Справа № 340/762/19
Суддя: Л.І. Хилько
Дата ухвалення: 2019-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2019 року м. Кропивницький Справа № 340/762/19

Кіровоградський окружний адміністративний суд, у складі судді Хилько Л.І., розглянув у порядку спрощеного провадження справу за позовом фізичної особи підприємця ОСОБА_1 (далі позивач) до Управління Держпраці у Кіровоградській області (далі відповідач) про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом та просить визнати протиправною і скасувати постанову №КР0527/1124/АВ/ТД-ФС від 06.03.2019 про накладення штрафу в розмірі 250380,00 грн..

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вказана постанова про накладення штрафу була прийнята необґрунтовано, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, нерозсудливо та непропорційно, з порушенням вимог Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 295 від 26.04.2017, а тому має бути визнана судом протиправною та скасована як така, що порушує її права, свободи та законні інтереси.

Представник відповідача у поданому суду відзиві на позовну заяву просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю, оскільки постанова про накладення штрафних санкцій прийнята на підставі, в межах повноважень та у спосіб, визначений законодавством України (а.с.15-19).

У поданій відповіді на відзив позивач вказала, що під час здійснення інспекційного відвідування інспектори праці діяли всупереч встановленого порядку та без належних повноважень, вносили в акти відомості, що не відповідають дійсності (а.с.51-53а).

Представник відповідача заперечення на таку відповідь не подавав.

Дослідивши наявні в справі матеріали та всебічно й повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд встановив.

Позивач є фізичною особою-підприємцем (РНОКПП НОМЕР_1), основним видом діяльності якої є надання послуг перукарнями та салонами краси (за КВЕД 96.02).

Відповідач є субєктом владних повноважень, який у вказаних спірних правовідносинах реалізує надані законодавством України повноваження.

Так, з поданих суду документів встановлено, що до управління надійшов лист Державної служби України з питань праці від 28.01.2019 № 756/4/4.1-ДП-19 з інформацією, яка надійшла через сервіс "Повідомити про незадекларовану працю", а саме інформація про використання найманої праці без офіційного оформлення у ФОП (а.с.20-23).

01.02.2019 р. на ім'я начальника Управління головним державним інспектором подано службову записку про прийняття відповідного рішення щодо проведення інспекційного відвідування (а.с.24).

04.02.2019 р. першим заступником начальника Управління було видано наказ за № 183, яким головному державному інспектору відділу з питань додержання законодавства про працю ОСОБА_2 було доручено провести інспекційне відвідування з питань додержання законодавства про працю у ФОП ОСОБА_1 в термін з 12.02.2019 по 13.02.2019, у зв'язку із наявністю інформації, передбаченої п.п.3 п.5 Порядку № 295 (а.с.25).

04.02.2019 р. головному державному інспектору відділу з питань додержання законодавства про працю ОСОБА_2 видано направлення на проведення інспекційного відвідування у ФОП ОСОБА_1 за адресою: Кіровоградська область, м. Кропивницький, вул. Яновського, 155, перукарня "Людмила" (а.с.26).

12.02.2019 р. головним державним інспектором здійснено спробу провести інспекційне відвідування, однак було складено акт №КР0527/1124/НД/АВ про неможливість проведення інспекційного відвідування у зв'язку з відсутністю документів, ведення яких передбачено законодавством про працю (а.с.28-29).

12.02.2019 р. інспектором також було видано вимогу №КР0527/1124/ПД про надання документів у зв'язку з відсутністю документів, ведення яких передбачено законодавством про працю (а.с.30).

У зв'язку з неможливістю проведення інспекційного відвідування строк його проведення зупинено на один календарний день та зобов'язано позивача у строк до 09.00 год. 13.02.2019 надати документи необхідні для проведення інспекційного відвідування.

Від підпису акту №КР0527/1124/НД/АВ про неможливість проведення інспекційного відвідування та вимогу про надання документів №КР0527/1124/ПД від 12.02.2019 позивач відмовилась, про що складено акт від 12.02.2019 (а.с.31).

13.02.2019 р. складено акт інспекційного відвідування №КР0527/1124/АВ (а.с.32-37), де зафіксовано порушення позивачем вимог ст.ст.21, 24 КЗпП України щодо укладання трудових відносин.

В ході інспекційного відвідування 12.02.2019 в перукарні "Людмила", в якій здійснює діяльність ФОП ОСОБА_1, за роботою виявлено перукарів ОСОБА_3 та ОСОБА_4. Працівник ОСОБА_4 здійснювала чоловічу стрижку, а працівник ОСОБА_3 знаходилась в робочому кріслі в очікуванні клієнтів, що зафіксовано засобами фототехніки (фото процесу роботи додаються). Від надання письмових пояснень працівники ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ФОП ОСОБА_1 відмовились. При цьому, працівники ОСОБА_3 та ОСОБА_4 усно повідомили, що працюють близько року та допущені до роботи без оформлення трудових відносин.

