Справа № 540/2160/18
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2019-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2019 р.м.ОдесаСправа № 540/2160/18
Головуючий в 1 інстанції: Василяка Д.К.

Дата і місце ухвалення 14.12.2018 р., м. Херсон

П'ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Бойка А.В.,

суддів: Осіпова Ю.В.,

Шевчук О.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Щасливцевської сільської ради на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2018 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Щасливцевської сільської ради про скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

19.10.2018 року ОСОБА_2 звернулась до суду першої інстанції з адміністративним позовом до Щасливцевської сільської ради, в якому з урахуванням уточнення позовних вимог, просила:

- визнати протиправною відмову Щасливцевської сільської ради Генічеського району Херсонської області у наданні дозволу ОСОБА_2 на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність (безоплатно) земельної ділянки орієнтовною площею 0,0660 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована на території Щасливцевської сільської ради Генічеського району Херсонської області, яка детально позначена в графічних матеріалах із відповідними розмірами та бажаним місцем розташуванням, доданих до клопотання;

- визнати протиправним та скасувати рішення № 1238 від 29.08.2018 року, прийняте 77 сесією Щасливцевської сільської ради 7 скликання, яким відмовлено ОСОБА_2 у задоволенні клопотання про отримання у власність (безоплатно) земельної ділянки орієнтовною площею 0,0660 га на території Щасливцевської сільської ради, детально позначеної в графічних матеріалах, доданих до клопотання про отримання (безоплатно) земельної ділянки на території Щасливцевської сільської ради;

- зобов'язати Щасливцевську сільську раду надати ОСОБА_2 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність (безоплатно) земельної ділянки орієнтовною площею 0,0660 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована на території Щасливцевської сільської ради Генічеського району Херсонської області, яка детально позначена в графічних матеріалах із відповідними розмірами та бажаним місце розташуванням, доданих до клопотання;

- зобов'язати Щасливцевську сільську раду подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення;

- постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності, передбаченої законом посадових осіб Щасливцевської сільської ради, дії чи бездіяльність яких, визнаються протиправними;

- постановити окрему ухвалу стосовно порушення законодавства, яке містить ознаки кримінального правопорушення під час підписання головою Щасливцевської сільської ради Генічеського району Херсонської області протиправного рішення № 1238 від 29.08.2018 року.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2018 року позов задоволено.

11 січня 2019 року Херсонським окружним адміністративним судом прийнято додаткове рішення, яким відмовлено у задоволенні позовної вимоги ОСОБА_2 про зобов'язання відповідача у встановлений судом строк подати звіт про виконання судового рішення.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції від 14 грудня 2018 року, Щасливцевська сільська рада подала апеляційну скаргу, в якій посилалась на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин по справі.

Апелянт зазначив, що підставою для відмови позивачці у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність (безоплатно) земельної ділянки орієнтовною площею 0,6 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, слугував факт невідповідності місця розташування земельної ділянки Генеральному плану села Генічеська Гірка, поєднаного з планами зонування з розвитком рекреаційної зони, а також те, що земельна ділянка не відповідає вимогам Земельного кодексу України в частині заборони передачі у приватну власність земель комунальної власності загального користування (майдани, вулиці, проїзди, шляхи, набережні, пляжі, сквери, бульвари, кладовища, місця знешкодження та утилізації відходів тощо).

З огляду на те, що місце розташування земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд не відповідає містобудівній документації місцевого рівня, а саме, Генеральному плану села Генічеська Гірка, апелянт вважає, що позивачці було правомірно, відповідно до п. 7 ст. 118 Земельного кодексу України, відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки.

Враховуючи викладене, Щасливцевська сільська рада просить скасувати рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2018 року та постановити нове про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2

Справа розглянута в порядку письмового провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи колегія суддів дійшла наступного:

Судом першої інстанції встановлено, що 15.05.2018 року ОСОБА_2 звернулась до Щасливцевської сільської ради із клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд орієнтовною площею 0,066 га, що розташована на території Щасливцевської сільської ради Генічеського району Херсонської області.

Рішенням Щасливцевської сільської ради № 1058 від 05.06.2018 року позивачу було відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в зв'язку з відсутністю вільної земельної ділянки для будівництва житлового будинку, господарських будівель і споруд на бажаному місці розташування, так як публічна кадастрова карта України не відображає земельні ділянки, які знаходяться в стадії оформлення.

