Справа № 260/265/19
Суддя: Гебеш С. А.
Дата ухвалення: 2019-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

19 квітня 2019 року м. Ужгород№ 260/265/19
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Гебеш С. А.

при секретарі судових засідань Жирош С.Ю.

та осіб, що беруть участь у справі:

позивача ОСОБА_1

представника відповідача Жупан А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання дій протиправними та зобов`язання здійснити перерахунок пенсії, -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, згідно якої просив суд:

1. визнати незаконними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 з 31 грудня 2013 року пенсії за вислугу років із сум грошового забезпечення з яких сплачені страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування;

2. зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області призначити ОСОБА_1 , з 31 грудня 2013 року пенсію за вислугу років із суми 4639,04 грн., з якої сплачені страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та виплатити різницю між фактично виплаченою ОСОБА_1 пенсією за вислугу років та розміром пенсії за вислугу років, що мала бути обчислена, нарахована та сплачена йому з 31 грудня 2013 року з урахуванням компенсації втрати доходів, у зв`язку з порушенням строків їх виплати, починаючи з 31 грудня 2013 року;

3. допустити до негайного виконання присудження виплати пенсій у межах суми стягнення за один місяць;

4. зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення;

5. розглянути позовну заяву ОСОБА_1 за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін по справі.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 01.03.2019 року відкрито провадження в даній адміністративній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного провадження з викликом осіб.

В подальшому 12.04.2019 року, судом задоволено клопотання представника відповідача та винесено ухвалу про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Свої позовні вимоги, позивач мотивує тим, що з 1992 року по 2013 рік у відповідності до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», позивач проходив військову службу на офіцерських посадах в Збройних силах України.

Наказом начальника Генерального штабу - Головнокомандувачем Збройних Сил України від 03.12.2013 року № 844, ОСОБА_1 було звільнено з військової служби у запас за станом здоров`я.

Наказом військового комісара Закарпатського обласного військового комісара (далі - ОВК) (по стройовій частині) від 30.12.2013 року, позивач був виключений зі списків особового складу.

11.09.2014 року на адресу позивача надійшов лист за № 10352/03.01 від головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, із змісту якого позивач дізнався, що з 31.12.2013 року йому призначено пенсію за вислугу років, згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», у розмірі 2438,57 грн. Відповідна сума пенсії була нарахована ГУ ПФУ в Закарпатській області, із перерахованих у листі видів грошового забезпечення, яке ОСОБА_1 отримав за 24 місяці перед звільненням з військової служби, що складало 3751,65 грн.

Оскільки позивач вважається застрахованою особою на час виходу на пенсію, він сплачував страхові внески зі всіх видів його грошового забезпечення у зв`язку з чим сума для нарахування пенсії має складати суму не 3751,65 грн. як визначив відповідач, а 4639,04 грн. виходячи з сум сплачених ним страхових внесків із його грошового забезпечення за 24 місяці перед звільненням з військової служби.

Крім цього, як на підставу звернення до суду із даним адміністративним позовом позивач також зазначає, що відповідачем не виконано рішення суду, яке набрало законної сили, а саме рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 30 березня 2018 року по адміністративній справі №807/51/18 за позовом ОСОБА_1 до головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області Пентек Анастасії Юріївни, третя особа - ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, залишене в силі постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11.12.2018 року №857/119/18, де зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду у Закарпатській області розглянути подану ОСОБА_1 довідку Закарпатського обласного військового комісаріату №4228 від 24.07.2017 року та прийняти відповідне рішення щодо наявності або відсутності підстав для перерахунку пенсії ОСОБА_1 на підставі вказаного документу.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області розглянуто довідку №716 від 31.01.2019 р. як дублікат довідки Закарпатського обласного військового комісаріату №4228 від 24.07.2017 р. та протоколом від 12.02.2019 року №9 відмовлено ОСОБА_1 у перерахунку пенсії на підставі довідки №716 від 31.01.2019 p., наданої ІНФОРМАЦІЯ_2 , як дублікат довідки №4228 від 24.07.2017 р. у зв`язку з невідповідністю даних, зазначених у довідці нормам ст. 43 Закону №2262-ХІІ та п. 7 постанови КМУ №393.