Для інспекційного відвідування 13.02.2019 ФОП ОСОБА_1 не надано жодного документу наказів, повідомлень до ДФС про прийняття працівників на роботу та інші, які б підтверджували оформлення трудових відносин з вищезазначеними працівниками.

13.02.2019 інспектором винесено припис № КР0527/1124/АВ/П, яким зобов'язано ФОП ОСОБА_1 усунути виявлені під час проведення інспекційного відвідування порушення (а.с.38-39).

В зв'язку з неможливістю особистого вручення акт та припис були направлені ФОП ОСОБА_1 14.02.2019 рекомендованим листом з повідомленням про вручення (а.с.40-41).

12.03.2019 інспектором складено акт про відмову від підпису №КР/0527/1124/АВ/ВП (а.с.42).

22.02.2019 прийнято рішення №КР0527/1124/АВ/ТД щодо розгляду справи про накладення штрафу 06.03.2019 о 09.00 год. (а.с.44), про що повідомлено ФОП ОСОБА_1 листом від 25.02.2019 №01-20-02/1019-19 (а.с.45-зв).

06.03.2019 прийнято постанову №КР0527/1124/АВ/ТД-ФС про накладення штрафу на підставі абз.2 ч.2 ст.265 КЗпП України в розмірі 250380,00 грн. (а.с.7).

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно Положення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №96, Державна служба України з питань праці(Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі -загальнообов'язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Управління Держпраці у Кіровоградській області (даліУправління Держпраці) є територіальним органом Державної служби України з питань праці, що їй підпорядковується згідно Положення про Управління Держпраці, затверджене наказом Держпраці від 03.08.2018 р. № 84 (у новій редакції).

Згідно до пункту 4 Положення про Головне управління (Управління) Державної служби України з питань праці в області, затверджене наказом Міністерства соціальної політики України 27.03.2015 №340 (далі - Положення) Управління Держпраці відповідно до покладених на нього завдань:

- здійснює державний контроль за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю (п.п.5);

- накладає у випадках, передбачених законом, штрафи за порушення законодавства, невиконання розпоряджень посадових осіб Управління Держпраці" (п.п.50).

Згідно пункту 6 Положення Управління Держпраці для виконання покладених на нього завдань має право: - проводити безперешкодно відповідно до вимог закону без попереднього повідомлення в будь-яку робочу годину доби перевірки виробничих, службових, адміністративних приміщень та об'єктів виробництва фізичних та юридичних осіб, які використовують найману працю та працю фізичних осіб, експлуатують машини, механізми, встаткування підвищеної небезпеки, та у разі виявлення фіксувати факти порушення законодавства, нагляд та контроль за дотриманням якого віднесено до повноважень Управління Держпраці (п.5); - безперешкодно без попереднього повідомлення проходити до будь-яких виробничих, службових, адміністративних приміщень юридичних осіб (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичних осіб, які використовують найману працю (п.6).

Відповідно до ст.259 КЗпП України, державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України № 295 від 26.04.2017 р. затверджено Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю (далі Порядок №295).

Згідно п.3 ч.5 Порядку № 295 інспекційні відвідування проводяться на підставі рішення керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин, прийнятим за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 4-7 цього пункту.

Встановлено та не заперечується, що інспекційне відвідування позивача проведено за рішенням начальника Управління Держпраці в Кіровоградській області (наказ №183 від 04.02.2019), прийнятого за результатом інформації Державної служби України з питань праці від 28.01.2019 № 756/4/4.1-ДП-19 (а.с.20-23, 25).

Пунктом 8 Порядку №295 передбачено, що про проведення інспекційного відвідування інспектор праці повідомляє об'єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі.

Про проведення інспекційного відвідування з питань виявлення неоформлених трудових відносин інспектор праці повідомляє об'єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі, якщо тільки він не вважатиме, що таке повідомлення може завдати шкоди інспекційному відвідуванню.

Згідно п.9 Порядку № 295 під час проведення інспекційного відвідування інспектор праці повинен пред'явити об'єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі своє службове посвідчення.

Відповідно п. 10 Порядку №295 тривалість інспекційного відвідування, невиїзного інспектування не може перевищувати 10 робочих днів, для суб'єктів мікропідприємництва та малого підприємництва - двох робочих днів.

