три роки мають судді, яких було призначено на посаду судді вперше згідно з вимогами, встановленими Законом № 2862-ХІІ на день їх обрання.

Наведене відповідає правовому висновку, висловленому Верховним Судом у рішенні від 20 грудня 2018 року у справі №9901/812/18 (http://reyestr.court.gov.ua/Review/78808139) та роз`ясненням, які містяться в пункті 3 спільного листа Вищої ради правосуддя, Верховного Суду, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Ради суддів України, Державної судової адміністрації України від 05 листопада 2018 року "Про зарахування (перерахунок стажу роботи на посаді судді)".

Також слід вказати, що особливостями обрахування стажу судді є те, що стаж роботи на посаді судді, який дає право на відставку та призначення щомісячного довічного грошового утримання, є єдиним і застосовується, як для прийняття рішення про відставку, так і для встановлення щомісячного довічного грошового утримання та визначення його розміру, що підтверджено правовим висновком Верховного Суду, висловленим у постанові від 9 листопада 2018 року у справі № 559/443/17(http://reyestr.court.gov.ua/Review/77798692) та від 9 листопада 2018 року у справі № 537/218/17(http://reyestr.court.gov.ua/Review/77804809).

У частині 1 статті 2 Закону України від 25 березня 1992 року № 2232-ХІІ "Про військовий обов`язок і військову службу" (у редакції чинній на момент проходження мною військової служби) зазначено, що час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

При цьому, початком перебування на військовій службі вважається день прибуття до військового комісаріату для відправлення у військову частину - для призовників, а закінченням перебування на військовій службі вважається день, з якого військовослужбовця взято на військовий облік у військовому комісаріаті у зв`язку із звільненням з військової служби (стаття 24 цього Закону).

Крім того, статтею 57 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-ХІІ передбачено, що військова служба у складі діючої армії у період бойових дій, у тому числі при виконанні інтернаціонального обов`язку, а також перебування в партизанських загонах і з`єднаннях зараховується до стажу роботи на пільгових умовах у порядку, встановленому для обчислення строків цієї служби при призначенні пенсій за вислугу років військовослужбовцям.

Згідно зі статтею 171 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 №2262-ХІІ порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

На підставі постанови Кабінету Міністрів України від 21 січня 1993 року №30 «Про пільги щодо обчислення вислуги років військовослужбовцям Збройних Сил України, які брали участь в операціях Миротворчих Сил ООН» військовослужбовцям зараховується з 15 липня 1992 року на пільгових умовах до вислуги років для призначення пенсій один місяць служби за три місяці - час служби на території колишньої Республіки Югославії у складі Миротворчих Сил ООН, а особам із числа зазначених військовослужбовців, які отримали поранення, контузію, каліцтво або захворювання, - також і час безперервного перебування у зв`язку з цим у лікувальних закладах.

Той факт, що ОСОБА_1 проходив строкову військову службу на території колишньої Республіки Югославії у складі миротворчих Сил ООН і у період з 18.04.1994 по 02.11.1994 брав участь у бойових діях, що підлягає пільговому зарахуванню до загального стажу судді, який дає право на відставку та призначення щомісячного довічного грошового утримання, встановлено рішенням Верховного Суду від 22 лютого 2018 року і постановою Великої Палати Верховного Суду від 07.06.2018 у справі № 800/517/17 за позовом ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя про визнання протиправними дій, визнання незаконним і скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, отже не підлягає доказуванню в силу частини 4 статті 78 КАС України.

Цими судовими рішеннями та іншими наданими відповідачу документами для призначення щомісячного грошового утримання, а саме: трудовою книжкою, дипломом, військовим квитком, довідкою військової частини НОМЕР_2 від 2 листопада 1994 року № 245 про кратне зарахування періоду військової служби, довідкою УМВС України в Сумській області від 20 травня 2009 року №2/5-516 про проходження служби в органах внутрішніх справ, розрахунком Путивльського районного суду Сумської області від 23 листопада 2018 №01-18/70/2018 стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, підтверджено дані про стаж ОСОБА_1 :

- строкова військова служба з 30.05.1992 по 01.12.1994, у тому числі в період бойових дій на території колишньої Югославії з 18.04.1994 по 02.11.1994;

- з 14.08.1995 по 27.07.1999 навчання за денною формою навчання за спеціальністю «правознавство» в Харківському університеті внутрішніх справ;

- з 28.07.1999 по 27.03.2003 робота на посаді оперуповноваженого ВДСБЕЗ Путивльського РВ УМВС України в Сумській області;

- 28.03.2003 по 15.11.2004 робота на посаді слідчого СВ Путивльського РВ УМВС України в Сумській області;

- з 16.11.2004 по 15.11.2018 робота на посаді судді Путивльського районного суду Сумської області.