Зважаючи на вищевикладені обставини, а також те, що позивачу не проведено перерахунок та виплату пенсії з 31.12.2013 року відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб", Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та постановою Кабінету Міністрів України "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", позивач вважає таку відмову відповідача не обґрунтованою, а не проведення відповідачем перерахунку його пенсії вважає незаконним, так як із усіх видів грошового забезпечення, які ОСОБА_1 отримав за 24 місці перед звільненням, був сплачений єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а тому просив суд даний позов задовольнити в повному обсязі.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позовній заяві та доданих до такої доказів та відповідно просив суд даний адміністративний позов задовольнити повністю.

Представник відповідача в судовому засідання проти задоволення даного адміністративного позову заперечив з підстав викладених у відзиві на позовну заяву (а.с.16-19), при цьому пояснивши, що Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області не виконує функцію визначення грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія ОСОБА_1 , так як це не входить до його компетенції. Вимоги позивача щодо врахування до складу грошового забезпечення, з якого обчислено пенсію, таких видів надбавок, як матеріальна допомога на оздоровлення за 2012 та 2013 року, матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань за 2012-2013 роки, одноразової грошової винагороди за тривалу безперервну службу, суперечать вимогам статей 43, 63 Закону України ''Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб''. Крім цього, відповідач у своєму відзиві також зазначив, що посилання позивача щодо невиконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 30 березня 2018 року по адміністративній справі №807/51/18 за позовом ОСОБА_1 до головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області Пентек Анастасії Юріївни, третя особа - ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, яке набрало законної сили згідно постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11.12.2018 року, не відповідають дійсності, оскільки на виконання вищезазначеного судового рішення, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області розглянуто довідку №716 від 31.01.2019 р. як дублікат довідки Закарпатського обласного військового комісаріату №4228 від 24.07.2017 р. та протоколом від 12.02.2019 року №9 відмовлено ОСОБА_1 у перерахунку пенсії на підставі довідки №716 від 31.01.2019 p., наданої ІНФОРМАЦІЯ_2 , як дублікат довідки №4228 від 24.07.2017 р. у зв`язку з невідповідністю даних, зазначених у довідці нормам ст. 43 Закону №2262-ХІІ та п.7 постанови КМУ №393.

Крім цього, у відзиві на позовну заяву представником відповідача по справі зазначено, що позивач в даному випадку пропустив строк звернення до суду із даним адміністративним позовом.

Зважаючи на вищевикладені обставини та надані ним письмові доказів на підтвердження своєї правової позиції, представник відповідача просив суд у задоволенні даного адміністративного позову відмовити повністю.

Розглянувши подані документи і матеріали справи, заслухавши доводи та пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Як встановлено судом в ході судового розгляду та вбачається із матеріалів справи, з 1992 року по 2013 рік у відповідності до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», позивач проходив військову службу на офіцерських посадах в Збройних силах України.

Наказом начальника Генерального штабу - Головнокомандувачем Збройних Сил України від 03.12.2013 року № 844, ОСОБА_1 було звільнено з військової служби у запас за станом здоров`я.

Наказом військового комісара Закарпатського обласного військового комісара (далі - ОВК) (по стройовій частині) від 30.12.2013 року, позивач був виключений зі списків особового складу.

01.09.2014 року до головного управління надійшов пакет документів, оформлений Закарпатським обласним військовим комісаріатом для призначення пенсії за вислугу років підполковнику ОСОБА_1 .

Згідно Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 року № 3-1, уповноваженим органом були надані наступні документи: подання про призначення пенсії за вислугу років (а.с.22); заява пенсіонера про призначення пенсії (а.с.23); копія розрахунку вислуги років; копія витягу з наказу №844 від 03.12.2013 про звільнення полковника ОСОБА_1 з військової служби; копія витягу з наказу №246 від 30.12.2013; копія витягу з наказу №10 від 22.01.2014; копія витягу з наказу №48 від 27.01.2014; розрахункова книжка Серія НОМЕР_1 ; довідка про додаткові види грошового забезпечення для обчислення пенсії за період з грудня 2011 року по листопад 2013 року (24 місяці); копія паспорту та ідентифікаційного коду; копія посвідчення; копія свідоцтва про народження дитини; копія свідоцтва про одруження; довідка від 28.08.2014 р. №173 копія трудової книжки; медичні документи (а.с.81-84).
11.09.2014 року на адресу позивача надійшов лист за № 10352/03.01 від Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, із змісту якого позивач дізнався, що з 31.12.2013 року йому призначено пенсію за вислугу років, згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», у розмірі 2438,57 грн. Відповідна сума пенсії була нарахована ГУ ПФУ в Закарпатській області, із перерахованих у листі видів грошового забезпечення, яке ОСОБА_1 отримав за 24 місяці перед звільненням з військової служби, що складало 3751,65 грн. (а.с.8).