Згідно п.11 Порядку №295 інспектори праці за наявності службового посвідчення безперешкодно, без попереднього повідомлення мають право: 1) під час проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин за наявності підстав, визначених пунктом 5 цього Порядку, самостійно і в будь-яку годину доби з урахуванням вимог законодавства про охорону праці проходити до будь-яких виробничих, службових, адміністративних приміщень об'єкта відвідування, в яких використовується наймана праця; 2) ознайомлюватися з будь-якими книгами, реєстрами та документами, ведення яких передбачено законодавством про працю, що містять інформацію / відомості з питань, які є предметом інспекційного відвідування, невиїзного інспектування, з метою перевірки їх відповідності нормам законодавства та отримувати завірені об'єктом відвідування їх копії або витяги; 3) наодинці або у присутності свідків ставити керівнику та/або працівникам об'єкта відвідування запитання, що стосуються законодавства про працю, отримувати із зазначених питань усні та/або письмові пояснення; 4) за наявності ознак кримінального правопорушення та/або створення загрози безпеці інспектора праці залучати працівників правоохоронних органів; 5) на надання робочого місця з можливістю ведення конфіденційної розмови з працівниками щодо предмета інспекційного відвідування; 6) фіксувати проведення інспекційного відвідування з питань виявлення неоформлених трудових відносин засобами аудіо-, фото- та відеотехніки; 7) отримувати від державних органів інформацію, необхідну для проведення інспекційного відвідування, невиїзного інспектування.

Вимога інспектора праці про надання об'єктом відвідування для ознайомлення документів та/або їх копій чи витягів з документів, пояснень, доступу до приміщень, організації робочого місця, внесена в межах повноважень, є обов'язковою для виконання (п.12 Порядку).

Згідно до п. 14 Порядку № 295 під час проведення інспекційного відвідування об'єкт відвідування має право:

1) перевіряти в інспектора праці наявність службового посвідчення;

2) не допускати до проведення інспекційного відвідування у разі:

відсутності службового посвідчення;

якщо на офіційному веб-сайті Держпраці відсутні рішення Мінсоцполітики про форми службового посвідчення інспектора праці, акта, довідки, припису, вимоги, перелік питань, що підлягають інспектуванню;

якщо строк проведення інспекційного відвідування перевищує строки, визначені пунктом 10 цього Порядку;

3) подавати в письмовій формі свої пояснення, зауваження про усунення порушень до акта або припису;

4) вимагати від інспектора праці внесення запису про проведення інспекційного відвідування до відповідного журналу перевірок об'єкта відвідування (за його наявності) перед наданням акта для підпису керівником об'єкта відвідування або його уповноваженим представником;

5) перед підписанням акта бути поінформованим про свої права та обов'язки;

6) вимагати від інспектора праці додержання вимог законодавства;

7) вимагати нерозголошення інформації, що становить комерційну таємницю або є конфіденційною інформацією об'єкта відвідування;

8) оскаржувати в установленому законом порядку неправомірні дії інспектора праці;

9) отримувати консультативну допомогу від інспектора праці з метою запобігання порушенням під час проведення інспекційних відвідувань, невиїзних інспектувань.

Пунктом 16 Порядку № 295 передбачено, що у разі створення об'єктом відвідування перешкод у діяльності інспектора праці (відмова у допуску до проведення відвідування (ненадання інформації, необхідної для проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування; перешкода в реалізації інших прав, передбачених пунктом 11 цього Порядку), відсутності об'єкта відвідування або уповноваженої ним особи за місцезнаходженням (адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, інших документах, що стали підставою для проведення відвідування), відсутності документів, ведення яких передбачено законодавством про працю, складається акт про неможливість проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування із зазначенням відповідних причин, який за можливості підписується керівником об'єкта відвідування або іншою уповноваженою особою.

Копія акта, зазначеного у пункті 16 цього Порядку, надсилається органам, яким підпорядкований об'єкт відвідування (за наявності), для вжиття заходів з усунення перешкод і забезпечення присутності об'єкта відвідування за своїм місцезнаходженням (п.17 Порядку).

Відповідно п. 18 Порядку у разі відсутності документів, ведення яких передбачено законодавством про працю, об'єкту відвідування надсилається копія акта про неможливість проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування та письмова вимога із зазначенням строку поновлення документів. На час виконання такої вимоги строк проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування зупиняється.

За правилами п. 19 Порядку № 295, за результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складається акт і у разі виявлення порушень законодавства про працю припис про їх усунення.

