Справа № 160/7873/18
Суддя: Турлакова Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2019-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 березня 2019 року Справа № 160/7873/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
за участі секретаря судового засіданняОСОБА_2
представника позивача представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_5 до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.12.2018р. відкрито провадження по справі №160/7873/18 за вищезазначеним позовом та ухвалено здійснювати розгляд даної справи за правилами загального позовного провадження.
Представник позивача, що прибув у судове засідання від 18.03.2019р. позов підтримав та надав пояснення, аналогічні доводам, викладеним у позовній заяві та у відповіді на відзив.
Позовні вимоги обґрунтовані неправомірністю винесеного відповідачем податкового повідомлення-рішення. Так, представник позивача зазначила, що у розрахунку податкового зобовязання по сплаті податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2017 рік не зазначено адресу обєкта нерухомості (офісні будівлі загальною площею 2123, 02 кв.м.), однак у власності ОСОБА_5 відсутнє нерухоме майно за такою площею, у звязку з чим у спірному податковому повідомлення-рішенні визначено помилкову базу оподаткування, та, як наслідок, неправомірно нараховано відповідні податкові зобовязання.
Представник відповідача проти задоволення позову заперечувала, надавши обгрунтування аналогічні доводам, викладеним у відзивах на позовну заяву.
Позиція відповідача аргументована правомірністю оскаржуваного податкового повідомлення-рішення. Так, представник відповідача зазначила, що позивач безпідставно стверджує, що в нього відсутні обєкти відповідні нерухомості, оскільки за даними АІС «Податковий блок» ОСОБА_5 є власником нежитлової будівлі в частці 8/9 за адресою: Дніпропетровська область, м.Покров, вул. Героїв України, 14 (дата державної реєстрації 23.11.2015р.), яке останній використовує з метою одержання доходів шляхом здачі в оренду.
Суд, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, виходячи із системного аналізу положень чинного на момент виникнення спірних правовідносин законодавства та матеріалів справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, мотивуючи це наступним.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_5 (ІНФОРМАЦІЯ_1; РНОКПП НОМЕР_1) на підставі договору дарування від 23.11.2015р. став власником нерухомого майна, а саме: 8/9 часток нежитлової будівлі, до складу якої входить: підвал = 376, 9 кв.м., частина 1-го поверху = 413,1 кв.м., 2-й поверх = 631,8 кв.м., 3-ій поверх = 600,5 кв.м., сходи = 108,6 кв.м.; загальною площею 2130,9 кв.м., що знаходиться по вулиці Героїв України (колишня назва Тельмана) у будинку 14 в місті Покров (колишня назва міста Орджонікідзе) Дніпропетровської області, що також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності серії ЕКВ №308393.
У сформованому контролюючим органом розрахунку податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2017 рік по обєктах оподаткування, які належать ОСОБА_5 зазначено наступне:
-код території обєкта (КОАТУУ) «121210000»; адреса обєкта «неможливо визначити адресу», тип обєкта «будівлі офісні», дата державної реєстрації права власності «23.11.2015р.», дата державної реєстрації припинення права власності «31.12.2999р.», загальна площа обєкта/обєктів, кв.м. «2388,40», розмір частки у праві спільної власності кв.м. в залежності від періоду володіння «2123, 02», пільга у вигляді зменшення бази оподаткування «60,00», ставка податку (% від мінімальної заробітної плати на 1 січня звітного року) «1,30 %» і «41,60 грн.», питома вага площі обєкта в залежності від періоду володіння «1000», сумарна загальна площа обєктів або їх часток «79,89», сума податку «88 317, 72»;
-код території обєкта (КОАТУУ) «НОМЕР_2»; адреса обєкта «АДРЕСА_1», тип обєкта «квартира», дата державної реєстрації права власності «28.05.2014р.», дата державної реєстрації припинення права власності «31.12.2999р.», загальна площа обєкта/обєктів, кв.м. «79,80», розмір частки у праві спільної власності кв.м. в залежності від періоду володіння «79,80», пільга у вигляді зменшення бази оподаткування «60,00», ставка податку (% від мінімальної заробітної плати на 1 січня звітного року) «0,10 %» і «3,20 грн.», питома вага площі обєкта в залежності від періоду володіння «1000», сумарна загальна площа обєктів або їх часток «79,80», сума податку «63,36».