В подальшому, не погоджуючись із прийнятим рішенням про призначення пенсії, позивач неодноразово звертався до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області із скаргою від 19.09.2014 року № 255/К-99-01 та заявою про отримання інформації від 07.10.2014 року №274/К-99-01 (а.с. 94-95) .

Крім цього, після отримання відповідей, позивач в подальшому подавав заяви та скарги з приводу неправильного нарахування йому пенсії та просив провести перерахунок призначеної йому пенсії від 07.10.2014 року за №275/К-99-01, від 14.10.2014 року за №287/К-99-01, від 21.10.2014 року за №293/К-99-01, від 27.10.2014 року з №304/К-99-01, від 28.10.2014 року за №306/К-99-01, від 28.10.2014 року за №307//К-99-01, від 11.11.2014 року за №321/К-99-01, від 24.11.2014 року за №335/К-99-01, від 08.01.2015 року за №7/К-99-01 та від 02.02.2015року за №33/К-99-01, від 10.05.2016 року за №151/К-99-01 (а.с.85-93, а.с. 96-107 ).
Окрім наведеного вище, суд також вважає за необхідне зазначити, що 31.07.2017 року позивач звернувся із заявою до начальника ГУ ПФУ Закарпатської області Пентек А. Ю. щодо проведення йому перерахунок пенсійного забезпечення з 31.12.2013 року по час звернення із заявою. 16.08.2017 року на адресу позивача надійшов лист ГУ ПФУ № 219/К-99-01, за підписом в.о. начальника ГУ ПФУ Закарпатської області із змісту якого вбачається, що згідно статті 63 Закону України „Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 9 квітня 1992 року № 2262-ХІІ з наступними змінами, згідно якого, до встановлених виключно законами України нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, на підставі введення яких усі призначені за цим законом пенсії підлягають перерахунку, належать лише надбавки, доплати, підвищення. Згідно вказаного листа позивача було повідомлено, що згідно ст.16 ЗУ Про звернення громадян скарга на дії чи рішення органу може бути подана відповідно до норм вищевказаної статі, тобто відповідь на заяв позивача була подана відповідно до ЗУ Про звернення громадян. 23.08.2017 року позивач повторно подав заяву на ім`я начальника ГУ ПФУ в Закарпатській області ОСОБА_2 , щодо його статусу інваліда війни другої групи, у відповідності до дати призначення йому пенсії по інвалідності, а тому відтермінування розгляду його питання стосовно гідного матеріального забезпечення щодо прийняття рішення про перерахунок йому пенсійного забезпечення відповідно до норм чинного законодавства. Крім цього, 28.09.2017 року, на особистому прийомі, позивач надав повторну заяву та одночасно у формі особистого спілкування, у найбільш зручний спосіб для начальника ОСОБА_2 аргументуючи своє намагання бути соціально захищеним з боку ГУ ПФУ Закарпатської області, позивач просив застосування всіх відповідних нормативно-правових актів діючих в Україні, відносно нарахування особам до яких він належить відповідної пенсії, викладені в правовій позиції Верховного Суду України та те, що відповідна правова позиція є обов`язкова для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правові акти, що містить зазначені норми права. 13.10.2017 року на адресу позивача надійшов лист ГУ ПФУ Закарпатської області № 93-К, за підписом начальника ОСОБА_2 , із змісту якого позивач дізнався, що йому відмовлено в нарахуванні належної пенсії, із суми 4639,04 грн., з якої були сплачені страхові внески, оскільки призначення йому пенсії з урахуванням сплачених страхових внесків не передбачено діючим законодавством. 30.10.2017 року на адресу позивача надійшов лист ГУ ПФУ Закарпатської області № 13542/09, за підписом начальника ОСОБА_2 із змісту якого, вбачається, що відповідач не вправі здійснювати перерахунок відповідної пенсії відступаючи від норм ЗУ Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб постанов КМУ та постанов Правління ПФУ . 09.11.2017 року, у відповідності до вимог п.11 постанови Правління пенсійного фонду України від 12.10.07 року № 18-6, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02.11.01.2015 року за № 40/26485, позивач в чергове звернувся із скаргою на незаконні дії відповідача та просив визначити суму з якої сплачені страхові внески, з метою законного нарахування йому пенсійного забезпечення. 08.12.2017 року на адресу ОСОБА_1 надійшов лист ГУ ПФУ Закарпатської області № 348/К-99-01, за підписом начальника ОСОБА_2 , із змісту якого позивачу роз`яснено, що ГУ ПФУ Закарпатської області нараховувало йому пенсійне забезпечення, тільки з основних видів грошового забезпечення, у відповідності до наданої йому 29.08.2014 року довідки ІНФОРМАЦІЯ_2 , та якщо Закарпатський ОВК надасть їм іншу суму грошового забезпечення по основним видам грошового забезпечення, то тільки в такому разі позивачу буде нарахована належна пенсія (а.с. 23). 18.12.2017 року позивач звернувся до ГУ ПФУ Закарпатської області із заявою про проведення йому відповідного перерахунку пенсії з врахуванням усіх видів грошового забезпечення за 24 останні місяці військової служби, з яких були сплачені страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та у відповідності до оригіналу довідки Закарпатського ОВК від 24.07.2017 року №4229. 16.01.2017 року на адресу позивача надійшов лист ГУ ПФУ Закарпатської області за підписом начальника ОСОБА_2 згідно якого позивачу відмовлено в належному нарахуванні пенсії з посиланням на відсутність затвердженого порядку подання відомостей до реєстру застрахованих осіб по військовослужбовцях за спірний період до 01.01.2017 року .