Відповідно п. 24 Порядку №295, припис вноситься об'єкту відвідування не пізніше ніж протягом наступного робочого дня після підписання акта, а в разі наявності зауважень наступного дня після їх розгляду.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначає порушення посадовими особами відповідача порядку проведення інспекційного відвідування, однак такі дії не є предметом розгляду у даній справі.

Як вказала позивач у позовній заяву (від 21.03.2019) 12-13 лютого 2019 р. вона не була присутня за місцем здійснення підприємницької діяльності. Натомість, у відповіді на відзив (від 18.04.2019) вже не заперечувала факт того, що з'явилась в парикмахерській в ході проведення інспекційного відвідування (зі слів після 13 години).

При цьому, нею не заперечується факт не надання будь-яких письмових зауважень (заперечень) на дії посадових осіб управління, не надання документів, які містять інформацію / відомості з питань, які є предметом інспекційного відвідування та не підписання акту про неможливість проведення інспекційного відвідування.

Суду не надано жодного доказу того, що позивач зверталася до інспектора та вимагала додержання ним вимог законодавства, про які вона зазначає у позовній заяві та відповіді на відзив.

Також, як встановлено судом, 22.02.2019 прийнято рішення № КР0527/1124/АВ/ТД щодо розгляду справи про накладення штрафу 06.03.2019 о 09.00 год. (а.с.44), про що повідомлено ФОП ОСОБА_1 листом від 25.02.2019 №01-20-02/1019-19, трек номер 25 6 (а.с.45-зв). Згідно відстеження за цим трек номером встановлено, що таке поштове відправлення було вручене особисто 26.02.2019 р (а.с. 66-67).

Під час розгляду 06.03.2019 справи про встановлені в ході інспекційного відвідування порушення позивачка ніяких заяв (клопотань) та письмових пояснень, заперечень не надавала.

Відповідно до положень ст. 21 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України) зазначено, що трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник " зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.24 КЗпП України трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі, додержання якої є обов'язковою при укладенні трудового договору з фізичною особою.

Згідно до ч. 3 ст. 24 КЗпП України, працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч.5 ст.50 Закону України "Про зайнятість населення" роботодавцям забороняється застосовувати працю громадян без належного оформлення трудових відносин, вчиняти дії, спрямовані на приховування трудових відносин.

В ході інспекційного відвідування 12.02.2019 р. в перукарні "Людмила", в якій здійснює діяльність ФОП ОСОБА_1, за роботою було виявлено перукарів ОСОБА_3А та ОСОБА_4. Остання здійснювала чоловічу стрижку, а ОСОБА_3 знаходилась в робочому кріслі в очікуванні клієнтів, що зафіксовано засобами фототехніки.

Від надання письмових пояснень ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ФОП ОСОБА_1 відмовились.

Для інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 не надано жодного документу наказів, повідомлень до ДФС про прийняття працівників на роботу та інші, які б підтверджували оформлення трудових відносин з вищезазначеними працівниками.

Отже, в ході інспекційного відвідування встановлено факт допуску позивачем до роботи найманих працівниць без укладення трудового договору, чим порушено ст.ст.21, 24 КЗпП України.

Щодо наданих позивачем договорів оренди "Місця майстра" від 01.12.2018, укладених між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_3, ОСОБА_4 про оренду частини нежитлового приміщення, площею 4 м.кв.. на якому розташовані дзеркало 1 шт., крісло 1 шт., стіл 1 шт. в перукарні "Людмила" по вул. Яновського, 155 в м. Кропивницький (а.с.55, 56) та на який посилається позивач, то суд зазначає, що наведені договори надані як додаток до відповіді на відзив, зареєстрованої в суді 18.04.2019 р. (а.с.51-53а).

Ні під час інспекційного відвідування, ні у позовній заяві (зареєстрована 22.03.2019) позивачка про існування вищевказаних договорів оренди не повідомляла. Від надання письмових пояснень ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в ході інспекційного відвідування також відмовились.

Відповідно до Положення про форму та зміст розрахункових документів, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 21.01.2016 № 13 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11 лютого 2016 р. за № 220/28350:

господарська одиниця стаціонарний або пересувний об'єкт, у тому числі транспортний засіб, де реалізуються товари чи надаються послуги та здійснюються розрахункові операції;

місцезнаходження (місце проживання) суб'єкта господарювання місцезнаходження юридичної особи або місце проживання фізичної особи підприємця, що зазначене у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань.

Позивачем не надано доказів, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 мають місцезнаходження та мають відношення до господарської одиниці як суб'єкти господарювання за адресою, де проведено інспекційне відвідування, власником якого є позивачка.

Таким чином, враховуючи те, що під час проведення інспекційного відвідування та під час розгляду справи про накладення штрафу, про існування зазначених договорів не було відомо, суд дійшов висновку, що такі не можуть бути належним доказом.

