Справа № 653/1059/19
Суддя: Берлімова Ю. Г.
Дата ухвалення: 2019-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 653/1059/19
Провадження № 2-а/653/52/19
РІШЕННЯ

іменем України

25 квітня 2019 року м. Генічеськ

Генічеський районний суд Херсонської області в складі:

головуючого судді Берлімової Ю.Г.

за участю секретаря Волвенко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Генічеськ справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора 2 взводу 3 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області лейтенанта поліції Бєлікова Олександра Валерійовича про оскарження постанови щодо притягнення до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора 2 взводу 3 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області лейтенанта поліції Бєлікова Олександра Валерійовича про оскарження постанови щодо притягнення до адміністративної відповідальності. Позовні вимоги мотивує тим, що 29 березня 2019 року поліцейським Бєліковим О.В. було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії НК № 384878, згідно якої позивача притягнуто до відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у розмірі 51 грн. за порушення п.п. 2.3 (в) ПДР, а саме за керування мотоциклом без мотошолому. Вважає винесену постанову незаконною, оскільки мотоцикл стояв на підніжці, а двигун не працював, а в цей час до нього під`їхала патрульна машина, за кермом якої був відповідач, який запитав в нього документи та після цього виніс оспорювану постанову. Позивач наголошує, що поліцейський не пред`явив жодних доказів на підтвердження керування мотоциклом без мотошолому, що також й відображено у постанові. Крім того в провину позивачу ставиться порушення п.п. 2.3 (в), де немає жодного слова про мотоцикл. ОСОБА_1 вказує, що під час розмови відповідач вів себе некоректно, грубо та саркастично висловлювався, а також не роз`яснив жодних прав і обов`язків, не розглядав справу та виніс постанову за відсутністю жодних доказів. У зв`язку із цим, вважає, що постанова є незаконною та підлягає скасуванню.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 був відсутнім. Надав до суду клопотання, в якому просив розгляд справи провести за його відсутністю, у порядку письмового провадження. Позовні вимоги підтримує та просить задовольнити.

Відповідач інспектор 2 взводу 3 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області лейтенант поліції Бєліков О.В. в судовому засіданні був відсутнім.

В ухвалі про відкриття провадження по справі від 05 квітня 2019 року суд запропонував відповідачу подати письмові заперечення проти позову, та посилання на докази, якими вони обґрунтовуються у строк до 16 квітня 2019 року.

11 квітня 2019 року до суду надійшло клопотання від Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції про перенесення судового засідання, що повинно відбутись 16 квітня 2019 року. Посилаючись на ч. 5 ст. 162 КАС України, згідно до якого відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження, яка була ними отримана 10 квітня 2019 року та з огляду на необхідність належно підготовитись до судового розгляду просили перенести судове засідання на іншій день.

Так, судове засідання було перенесено на 25 квітня 2019 року, про що відповідач був належним чином повідомлений, проте до судового засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, що у відповідності до положень ч. 1 ст. 205 КАС України не перешкоджає розгляду справи по суті.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши наявні матеріали справи у їх сукупності, дослідивши представлені суду письмові докази, надавши правовідносинам, що виникли між сторонами по справі належну правову оцінку, суд доходить висновку про задоволення заявленого позову з наступних підстав.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» безпосередньо встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені Постановою КМУ від 10 жовтня 2001 року № 1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Так, ч. 2 ст. 222 КУпАП наділяє працівників патрульної служби повноваженнями щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення, в тому числі і передбаченими ч. 5 ст.121 КУпАП.

У силу приписів ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення можуть бути будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото-і кінозйомки, відеозапису, які використовуються під час нагляду за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на ненадання відповідачем відповідних доказів, суд вирішує справу на підставі наявних доказів відповідно до вимог ч. 5 ст. 77 КАС України.

Згідно постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК № 384878 від 29 березня 2019 року, складену інспектором 2 взводу 3 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області лейтенанта поліції Бєліковим О.В. - ОСОБА_1., керуючи ММВ3 11212, реєстраційний номер НОМЕР_1 29 березня 2019 року о 16:20 годині у м. Генічеськ по вул. Центральній, 31-Б керував мотоциклом без мотошолому, чим порушив вимоги п.п. 2.3 (в) Правил дорожнього руху, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 121 КУпАП. На ОСОБА_1 . цією постановою накладене адміністративне стягнення - штраф 51 грн.