Вказані вище обставини встановлені судовим рішенням у справі №807/51/18 (а.с 28-34), а тому в силу вимог ч.4 ст. 78 КАС України не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Не погоджуючись із прийнятими рішеннями, позивач 21.04.2018 року звернувся до суду із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, третя особа на стороні відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до якої просив суд: визнати незаконними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області щодо призначення позивачу з 31 грудня 2013 року пенсії за вислугу років без урахування при її обчисленні щомісячної додаткової грошової винагороди, грошової допомоги на вирішення соціально-побутових потреб, на оздоровлення за 2012 і 2013 роки та одноразової грошової винагороди за безперервну службу, які ОСОБА_1 фактично отримував під час служби в Збройних Силах України; визнати незаконними дії начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області Пентек А.Ю. щодо порушення Конституційних прав ОСОБА_1 на належне пенсійне забезпечення за вислугу років, у відповідності до законодавства України; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області призначити позивачу з 31 грудня 2013 року пенсію за вислугу років із суми 4639,04 грн. з урахування при її обчисленні щомісячної додаткової грошової винагороди, грошової допомоги на вирішення соціально - побутових потреб та на оздоровлення за 2012 і 2013 роки, одноразової грошової винагороди за безперервну службу, з яких сплачені страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування; зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в Закарпатській області провести виплату різниці між фактично виплаченою ОСОБА_1 пенсією за вислугу років з урахуванням компенсації втрати доходів, у зв`язку з порушенням строків їх виплати, починаючи з 31 грудня 2013 року, та розміром пенсії за вислугу років, що мала бути обчислена, нарахована та сплачена йому з 31 грудня 2013 року з врахуванням у складі грошового забезпечення, з якого проводиться її розрахунок, щомісячної додаткової грошової винагороди, та грошових допомог на вирішення соціально-побутових потреб та на оздоровлення за 2012 і 2013 роки, та одноразової грошової винагороди за безперервну службу які позивач фактично отримував під час служби в Збройних силах України та виплатити відповідну недоотриману різницю ОСОБА_1 .

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 30.03.2018 року, яке набрало законної сили згідно постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11.11.2018 року, визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області щодо не прийняття рішення відносно поданої ОСОБА_1 довідки Закарпатського обласного військового комісаріату №4228 від 24.07.2017 року до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, як документу для перерахунку пенсії та відповідно зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області розглянути подану ОСОБА_1 довідку Закарпатського обласного військового комісаріату №4228 від 24.07.2017 року та прийняти відповідне рішення щодо наявності або відсутності підстав для перерахунку пенсії ОСОБА_1 на підставі вказаного документу.

На виконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 30.03.2018 року, яке набрало законної сили, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області розглянуто довідку №716 від 31.01.2019 р. як дублікат довідки Закарпатського обласного військового комісаріату №4228 від 24.07.2017 р. та протоколом від 12.02.2019 року №9 відмовлено ОСОБА_1 у перерахунку пенсії на підставі довідки №716 від 31.01.2019 p., наданої Закарпатським ОВК, як дублікат довідки №4228 від 24.07.2017 р. у зв`язку з невідповідністю даних, зазначених у довідці нормам ст. 43 Закону №2262-ХІІ та п. 7 постанови КМУ №393 (а.с.9).

