Справа № 813/1649/18
Суддя: Обрізко Ігор Михайлович
Дата ухвалення: 2019-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2019 рокуЛьвів№ 857/1636/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Обрізко І.М.,

суддів Іщук Л.П., Кухтея Р.В.

за участю секретаря судового засідання Лутчин А.М.,

за участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2018 року, прийняте суддею Гулкевич І.З. о 16 годині 22 хвилині у місті Львові, повний текст складений 16.10.2018 року у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправним і скасування розрахунку плати за проїзд, -

встановив:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі ФОП ОСОБА_1, позивач) звернувся з адміністративним позовом до суду з позовом, в якому просить визнати протиправним та скасувати розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування Державної служби України з безпеки (далі відповідач) № 1 від 22.03.2018 року.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2018 року позов задовольнено.

Визнано протиправним та скасовано розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування № 1 від 22.03.2018 року в частині нарахування плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування в розмірі 921,78 Євро.

Задовольняючи позов, суд виходив з того, що під час рейдової перевірки складено акт від 22.03.2018 року, з якого вбачається, що позивач надавав послуги з перевезення вантажів без документів (дозвіл на рух автодорогами), а також навантаження на задню одиночну вісь тягача становило 12.35т при нормативно допустимій 11т.

Разом з тим, всупереч вимогам Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №879 від 27.06.2007 (далі - Порядок №879), відповідачем не доведено, що 22.03.2018 обладнання, яким здійснювалось зважування транспортного засобу позивача, було справним.

Уповноважені особи відповідача встановивши, що у програмі обладнання, яке здійснювало габаритно-ваговий контроль виник збій, повинні були усунувши технічні перебої в роботі вимірювального і зважувального обладнання, запропонувати позивачу ще раз пройти зважування.

Отже, використовувати дані з чеку №11119 є протиправним.

Також, слід зауважити, що в оспореному розрахунку зазначена пройдена відстань 569 км, проте фактично з перевищенням нормативних параметрів, вказаний автомобіль пройшов шлях 158 км (від села Жидичині до Львова)

Суд вийшов за межі позову та скасував розрахунок в цілому, а не в сумі 793,8 євро, як просив позивач (921,78 євро).

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, Державна служба України з безпеки на транспорті подала апеляційну скаргу. Вважає, що судом першої інстанції ухвалено рішення із невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи та із неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що суд прийшов до помилкового висновку, що зважування транспортного засобу відбулось на автоматичному зважувальному пункті та безпідставно розцінив як технічний збій та несправність зважувального обладнання з приводу помилки в квитанції (№11119).

Разом з тим, зважування відбулось на пересувному пункті габаритно-вагового контролю ДП «Волинський облавтодор», а правильний номерний знак, окрім проблемної квитанції, мався в акті проведення перевірки, довідці про результати здійснення габаритно-вагового контролю, акті про перевищення вагових параметрів, розрахунку плати за проїзд.

Щодо відсутності підписів у квитанції про зважування, то подібного не передбачено.

З приводу другої підстави, яку обрав суд для скасування розрахунку плати, то сформовано висновок, що після розвантаження 6736 кг у с.Жидичин частини багажу з напівпричепа зявилось перевищення вагових параметрів на тягачу.

Однак, розвантаження, виходячи з матеріалів справи, проведено з напівпричепу, а перевищення осьового навантаження зафіксовано на задній осі тягача. Отже, перевищення існувало від самого початку.

Щодо засобу яким проводилось вимірювання, то CHEKLODE FREEWEIGH відповідає вимогам ГОСТ 29329-92 та пройшов щорічну повірку (свідоцтво №34-00/2652 від 30.06.2017р. зі строком дії до 30.06.2018р.)

Також дотримані інші вимоги, які для цього ставляться (рівна площина, тощо).

Просить рішення суду скасувати та постановити нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Позивач відзив на апеляційну скаргу не подав, що не перешкоджає розгляду справи по суті.

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд не в повній мірі дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази.

Судом встановлено, що контролюючими особами Управління Укртрансбезпеки у Волинській області, на підставі направлення на перевірку від 16.03.2018р. №027240 на 89 км автомобільної дороги Н-17 «Львів-Радехів-Львів», проводилась рейдова перевірка транспортних засобів перевізників, що здійснюють внутрішні та міжнародні перевезення пасажирів та вантажів.

Під час вказаної перевірки перевірено транспортний засіб марки «VOLVO», номерний знак НОМЕР_1 та напівпричіп марки «Schmitz», номерний знак НОМЕР_2.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів «VOLVO», номерний знак НОМЕР_1, серії ВСС №084250 та напівпричепу марки «Schmitz», номерний знак НОМЕР_2, серії САР №939783, транспортні засоби належать ФОП ОСОБА_1

За результатами перевірки складено акт № 036036 від 22.03.2018 року, яким зафіксовано порушення законодавства про автомобільний транспорт, а саме: надання послуг з перевезення вантажів без документів, які передбачені, ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме відсутній дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України (а.с.38).

Також, 22.03.2018 р. співробітниками Управління Укртрансбезпеки у Волинській області було проведено габаритно-ваговий контроль (вказане місце проведення габаритно-вагового контролю 89 км, Н-17, «Львів-Радехів-Львів»). Після огляду, 22.03.2018р. співробітниками Управління Укртрансбезпеки у Волинській області встановлено, що навантаження на задню одиночну вісь тягача становило 12.35 т при нормативно допустимому - 11 т.

За наслідками огляду складено Акт № 0010550 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, довідка про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 22.03.2018 р. та розрахунок б/н плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування до акту від 22.03.2018р. № 1 на суму 921,78 євро (а.с.9 11).

Не погоджуючись з розрахунком плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування до акту від 22.03.2018 р. № 1 позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (1950 року) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень - частина перша статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС).

Відповідно до пункту 1, 2 частини першої статті 4 КАС адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір. публічно-правовий спір - це спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 19 КАС юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Оспорений позивачем розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування Державної служби України з безпеки (далі відповідач) № 1 від 22.03.2018 року, не є рішенням суб'єкта владних повноважень у розумінні статті 19 КАС, не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов'язків для позивача, тому він не може бути предметом спору. Відсутність спору, у свою чергу, виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту.

ОСОБА_2 Верховного Суду зазначає, що поняття «спір, який не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства» слід тлумачити в більш широкому значенні, тобто як поняття, що стосується тих спорів, які не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, так і тих, які взагалі не підлягають судовому розгляду.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 30 січня 2019 року (справа №803/3/18), а відповідно до ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду.

З огляду на вищевикладене, такі вимоги не підлягають розгляду як в порядку адміністративного судочинства, так і взагалі не підлягають судовому розгляду.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 238 КАС суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Отже, доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, рішення суду підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 315, 319, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті задовольнити частково.

Скасувати рішення Львівського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2018 року у справі № 813/1649/18.

Провадження у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправним і скасування розрахунку плати за проїзд - закрити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя ОСОБА_3
судді ОСОБА_4
ОСОБА_5
Повний текст судового рішення складено 25.04.2019 року.