Зазначене рішення Щасливцевської сільської ради було оскаржено позивачем до Херсонського окружного адміністративного суду.

За наслідками розгляду адміністративної справи № 821/1233/18 за поданим позивачем позовом, рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 03.08.2018 року (яке набрало законної сили 04.09.2018 року) було визнано протиправним та скасовано рішення Щасливцевської сільської ради № 1058 від 05.06.2018 року.

На виконання вказаного рішення суду, на 77 сесії 7 скликання, відповідач повторно розглянув клопотання ОСОБА_2 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки від 15.05.2018 року та прийняв рішення № 1238, датоване 29.08.2018 року, яким відмовив у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд фізичній особі ОСОБА_2

Підставою для прийняття вказаного рішення став факт невідповідності місця розташування земельної ділянки Генеральному плану села Генічеська Гірка, поєднаного з планами зонування з розвитком рекреаційної зони та вимогам Земельного кодексу України, в частині заборони передачі у приватну власність земель комунальної власності загального користування (майдани, вулиці, проїзди, шляхи, набережні, пляжі, парки, сквери, бульвари, кладовища, місця знешкодження і утилізації відходів тощо).

12.11.2018 року Щасливцевською сільською радою прийнято рішення № 1315 «Про виправлення технічних помилок у рішеннях сільської ради», яким внесено зміни до рішення 77 сесії Щасливцевської сільської ради 7 скликання № 1238 від 29.08.2018 року «Про повторний розгляд заяви гр. ОСОБА_2 на виконання рішення суду», в частині дати прийняття вказаного рішення, зокрема, змінено дату « 29.08.2018 року» на дату « 28.09.2018 року».

Не погоджуючись з прийнятим відповідачем рішенням № 1238, позивач оскаржила його до суду першої інстанції.

Задовольняючи позовні вимоги, Херсонський окружний адміністративний суд виходив з того, що відповідачем не надано доказів на підтвердження наявності обґрунтованих підстав для відмови позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки, відповідно до ст. 118 Земельного кодексу України. Зазначене на думку суду першої інстанції свідчить про те, що відповідач вийшов за межі повноважень встановлених ст. 118 ЗК України.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції не погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне:

Згідно частини першої статті 3 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Відповідно до пункту б) частини першої статті 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Згідно ст. 40 ЗК України громадянам України за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть передаватися безоплатно у власність або надаватися в оренду земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і гаражного будівництва в межах норм, визначених цим Кодексом. Понад норму безоплатної передачі громадяни можуть набувати у власність земельні ділянки для зазначених потреб за цивільно-правовими угодами.

Стаття 116 ЗК України передбачає, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання.

Повноваження відповідних органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або користування та порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування встановлені статтями 118, 122, 123 ЗК України.

Відповідно до частини шостої статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри.

До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно з положеннями частини сьомої наведеної статті, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави зробити висновок, що Земельним кодексом України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, зокрема: невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. При цьому, чинним законодавством не передбачено право суб'єкта владних повноважень відступати від положень статті 118 Земельного кодексу України.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 10 грудня 2013 року у справі № 21-358а13 та в постановах Верховного Суду від 27 лютого 2018 року у справі № 545/808/17, від 21 серпня 2018 року у справі №820/2303/17.

В даному випадку, як зазначалось вище, підставою для відмови ОСОБА_2 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд відповідачем зазначено невідповідність місця розташування земельної ділянки Генеральному плану села Генічеська Гірка, поєднаного з планами зонування з розвитком рекреаційної зони та вимогам Земельного кодексу України, в частині заборони передачі у приватну власність земель комунальної власності загального користування (майдани, вулиці, проїзди, шляхи, набережні, пляжі, парки, сквери, бульвари, кладовища, місця знешкодження і утилізації відходів тощо).

Надаючи оцінку визначеній відповідачем в оскаржуваному рішенні підставі для відмови ОСОБА_2 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, колегія суддів зазначає наступне:

Відповідно до ст. 38 Земельного кодексу України до земель житлової та громадської забудови належать земельні ділянки в межах населених пунктів, які використовуються для розміщення житлової забудови, громадських будівель і споруд, інших об'єктів загального користування.

Статтею 39 Земельного кодексу України визначено, що використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням будівельних норм, державних стандартів і норм.

