Справа № 826/10312/18
Суддя: Губська Людмила Вікторівна
Дата ухвалення: 2019-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач - Губська Л.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Губської Л.В.,

суддів: Карпушової О.В., Епель О.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Зелений шлях» на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 грудня 2018 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Зелений шлях» до Київської міської митниці Державної фіскальної служби, третя особа - ОСОБА_3, про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Зелений шлях» звернулося до суду з даним позовом, в якому просить визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невидачі їм контейнеру CHIU 9002124 та зобов'язати відповідача передати позивачу контейнер CHIU 9002124 без нарахування витрат на зберігання.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач, утримуючи на своєму складі належний позивачу на праві власності контейнер, порушує закріплене в Конституції та законах України право володіння користування та розпорядження власним майном

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 грудня 2018 року у задоволенні позову відмовлено, при цьому, суд першої інстанції виходив з того, що видача контейнеру № CHIU9002124, який належить позивачу на праві власності, може бути здійснена виключно після відшкодування витрат на його зберігання, отже, оскільки, позивачем такі витрати не сплачені, відповідачем не допущено протиправної бездіяльності, про яку йдеться в позові.

Не погоджуючись з судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на недоведеність обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду, порушення норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначено, що позивач на законних підстава набув право власності на контейнер, факт знаходження спірного контейнера у власності позивача визнано судом, проте, своєю бездіяльністю з невидачі контейнера, відповідач порушує право позивача на володіння, користування та розпорядження своїм майном. Крім того, у своєму повідомленні контролюючий орган будь-яких вимог щодо відшкодування витрат на зберігання до позивача не заявляв, а лише зазначив, що таке повідомлення направлено ОСОБА_3

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, рішення суду без змін та вказує на правомірність висновків суду першої інстанції і безпідставність доводів, викладених в апеляційній скарзі.

Згідно з п.2 ч.1 ст.311 КАС України справу розглянуто у письмовому провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, судом першої інстанції установлено і підтверджується матеріалами справи, що 08.09.2017 року Київською міською митницею ДФС відносно ОСОБА_3 складено протокол про порушення митних правил № 0865/10000/17 згідно ст. 472 Митного кодексу України.

Рефрижераторний контейнер CHIU9002124 вилучено митним органом в якості предмета правопорушення відповідно до ст. 511 Митного кодексу України.

10 березня 2018 року постановою Солом'янського районного суду м. Києві громадянина ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення а предмет правопорушення - рефрижераторний контейнер типу 233 (45 - футовий рефрижераторний контейнер підвищеної місткості (High Cude) номер CHIU9002124 - 1 шт., що вилучений відповідно до протоколу про порушення митних правил № 0865/10000/17 від 08 вересня 2017 року, присуджено повернути ОСОБА_3

25 травня 2018 року позивач на підставі договору № 1235/ЕМ про продаж контейнерів від 01 січня 2016 року придбав у компанії Green Logistics ltd Hong Kong контейнер № CHIU9002124, після чого листом №14 від 05 червня 2018 року звернувся до відповідача з проханням видати контейнер.

Відповідачем було надіслано повідомлення про отримання предметів зі складу митниці № 4833/10/26-70-03-04 від 15.06.2018 року, в якому відповідач зазначив, що товари, що зберігаються на складах органів доходів і зборів під митним контролем, можуть бути видані їх власникам або уповноваженим ними особам, а також особам, до яких протягом строку зберігання перейшло право власності на ці товари або право володіння ними, лише після їх митного оформлення, відшкодування витрат митних органів на їх зберігання та сплати відповідних митних платежів.

Позивач, не погоджуючись з такими діями відповідача, звернувся з даним позовом до суду.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.ч.1,2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач як суб'єкт владних повноважень довів суду, що діяв правомірно, з чим погоджується і колегія суддів з огляду на наступне.

Так, відповідно до ч.1 ст. 1 Митного кодексу України (далі - МК) законодавство України з питань державної митної справи складається з Конституції України, цього Кодексу, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у статті 7 цього Кодексу, з міжнародних договорів України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання цього Кодексу та інших законодавчих актів.

Згідно ч.1 ст.3 МК України при здійсненні митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, застосовуються виключно норми законів України та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, чинні на день прийняття митної декларації органом доходів і зборів України.

Відповідно до ч. 3 ст.461 Митного кодексу України конфіскація товарів, транспортних засобів комерційного призначення - безпосередніх предметів порушення митних правил, товарів, транспортних засобів із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю (крім транспортних засобів комерційного призначення, які використовуються виключно для перевезення пасажирів і товарів через митний кордон України за визначеними маршрутами та рейсами, що здійснюються відповідно до розкладу руху на підставі міжнародних договорів, укладених відповідно до закону), а також транспортних засобів, що використовувалися для переміщення товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України поза місцем розташування митного органу.