Таким чином, виходячи з положень наведених вище нормативно-правових актів і дією їх у часі, до загального стажу роботи для призначення щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 , крім роботи на посаді судді (14 років), підлягає включенню :

- період проходження строкової військової служби у календарному обчисленні з 30.05.1992 по 17.04.1994 та з 03.11.1994 по 01.12.1994 (1 рік 11 міс. 18 днів);

- період проходження строкової військової служби з 18.04.1994 по 02.11.1994 у пільговому обчисленні один місяць служби затри місяці (1 рік 7 міс. 18 днів);

- половина строку навчання за денною формою навчання за спеціальністю «правознавство» в Харківському університеті внутрішніх справ із 14.08.1995 по 27.07.1999 (1 рік 11 місяців 22 дні);

- стаж роботи за спеціальністю після здобуття вищої юридичної освіти (професійної діяльності) на посаді оперуповноваженого з 28.07.1999 по 27.07.2002 (3 роки);

- страж роботи на посаді слідчого з 28.03.2003 по 15.11.2004 (1 рік 7 місяців 19 днів).

Отже, загальний стаж роботи, який дає право ОСОБА_1 на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, становить 24 роки 2 місяці та 17 днів.

Пунктом 25 Розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 1402-VIII в редакції від 5 серпня 2018 року визначено, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., №№ 41-45, ст. 529; 2015 р., №№ 18-20, ст. 132 із наступними змінами). За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 був звільнений у відставку до проходження кваліфікаційного оцінювання.

Таким чином, з огляду на положення абзацу 2 пункту 25 Розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 1402-VІІІ в редакції від 5 серпня 2018 року та наявний у позивача загальний стаж роботи, який становить повних 24 роки, ОСОБА_1 має право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 88 відсотків суддівської винагороди (грошового утримання) судді, який працює на відповідній посаді.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005 право судді, який перебуває у відставці, на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів. Щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню їх належного матеріального утримання, в тому числі після звільнення від виконання обов`язків судді. Надання судді матеріального захисту є гарантією забезпечення його незалежності. Разом з тим, будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя.

Крім того, Конституційний Суд України у мотивувальній частині Рішення від 14 грудня 2011 року №18-рп/2011 вказав на неможливість звуження змісту та об`єму гарантій незалежності суддів, а відповідно, матеріального та соціального забезпечення.

Згідно з імперативними вимогами ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування. їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на викладені вище обставини, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про зарахування до загального стажу роботи для призначення щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посаді судді (14 років), також: періоду проходження строкової військової служби у календарному обчисленні з 30.05.1992 по 17.04.1994 та з 03.11.1994 по 01.12.1994 (1 рік 11 міс. 18 днів); періоду проходження строкової військової служби з 18.04.1994 по 02.11.1994 у пільговому обчисленні один місяць служби за три місяці (1 рік 7 міс. 18 днів); половину строку навчання за денною формою навчання за спеціальністю «правознавство» в Харківському університеті внутрішніх справ з 14.08.1995 по 27.07.1999 (1 рік 11 місяців 22 дні); роботу за спеціальністю після здобуття вищої юридичної освіти (професійну діяльність) на посаді оперуповноваженого ВДСБЕЗ Путивльського РВ УМВС України в Сумській області з 28.07.1999 по 27.07.2002 (3 роки); роботу на посаді слідчого Путивльського РВ УМВС України в Сумській області з 28.03.2003 по 15.11.2004 (1 рік 7 місяців 19 днів), а разом - 24 роки 2 місяці та 17 днів - є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 262-263, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Буринського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії задовольнити.

Визнати протиправними дії Буринського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області (вул. Пилипа Орлика, 6, м. Буринь, Сумська область, 42700, ) щодо призначення, нарахування та виплаті ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі меншому ніж 88 відсотків суддівської винагороди (грошового утримання) судді, який працює на відповідній посаді.

Зобов`язати Буринське об`єднане управління Пенсійного фонду України Сумської області (вул. Пилипа Орлика, 6, м. Буринь, Сумська область, 42700, ) зарахувати до загального стажу роботи для призначення щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ), крім роботи на посаді судді (14 років), також:

- період проходження строкової військової служби у календарному обчисленні з 30.05.1992 по 17.04.1994 та з 03.11.1994 по 01.12.1994 (1 рік 11 міс. 18 днів);

- період проходження строкової військової служби з 18.04.1994 по 02.11.1994 у пільговому обчисленні один місяць служби за три місяці (1 рік 7 міс. 18 днів);

- половину строку навчання за денною формою навчання за спеціальністю «правознавство» в Харківському університеті внутрішніх справ з 14.08.1995 по 27.07.1999 (1 рік 11 місяців 22 дні);

- роботу за спеціальністю після здобуття вищої юридичної освіти (професійну діяльність) на посаді оперуповноваженого ВДСБЕЗ Путивльського РВ УМВС України в Сумській області з 28.07.1999 по 27.07.2002 (3 роки);

- роботу на посаді слідчого Путивльського РВ УМВС України в Сумській області з 28.03.2003 по 15.11.2004 (1 рік 7 місяців 19 днів),

а разом - 24 роки 2 місяці та 17 днів.

Зобов`язати Буринське об`єднане управління Пенсійного фонду України Сумської області (вул. Пилипа Орлика, 6, м. Буринь, Сумська область, 42700, ) призначити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) з 16 листопада 2018 року щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, виходячи із розміру 88 % суддівської винагороди (грошового утримання) судді, який працює на відповідній посаді, та провести відповідні виплати з урахуванням раніше виплачених сум.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.М. Соколов