Згідно ст. 1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» містобудівна документація - затверджені текстові та графічні матеріали з питань регулювання планування, забудови та іншого використання територій (п.7 ч.1); генеральний план населеного пункту - містобудівна документація, що визначає принципові вирішення розвитку, планування, забудови та іншого використання території населеного пункту (п.2 ч.1); план зонування території (зонінг) - містобудівна документація, що визначає умови та обмеження використання території для містобудівних потреб у межах визначених зон (п.9 ч.1).

Відповідно до ч. 1 ст. 17 цього Закону, генеральний план населеного пункту є основним видом містобудівної документації на місцевому рівні, призначеної для обґрунтування довгострокової стратегії планування та забудови території населеного пункту. У складі генерального плану населеного пункту може розроблятися план зонування території цього населеного пункту. План зонування території може розроблятися і як окрема містобудівна документація після затвердження генерального плану.

План зонування території встановлює функціональне призначення, вимоги до забудови окремих територій (функціональних зон) населеного пункту, їх ландшафтної організації.

Таким чином, генеральний план є найважливішим документом у сфері містобудування і за своїм змістом визначає допустимі види забудови територій, забезпечення охорони навколишнього середовища, збереження культурної спадщини, виділення територій для розміщення житла тощо. Всі наміри забудови земельних ділянок повинні узгоджуватись з Генеральним планом населеного пункту, який є основним видом містобудівної документації на місцевому рівні.

В ході розгляду даної адміністративної справи було встановлено, що згідно Генерального плану забудови села Генічеська Гірка, поєднаного з планом зонування, затвердженого рішенням Щасливцевської сільської ради від 19.03.2018 року № 9674, частина земельної ділянки, про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність якої просить позивачка, розміщена на території проїзду житлової вулиці та на території зелених насаджень.

Зазначене підтверджується наявним в матеріалах справи (а.с. 8) викопіюванням з Генерального плану села Генічеська Гірка, поєднаного з планами зонування з розвитком рекреаційної зони, який є додатком до рішення Щасливцевської сільської ради № 1238 «Про повторний розгляд заяви гр. ОСОБА_2 на виконання рішення суду», а також наданими відповідачем викопіюваннями з Генерального плану села Генічеська Гірка з умовними позначеннями до Генерального плану села Генічеська Гірка.

Таким чином, Генеральним планом села Генічеська Гірка не віднесено всю розглядувану територію земельної ділянки до земель з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, а передбачено розміщення проїзду та зелених насаджень загального користування.

Крім того, вказані обставини не заперечуються і позивачем, яка у поданому адміністративному позові зазначила, що лише частина земельної ділянки входить до території так званої проїзної частини, однак вважає, що оскільки більша частина земельної ділянки відноситься до категорії зонування «присадибних ділянок», відповідач повинен був прийняти рішення про надання їй дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.

Колегія суддів вважає вказані доводи позивача необґрунтованими та безпідставними, з огляду на те, що у поданому клопотанні про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки нею було заявлено орієнтовну площу земельної ділянки - 0,066 га та надано графічні матеріали з позначенням бажаного місця розташування земельної ділянки. Розгляд вказаного питання здійснювався відповідачем відносно заявленої позивачем загальної площі земельної ділянки.

Розміщення частини земельної ділянки у зоні, віднесеній до забудови присадибними ділянками не може бути підставою для надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки всієї заявленої позивачем площі земельної ділянки.

Зазначене вище свідчить про невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам генерального плану населеного пункту та іншої містобудівної документації.

Згідно ч. 4 ст. 83 Земельного кодексу України до земель комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать, зокрема, землі загального користування населених пунктів (майдани, вулиці, проїзди, шляхи, набережні, пляжі, парки, сквери, бульвари, кладовища, місця знешкодження та утилізації відходів тощо).

Таким чином, в даному випадку частина земельної ділянки про надання дозволу на розробку проекту землеустрою якої просить позивачка займає територію проїзду та зелених насаджень, яка відповідно до вимог Земельного кодексу України відноситься до земель загального користування населених пунктів, та не може бути передана у власність.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів суду апеляційної інстанції вважає, що відповідач, відмовляючи ОСОБА_2 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, орієнтовною площею 0,066 га, безоплатно у власність для будівництва житлового будинку, господарських будівель і споруд, діяв правомірно та у відповідності до вимог чинного законодавства України, прийняте відповідачем рішення № 1238 від 28.09.2018 року є законним та обґрунтованим, а тому скасуванню не підлягає.