Відповідно до ст. 465 МК України конфіскація як адміністративне стягнення за порушення митних правил полягає у примусовому вилученні товарів, транспортних засобів, зазначених у пункті 3 статті 461 цього Кодексу, і безоплатній передачі їх у власність держави. При цьому моторні транспортні засоби та несамохідні транспортні засоби, що буксируються ними, розглядаються як самостійні об'єкти конфіскації. Конфіскація може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, що визначаються цим Кодексом та іншими законами України. Конфіскація товарів, транспортних засобів, зазначених у пункті 3 статті 461 цього Кодексу, застосовується незалежно від того, чи є ці товари, транспортні засоби власністю особи, яка вчинила правопорушення.

Згідно з ст. 472 МК України недекларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, тобто незаявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, транспортні засоби комерційного призначення, які підлягають обов'язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі 100 відсотків вартості цих товарів, транспортних засобів з конфіскацією зазначених товарів, транспортних засобів.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 511 Митного кодексу України товари - безпосередні предмети порушення митних правил та відповідні документи, необхідні як докази у справі про порушення митних правил, можуть тимчасово вилучатися. Документи, які перебувають в електронному вигляді, вилучаються разом з відповідними носіями. У разі виявлення порушень митних правил, передбачених статтями 471-473, 476, 482-484 цього Кодексу, вилучення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, які підлягають конфіскації відповідно до цих статей, а також відповідних документів є обов'язковим.

Згідно ст. 242 Митного кодексу України товари, що зберігаються на складах органів доходів і зборів під митним контролем, можуть бути видані їх власникам або уповноваженим ними особам, а також особам, до яких протягом строку зберігання перейшло право власності на ці товари або право володіння ними, лише після митного оформлення зазначених товарів, відшкодування витрат органів доходів і зборів на їх зберігання та сплати відповідних митних платежів.

В свою чергу, згідно п. 10 Наказу Міністерства фінансів України №713 від 15.06.2012 року «Про затвердження Порядку відшкодування витрат за зберігання товарів та транспортних засобів на складах митних органів, Порядку обчислення сум витрат у справах про порушення митних правил та їх відшкодування та Розмірів відшкодувань за зберігання на складах митних органів товарів і транспортних засобів», видача зі складу митного органу товарів, транспортних засобів їх власникам або вповноваженим особам, а також особам, до яких протягом строку зберігання перейшло право власності на ці товари або право володіння ними, здійснюється лише після митного оформлення зазначених товарів, транспортних засобів, відшкодування витрат митних органів за їх зберігання та сплати відповідних митних платежів.

Як установлено судом першої інстанції, контейнер № CHIU9002124 на підставі договору № 1235/ЕМ та додатку № 6 від 25 травня 2018 року до договору № 1235/ЕМ про продаж контейнеру від 01 січня 2016 року належить ТОВ «Зелений шлях».

При цьому, видача контейнеру № CHIU9002124, який належить позивачу на праві власності може бути здійснена виключно після відшкодування витрат на його зберігання, відтак, у відповідача не було підстав для видачі позивачу вказаного контейнера без попереднього відшкодування позивачем витрат на його зберігання.

З матеріалів справи встановлено, що позивачем не сплачувались витрати на зберігання вказаного контейнера, відповідно, відповідачем не допущено протиправної бездіяльності з невидачі позивачу вказаного контейнера.

Колегія суддів вказує, що положення Митного кодексу України містять імперативну норму, яка регулює повернення товарів, що зберігаються на складах органів доходів і зборів під митним контролем їх власникам або уповноваженим ними особам, а також особам, до яких протягом строку зберігання перейшло право власності на ці товари або право володіння ними, а саме вказує, що таке повернення можливе лише після митного оформлення зазначених товарів, відшкодування витрат органів доходів і зборів на їх зберігання та сплати відповідних митних платежів.

Дії контролюючого органу в даному випадку відповідають положенням чинного законодавства, при цьому підстав для несплати відповідних платежів немає, позивачем такі підстави також не зазначені.

Посилання позивача на порушення права власності на контейнер № CHIU9002124 судом оцінюються критично, оскільки в рамках розгляду даної справи, вирішується питання лише щодо правомірності чи протиправності дій суб'єкта владних повноважень (його посадових осіб).

Також, не заслуговують на увагу доводи апелянта про те, що у своєму повідомленні контролюючий орган будь-яких вимог щодо відшкодування витрат на зберігання до позивача не заявляв, а лише зазначив, що таке повідомлення направлено ОСОБА_3, оскільки це не звільняє позивача від обов'язку дотримання приписів ст.242 МК України.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що виходячи із предмету адміністративного позову та встановлених обставин під час розгляду справи, позов Товариства обмеженою відповідальністю «Зелений шлях» є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, оскільки позивачем на надано доказів сплати відповідних платежів згідно ст.242 Митного кодексу України та доказів протиправної дії чи бездіяльності з боку контролюючого органу

Доводи апеляційної скарги не дають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, тобто прийняте рішення відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і не підлягає скасуванню.

Таким чином, проаналізувавши ці та всі інші доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вони не спростовують правильності висновків суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позову.

При цьому, у рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Відповідно до ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» Суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 242, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Зелений шлях» залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 грудня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий-суддя: Л.В. Губська

Судді: О.В. Карпушова

О.В. Епель