Не погоджуючись із таким рішенням відповідача, позивач звернувся до суду із даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку публічно-правовим відносинам, що склались між сторонами, суд виходить із наступного.

Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги, грошового забезпечення військовослужбовців, визначений Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" від 09.04.1992 № 2262-XII (надалі, також Закон №2262-XII), Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 №2011-ХІІ (надалі, також Закон №2011-XII), Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (надалі, також Закон 1058-ІV), постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 за № 393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей" (надалі, також Постанова №393), постановою Кабінету Міністрів України "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 07.11.2007 за №1294, чинною на момент виникнення спірних правовідносин (надалі, також Постанова №1294) та Інструкцією про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оборони України №260 від 11.06.2008, чинною на момент виникнення спірних правовідносин (надалі, також Інструкція №260).

Пунктом шостим статті 92 Конституції України визначено, що виключно законами України визначаються зокрема, форми і види пенсійного забезпечення.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їхніх сімей визначені Законом №2011-ХІІ.

Військовослужбовцям у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Суд зазначає, що у спірних правовідносинах слід розрізняти поняття "складу грошового забезпечення" військовослужбовця, який перебуває на службі (стаття 9 Закону №2011-XII), та "розміру грошового забезпечення", з якого обчислюються його пенсія (стаття 43 Закону №2262-XII).

Частиною першою статті 9 Закону №2011-ХІІ установлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Частиною другою цієї статті визначено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Частиною першою статті 9 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі Закон № 2011-XII) встановлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Згідно з частинами другою, третьою статті 9 Закону № 2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Таким чином, до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять чотири види складових: 1) посадовий оклад; 2) оклад за військовим званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення; 4) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Частиною першою статті 15 Закону № 2011-ХІІ визначено, що пенсійне забезпечення військовослужбовців після звільнення їх з військової служби провадиться відповідно до Закону № 2262-ХІІ.

Однією з умов пенсійного забезпечення військовослужбовців є визначення видів грошового забезпечення, які враховуються при обчисленні пенсій.

Так, частиною третьою статті 43 Закону № 2262-ХІІ визначено, що пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (далі КМУ).

Відповідно до пункту 7 постанови КМУ від 17 липня 1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» пенсії обчислюються з таких видів грошового забезпечення: відповідних окладів за посадою, військовим (спеціальним) званням (для осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту щомісячної надбавки за спеціальне звання) та відсоткової надбавки за вислугу років у розмірах, установлених за останньою штатною посадою, займаною перед звільненням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, крім щомісячних надбавок (доплат), установлених особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їх згодою та в інтересах справи на службі) та премії. Розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.

Таким чином, Закон № 2262-ХІІ, який визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення, зокрема осіб, звільнених з військової служби, та має на меті реалізацію цими особами, конституційного права на державне пенсійне забезпечення і спрямований на встановлення єдності умов та норм пенсійного забезпечення зазначеної категорії громадян України, передбачає включення до грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія, лише щомісячні основні види грошового забезпечення, до яких належать: посадовий оклад, оклад за військовим званням, процентна надбавка за вислугу років, а також щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії.

Тобто при обчисленні пенсії не враховується такий складовий елемент грошового забезпечення як одноразові додаткові види грошового забезпечення, зокрема щорічні, щоквартальні, разові додаткові види грошового забезпечення, крім щомісячних, або тих, що виплачуються раз на місяць.

Як слідує із довідки Закарпатського обласного військового комісаріату №716 від 31.01.2019 року (дублікат довідки №4228 від 24.07.2017р) матеріальна допомога на оздоровлення, матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань, одноразова грошова винагорода за тривалу безперервну службу, є одноразовими додатковими види грошового забезпечення, які були виплачені ОСОБА_1 під час служби в 2012-2013 роках і відповідно до частини 2 статті 9 Закону № 2011-ХІІ відносилися до складу грошового забезпечення останнього як військовослужбовця.
Слід також зазначити, що відповідно до пункту 17 статті 11 Закон №1058-ІV (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягають військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової служби), особи рядового і начальницького складу.

Частиною шостою статті 20 Закону №1058-ІV (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що обчислення страхових внесків застрахованих осіб, зазначених у пунктах 1, 2, 5-7, 9, 10, 12, 15, 17 і 18 статті 11 цього Закону, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.
Аналіз вказаних правових норм дає підстави для висновку, що військовослужбовці та особи рядового і начальницького складу підлягають (підлягали) загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, а тому мають (мали) сплачувати страхові внески та збір на обов`язкове державне пенсійне страхування (єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування) з суми сукупного оподатковуваного доходу, обчисленого відповідно до законодавства України.