Згідно з положенням п. (а) ч. 3 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Верховною Радою України 17 липня 1997 р., кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, має право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причину обвинувачення проти нього. Обвинувачення повинно бути конкретним, обвинувачена особа, реалізує своє право на захист від пред`явленого їй конкретного обвинувачення (відомості про час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення).

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено те, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Суд констатує, що обвинувачення позивача у порушенні ПДР є неконкретним.Так, постанова містить посилання на порушення ОСОБА_1 п.п. 2.3. «в» ПДР України, який встановлює, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний в) на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися особі, яка навчає водінню, якщо за кермом учень, а в населених пунктах, крім того, водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких заважають користуватися ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів і таксі.

Таким чином, зі змісту даної постанови встановлено, що відповідачем невірно зазначено правову кваліфікацію адміністративного правопорушення, а саме - в постанові зазначено порушення вимог пункту 2.3. «в» Правил дорожнього руху, замість пункту 2.3 (г) Правил дорожнього руху, який встановлює, що під час руху на мотоциклі і мопеді водій зобов`язаний бути в застебнутому мотошоломі і не перевозити пасажирів без застебнутих мотошоломів.

Незважаючи на це, диспозиція ч. 5 ст. 121 КУпАП дійсно передбачає адміністративну відповідальність за порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У висновках, зробленими ЄСПЛ у справі «Малофєєва проти Росії», серед іншого зазначено, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принцип рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст.283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку.

Посилання на жоден із доказів, що передбачені ст. 251 КУпАП, у винесеній постанові відсутні. Одночасно, сама по собі постанова про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть "випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту".

Як вбачається з пояснень позивача, ним заперечується навіть сам факт керування мотоциклом. Відповідач, не з`явившись до суду, заперечень проти вимог позивача та викладених ним обставин, не надав, приведені ним твердження не спростував.

Таким чином, відповідачем, на якого законом покладено обов`язок щодо збирання доказів правопорушення та на якого покладений обов`язок доказування правомірності свого рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, не надав суду докази, які б безпосередньо свідчили про наявність події правопорушення, яка б була підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи та послідовних пояснень позивача, при винесенні оскаржуваної постанови відповідач проігнорував вимоги щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Пункт 9 Розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена Наказом МВС України № 1395 від 7 листопада 2015 року встановлює порядок розгляду справи поліцейським, під час якого, зокрема, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Таким чином, працівник патрульної поліції може винести постанову на місці вчинення правопорушення, тобто на місці зупинки транспортного засобу, проте постанова не може бути винесена без розгляду адміністративної справи. Дані норми вказують на те, що працівник патрульної поліції повинен дотримуватися вимог ст. 283 КУпАП.

Суд наголошує, що винесення постанови із порушенням порядку розгляду справи призвело до порушення прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Враховуючи викладене вище, відсутність доказів на підтвердження факту скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, з огляду на те, що відповідачем, на якого покладено обов`язок доказування, не надано до суду жодних доказів, які б беззаперечно підтвердили факт порушення позивачем вимог ПДР, скоєння ним оскаржуваного адміністративного правопорушення є недоведеним, а тому притягнення позивача до адміністративної відповідальності шляхом винесення спірної постанови не може вважатися законною і обґрунтованою.

Внаслідок цього, оскаржувана постанова, як така, що винесена з грубим порушенням норм матеріального і процесуального права підлягає скасуванню як незаконна, а провадження по справі про адміністративне правопорушення закриттю.

Керуючись ст. ст. ст. 5, 6, 77, 241-250,286 КАС України, суд-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до інспектора 2 взводу 3 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області лейтенанта поліції Бєлікова Олександра Валерійовича про оскарження постанови щодо притягнення до адміністративної відповідальності - задовольнити.

Визнати незаконною постанову серії НК № 384878 від 29 березня 2019 року, винесену в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 121 КУпАП, у відношенні ОСОБА_1 та скасувати її.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення закрити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Генічеський районний суд Херсонської області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Генічеського районного суду Ю. Г. Берлімова