Відтак, висновок щодо допуску позивачем до роботи працівників без укладення трудового договору є таким, що ґрунтується на фактичних обставинах справи та відповідає дійсності.

Стаття 265 КЗпП України передбачає відповідальність за порушення законодавства про працю.

Частиною 1 ст.265 КЗпП України визначено, що посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.

Водночас, за правилами абз.2 ч.2 ст.265 КЗпП України юридичні та фізичні особи-підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі:

фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та податків у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

Постановою Кабінету Міністрів України №509 від 17.07.2013 р. затверджено Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення (далі Порядок №509), який визначає механізм накладення на суб'єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України та частинами другою - сьомою статті 53 Закону України "Про зайнятість населення" (далі - штрафи) (п.1).

Відповідно до п.2 Порядку №509 штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, начальниками управлінь і відділів Держпраці та їх заступниками (з питань,що належать до їх компетенції), начальниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками, керівниками виконавчих органів міських рад міст обласного значення, сільських, селищних, міських рад об'єднаних територіальних громад та їх заступниками (далі - уповноважені посадові особи).

Спірна постанова про накладення штрафу винесена заступником начальника Управління Держпраці у Кіровоградській області ОСОБА_5, а отже визначеною Порядком №509 уповноваженою посадовою особою (а.с.7).

Згідно до вимог пункту 6 Порядку №509 про розгляд справи уповноважені посадові особи письмово повідомляють суб'єктів господарювання та роботодавців не пізніше ніж за п'ять днів до дати розгляду рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в уповноваженої посадової особи, що надіслала таке повідомлення, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника.

Як вже зазначалось судом листом від 25.02.2019 №01-20-02/1019-19 позивач була повідомлена про дату та час розгляду справи про накладення штрафу (а.с.45-зв).

Відповідно до п.7 Порядку справа розглядається за участю представника суб'єкта господарювання або роботодавця, щодо якого її порушено. Справу може бути розглянуто без участі такого представника у разі, коли його поінформовано відповідно до пункту 6 цього Порядку і від нього не надійшло обґрунтоване клопотання про відкладення її розгляду.

У разі надходження від суб'єкта господарювання або роботодавця, щодо якого порушено справу, обґрунтованого клопотання про відкладення її розгляду, строк розгляду справи може бути продовжений уповноваженою посадовою особою, але не пізніше ніж на 10 днів (п.5 Порядку №509).

Однак, як встановлено судом, на розгляд справи позивач у встановлений час не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, клопотань про перенесення розгляду справи на інший час не подала.

Згідно абз.2 п.8 Порядку № 509 за результатами розгляду справи уповноважена посадова особа на підставі акта, зазначеного в пункті З цього Порядку, складає постанову про накладення штрафу.

Відповідно до вимог абз.2 ч.2 ст.265 КЗпП України за фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту) та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та податків передбачена відповідальність фізичних осіб підприємців, які використовують найману працю у вигляді штрафу у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

Станом на 06.03.2019 р. розмір мінімальної заробітної плати, згідно до ст.8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік", становив 4173,00 грн., відтак 4173,00 х 30 х 2 = 250380,00 грн..

Отже, на підставі абз.2 ч.2 ст.265 КЗпП України заступником начальника Управління Держпраці у Кіровоградській області ОСОБА_5 на позивача накладено штраф у розмірі 250380,00 грн. (а.с.7).

Згідно ч.1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Доказами в адміністративному судочинстві відповідно до ч.1 ст.72 КАС України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Докази суду надають відповідно до ч.3 ст.77 КАС України учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Суд зазначає, що закріплений у ч.1 ст. 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог ч.2 ст.73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

У розумінні ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Матеріали справи свідчать, що позивачем не було підтверджено достатніми та належними доказами факту порушення його прав та охоронюваних інтересів в межах спірних правовідносин, в той час, як відповідачем доведено правомірність його дій під час прийняття оскаржуваного рішення з урахуванням вимог, встановлених ч.2 ст.19 Конституції України, ч.2 ст.2 КАС України тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Таким чином, суд дійшов висновку відмовити у задоволенні позову повністю.

Відповідно до ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, зважаючи, що у задоволенні позову сторони відмовлено, а іншими учасниками справи судові витрати не понесені, - судові витрати не підлягають розподілу відповідно до вказаної норми.

Керуючись статтями 242-246, 250 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, визначені ст.ст.255, 295 КАС України та може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції в 30-денний строк з дня отримання його копії.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Кіровоградський окружний адміністративний суд.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду ОСОБА_6