Не погоджуючись із вищезазначеним податковим повідомленням-рішенням, ОСОБА_5 звернувся до суду із даним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд зазначає наступне.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, щодо компетенції контролюючих органів, повноважень і обов'язків їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальності за порушення податкового законодавства, врегульовані Податковим кодексом України (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин
Так, 01 січня 2015 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" №71-VIII від 28.12.2014р., яким, шляхом викладення в новій редакції статті 266 Податкового кодексу України (далі - ПК України), введено новий податок - податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.
Підпунктом 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 ПК України визначено, що платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.
Об'єктом оподаткування, відповідно до п. п. 266.2.1 п. 266.2 ст. 266 ПК України, стали об`єкти житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх частка.
Відповідно до положень підпунктів 266.3.1 та 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 ПК України, базою оподаткування є загальна площа об'єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.
База оподаткування об'єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.
База оподаткування об'єкта/об'єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи - платника податку, зменшується: а) для квартири/квартир незалежно від їх кількості - на 60 кв. метрів; б) для житлового будинку/будинків незалежно від їх кількості - на 120 кв. метрів (п.п. 266.4.1 п. 266.4 ст. 266 ПК України).
Положення 266.4.2. пункту 266.4 статті 266 ПК України визначає, що сільські, селищні, міські ради та ради об'єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, встановлюють пільги з податку, що сплачується на відповідній території, з об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб, громадських об'єднань, благодійних організацій, релігійних організацій України, статути (положення) яких зареєстровані у встановленому законом порядку, та використовуються для забезпечення діяльності, передбаченої такими статутами (положеннями).
Пільги з податку, що сплачується на відповідній території з об'єктів житлової та нежитлової нерухомості, для фізичних осіб визначаються виходячи з їх майнового стану та рівня доходів.
Пільги з податку, що сплачується на відповідній території з об'єктів нежитлової нерухомості, встановлюються залежно від майна, яке є об'єктом оподаткування.
Органи місцевого самоврядування до 25 грудня року, що передує звітному, подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням об'єкта житлової та/або нежитлової нерухомості інформацію щодо ставок та наданих пільг юридичним та/або фізичним особам зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за формою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.
Згідно підпункту 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 ПК України, ставки податку для об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об'єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об'єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.
За приписами абзацу «а» підпункту 266.7.1. пункту 266.7 статті 266 ПК України, обчислення суми податку з об'єкта/об'єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості у такому порядку, зокрема: за наявності у власності платника податку одного об'єкта житлової нерухомості, в тому числі його частки, податок обчислюється, виходячи з бази оподаткування, зменшеної відповідно до підпунктів "а" або "б" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку.
Із наведеного слідує, що у разі перебування у власності фізичної особи одного об'єкта нерухомості (житлового будинку) податок обчислюється виходячи із загальної площі такого об'єкта, зменшеної відповідно до податкової пільги, та відповідної ставки податку.
Згідно розрахунку податкового зобов'язання, визначеного в оскаржуваному податковому повідомленні-рішенні, відповідач визначив об'єктом оподаткування будівлі офіси загальною площею 2388, 40 кв.м. (розмір частки у прав спільної власності 2123,02 кв.м.), застосувавши ставку податку 1,30% від мінімальної заробітної плати (41,60 грн.).
Водночас, як встановлено судом та підтверджено наявними у матеріалах справи доказами, ОСОБА_5 на праві приватної спільної часткової власності обєкт нерухомості (зокрема, 8/9 часток нежитлової будівлі, до складу якої входить: підвал = 376, 9 кв.м., частина 1-го поверху = 413,1 кв.м., 2-й поверх = 631,8 кв.м., 3-ій поверх = 600,5 кв.м., сходи = 108,6 кв.м.; загальною площею 2130,9 кв.м.), що знаходиться по вулиці Героїв України (колишня назва Тельмана) у будинку 14 в місті Покров (колишня назва міста Орджонікідзе) Дніпропетровської області, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності серії ЕКВ №308393.
Із вищенаведеного слідує, що відповідачем під час розрахунку позивачеві податкового зобов'язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки контролюючим органом неправильно визначено об'єкт оподаткування (площу) у звязку з чим позовні вимоги ОСОБА_5 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Згідно із ч.1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
У відповідності до ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
При цьому, в силу ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України - в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідач не довів належними та допустимими доказами правомірність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.
За огляду на викладене, позов ОСОБА_5 до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 241-250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ОСОБА_1