Справа № 802/1089/18-а
Суддя: Загороднюк А.Г.
Дата ухвалення: 2019-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/1089/18-а

Головуючий у 1-й інстанції: Воробйова І. А.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

17 квітня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Загороднюка А.Г.

суддів: Полотнянка Ю.П. Драчук Т. О.

за участю:

секретаря судового засідання: Зозулі К.Т.,

представників позивача: ОСОБА_2, ОСОБА_3,

представника відповідача: ОСОБА_4,

третьої особи: ОСОБА_5,

представника третьої особи: ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_7 на ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 05 червня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_7 до Калинівської міської ради Вінницької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_5 про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В :

в квітні 2018 року позивач звернулась до суду з адміністративним позовом до Калинівської міської ради Вінницької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_5 про визнання протиправним та скасування рішення № 142 від 20 липня 2017 року 23 сесії 7-го скликання Калинівської міської ради Вінницької області "Про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,05 га по вул. Механізаторів для ведення особистого селянського господарства гр. ОСОБА_5, що проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1".

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 05 червня 2018 року задоволено клопотання третьої особи ОСОБА_5 про закриття провадження в адміністративній справі. Провадження у справі закрито на підставі пункту 1 частини 1 статті 238 КАС України, у звязку із тим, що справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Не погодившись із прийнятим рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, відсутність належного визначення характеру спору, суб'єктного складу правовідносин, предмету та підстав заявлених вимог.

Представники позивача в судовому засіданні підтримали вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити.

Представник відповідача, третя особа та її представник в судовому засіданні заперечили проти доводів апеляційної скарги, у звязку з чим просили залишити її без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, учасників судового засідання, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення у даній справі в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідно до частини 1 статті 308 КАС України, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що оскарження рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо земельної ділянки безпосередньо пов'язане із захистом позивачем свого цивільного права у спорі щодо земельної ділянки з особою, яка не заперечує законності рішення ради щодо тієї самої ділянки.

Відповідно до статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Статтею 4 КАС України визначено, що адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов'язує надавати такі послуги виключно суб'єкта владних повноважень, і спір виник у зв'язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб'єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв'язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб'єкта владних повноважень або іншої особи. Позивач - це особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду, а також суб'єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подано позов до адміністративного суду. Відповідач - це суб'єкт владних повноважень, а у випадках, визначених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача.

Відповідно до статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Згідно з частинами 1, 3 статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження. Адміністративні суди не розглядають позовні вимоги, які є похідними від вимог у приватноправовому спорі і заявлені разом з ними, якщо цей спір підлягає розгляду в порядку іншого, ніж адміністративне судочинства і знаходиться на розгляді відповідного суду.

Із змісту наведених вище правових норм вбачається, що при розгляді адміністративної справи обов'язковою повинна бути наявність публічно-правового спору між конкретним позивачем та конкретним відповідачем, з метою судового захисту прав, свобод чи інтересів такого позивача від порушень з боку такого відповідача як суб'єкта владних повноважень при здійсненні ним владних управлінських функцій.

Суттю адміністративного судочинства є судовий контроль за діяльністю суб'єктів владних повноважень у сфері дотримання прав та свобод громадян та юридичних осіб за допомогою процесуального закону.

Однією з визначальних особливостей КАС України є те, що позивачем в адміністративній справі може бути фізична чи юридична особа, чиї права, свободи чи інтереси вони вважають порушеними, а відповідачем - суб'єкт владних повноважень.

При цьому, юрисдикція адміністративних судів поширюється не на всі публічно-правові спори, а лише на ті спори, які виникають у результаті здійснення суб'єктом владних повноважень управлінських функцій і для яких законом не встановлений інший порядок судового вирішення.

При визначенні юрисдикції справи, необхідно виходити з характеру спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, суб'єктного складу сторін, предмету спірних правовідносин.

Приватноправові відносини відрізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника.

Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу конкретного суб'єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством.

Суд апеляційної інстанції також зазначає, що завданням цивільного судочинства, відповідно до статті 2 ЦПК України є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до статті 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Із матеріалів адміністративної справи встановлено, що спірні правовідносини між сторонами у цій справі виникли саме з приводу рішення Калинівської міської ради Вінницької області, як субєкта владних повноважень, який здійснює владні управлінські функції по відношенню до позивача.

При цьому, предметом спору у цій справі є законність рішення субєкта владних повноважень щодо вирішеного питання про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою без урахування рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 18 квітня 2018 року у справі № 132/3568/17.

Тобто, на думку позивача, порушено процедуру прийняття рішення, а суб'єкт владних повноважень не виконав свої обов'язки належним чином.

Посилання суду першої інстанції на те, що у даному випадку існує спір про право користування земельною ділянкою між фізичними особами, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, оскільки позивач не є ані землекористувачем, ані власником земельної ділянки по вул. Механізаторів, відповідно її намір стати власником вказаної земельної ділянки не може свідчити про існування майнової самостійності, що зумовлює необхідність захисту її права передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин.

Таким чином, спір про право існує лише у тому разі, коли оскаржувані рішення стосуються права позивача або іншої особи як землекористувача чи власника земельної ділянки.

Ні позивач, ні третя особа не надали суду докази, які б свідчили про існування зареєстрованого права на земельну ділянку стосовно якої прийнято оскаржуване рішення про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою.

Крім того, виготовлення проекту землеустрою, відповідно до Земельного кодексу України, передує оформленню будь-яких майнових прав на земельну ділянку.

Отже, з огляду на суть спірних правовідносин, дослідженню у цій справі підлягає саме відповідність прийнятого відповідачем рішення вимогам чинного законодавства, а не наявність чи відсутність у позивача права відносно запитуваної земельної ділянки.

Конституційний Суд України у рішенні від 01 квітня 2010 року № 10-рп/2010 у справі за конституційним поданням Вищого адміністративного суду України щодо офіційного тлумачення положень частини 1 статті 143 Конституції України, пунктів "а", "б", "в", "г" статті 12 Земельного кодексу України, пункту 1 частини статті 17 КАС України вирішив, що положення пунктів "а", "б", "в", "г" статті 12 Земельного кодексу України у частині повноважень сільських, селищних, міських рад відповідно до цього кодексу вирішувати питання розпорядження землями територіальних громад, передачі земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності, вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності треба розуміти так, що при вирішенні таких питань ці ради діють як суб'єкти владних повноважень.

Колегія суддів зауважує, що висновки викладені в постановах ОСОБА_8 Верховного Суду у справі № 823/2042/16 від 04 вересня 2018 року та від 20 вересня 2018 року у справі № 822/3024/17 вказують на те, що спір про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації речового права на нерухоме майно чи обтяження такого права за іншою особою у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно є цивільно-правовим, а тому вирішення таких спорів здійснюється за правилами цивільного або господарського судочинства залежно від суб'єктного складу сторін.

Тобто, зазначені правові позиції ОСОБА_8 Верховного Суду висловлені за інших обставин справи, а відтак і не можуть бути враховані в межах розгляду даної справи.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що спір у даній справі є публічно-правовим, а відтак його належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до статті 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, зокрема, є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали дійшов передчасного висновку про закриття провадження у справі, а тому, зазначена ухвала суду підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 320, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 05 червня 2018 року скасувати.

Справу направити до Вінницького окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Постанова суду складена в повному обсязі 23 квітня 2019 року.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_9 ОСОБА_10