Позовні вимоги про зобов'язання Щасливцевської сільської ради надати ОСОБА_2 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність (безоплатно) земельної ділянки орієнтовною площею 0,0660 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована на території Щасливцевської сільської ради Генічеського району Херсонської області, яка детально позначена в графічних матеріалах із відповідними розмірами та бажаним місце розташуванням, доданих до клопотання та про зобов'язання Щасливцевської сільської ради подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є похідними від вимоги про визнання протиправною відмови Щасливцевської сільської ради у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність (безоплатно) земельної ділянки орієнтовною площею 0,0660 га та скасування рішення відповідача № 1238 від 28.09.2018 року, а тому, з урахуванням висновків суду апеляційної інстанції про правомірність відмови відповідача у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою та законності прийнятого відповідачем рішення, зазначені позовні вимоги також не підлягають задоволенню.

Підставою для прийняття судом першої інстанції рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_2 став факт ненадання відповідачем доказів на підтвердження підстав для прийняття рішення про відмову позивачці у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне:

Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

При цьому, частиною 3 зазначеної статті визначено, що докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів (ч. 5 ст. 77 КАС України).

В даному випадку з наявних в матеріалах справи графічних матеріалів, в тому числі, викопіювання з Генерального плану села Генічеська Гірка, поєднаного з планами зонування з розвитком рекреаційної зони, який є додатком до рішення Щасливцевської сільської ради № 1238 «Про повторний розгляд заяви гр. ОСОБА_2 на виконання рішення суду», які були додані позивачем до позовної заяви, вбачається факт розміщення частини земельної ділянки в проїзній зоні; вказаний факт не заперечувався і позивачем. Однак, вказаним обставинам суд першої інстанції не надав належної оцінки.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції вважає, що в даному випадку судом першої інстанції не дотримано принципу офіційного з'ясування всіх обставин у справі, який передбачає, що суд повинен вжити визначені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Що стосується вимог позивача про постановлення окремої ухвали про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності, передбаченої законом посадових осіб Щасливцевської сільської ради, дії чи бездіяльність яких, визнаються протиправними; а також про постановлення окремої ухвали стосовно порушення законодавства, яке містить ознаки кримінального правопорушення під час підписання головою Щасливцевської сільської ради Генічеського району Херсонської області протиправного рішення № 1238 від 29.08.2018 року, колегія суддів зазначає наступне:

Згідно ст. 249 КАС України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб'єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

У разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними.

Суд може постановити окрему ухвалу у випадку зловживання процесуальними правами, порушення процесуальних обов'язків, неналежного виконання професійних обов'язків (в тому числі якщо підписана адвокатом чи прокурором позовна заява містить суттєві недоліки) або іншого порушення законодавства адвокатом або прокурором.

В окремій ухвалі суд має зазначити закон чи інший нормативно-правовий акт (у тому числі його статтю, пункт тощо), вимоги яких порушено, і в чому саме полягає порушення.

Таким чином, окрема ухвала є способом реагування суду з його ініціативи на випадки виявлення порушення законності та правопорядку, які не можуть бути усунені ним самостійно при вирішенні адміністративного спору з використанням представлених адміністративним процесуальним законом засобів. Відтак, правом ініціювання постановлення окремої ухвали наділений лише суд за наявності відповідних підстав.

При цьому, постановлення окремої ухвали є правом суду та вирішується на розсуд суду, виходячи із конкретних обставин справи.

В даному випадку колегія суддів не вбачає підстав для необхідності постановлення окремої ухвали.

Відповідно до ст. 317 КАС України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, порушення норм матеріального та процесуального права.

Оскільки при розгляді справи судом першої інстанції не правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, що призвело до помилкового вирішення справи, тому, на підставі ст.317 КАС України, оскаржуване рішення підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення.

Керуючись ст.ст. 308, 310, п.2 ч.1 ст.315, ст.ст. 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Щасливцевської сільської ради задовольнити.

Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2018 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2 до Щасливцевської сільської ради про скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення апеляційного суду, або з дня вручення учаснику справи повного судового рішення.

Суддя-доповідач: А.В. Бойко

Суддя: Ю.В. Осіпов

Суддя: О.А. Шевчук