Вказане свідчить про правомірність утримання єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування із нарахованих і виплачених позивачу в 2012-2013 роках матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, одноразової грошової винагороди за тривалу безперервну службу.

Разом з тим, як суд зазначив вище, слід окремо розрізняти поняття "розміру грошового забезпечення" військовослужбовця для обчислення пенсії від "складу грошового забезпечення" військовослужбовця, який перебуває на службі.

Зокрема, згідно з частиною третьою статті 43 Закону №2262-XII, пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Вказана норма кореспондується з пунктом 7 Постанови №393, згідно з яким, пенсії обчислюються з розміру грошового забезпечення, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з урахуванням таких його видів: - відповідних окладів за посадою, військовим (спеціальним) званням (для осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту щомісячної надбавки за спеціальне звання) та відсоткової надбавки за вислугу років у розмірах, установлених за останньою штатною посадою, займаною перед звільненням; - щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, крім щомісячних надбавок (доплат), установлених особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їх згодою та в інтересах справи на службі) та премії. Розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.

Необхідно наголосити, що суд не наділений повноваженнями розширювати або змінювати зміст норм матеріального права у тих правовідносинах, які врегульовані конкретними нормами чинного законодавства, і щодо яких відсутні підстави неоднозначного тлумачення у їх застосуванні.
Суд зазначає, що стаття 43 Закону №2262-XII є спеціальною нормою, якою визначено виключні складові грошового забезпечення вказаної категорії осіб, які враховуються при обчисленні розміру пенсії, призначеної згідно цього Закону.

Враховуючи приведені норми, для обчислення розміру пенсії за вислугу років особі, яка проходила службу, враховується тільки оклад за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентна надбавка за вислугу років, а також щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премія, фактично отримані особою.
Норми Закону №2262-XII і Постанови №393 не місять положень щодо включення в розмір грошового забезпечення для обчислення пенсії одноразових додаткових видів грошового забезпечення, які, на відміну від статті 43 Закону №2262-XII, є складовою грошового забезпечення військового при перебуванні на діючій службі згідно статті 9 Закону №2011-ХІІ.
Не зазначено в Законі №2262-XII і Постанові №393 про можливість включення до грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення і розрахунок розміру пенсій таких виплат як матеріальна допомога на оздоровлення, матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань, одноразової грошової винагороди за тривалу безперервну службу, оскільки вони є одноразовими.
Вказані допомоги, заохочення і оплати не являються ні надбавкою, ні доплатою, ні підвищення в розумінні щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, визначених частиною 3 статті 43 Закону №2262-XII та пунктом 7 Постанови №393.

Зі змісту зазначених норм слідує, що одноразова матеріальна допомога на оздоровлення, одноразова матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань, одноразова грошова винагорода за тривалу безперервну службу, є щорічним або разовим платежем, як один із видів складових грошового забезпечення та носить характер державної соціальної гарантії, зокрема, для військовослужбовців, а тому не входить до складу додаткового грошового забезпечення, з якого здійснюється розрахунок розміру пенсії.
Наявна в матеріалах справи довідка про додаткові види грошового забезпечення, яка видана ОСОБА_1 , при звільненні для обчислення пенсії, окрім цього містить наступні щомісячні види забезпечення, а саме: "основні види забезпечення", "додаткові види забезпечення", "щомісячна додаткова грошова винагорода" (а.с.10). Дана довідка свідчить про виплати вказаних додаткових видів грошового забезпечення щомісячно (постійно), безперервно впродовж останніх 24 місяці перед звільненням (2011-2013 роках).

Всі зазначені додаткові щомісячні види грошового забезпечення враховані позивачу при призначенні і обчисленні пенсії з 31.12.2013 року.
Щодо посилань позивача на те, що ГУ ПФУ в Закарпатській області здійснює свою діяльність по відношенню до позивача в порушення норми прямої дії встановленою ст. 46 Конституції України та в супереч вимогам ст. 43 Закону України ««Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», ст. ст.ст. 41, 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та правових позицій Верховного Суду України на час виникнення спірних правових відносин, а саме рішення Верховного Суду України: від 10.03.2015 року у справі №21- 70а15, від 20.10.2015 року у справі №21-2942а15., то суд такі доводи спростовує наступним.

Так, відповідно до вимог ч.5 ст. 242 КАС України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Факт сплати єдиного внеску не є безумовною підставою для включення виплати, з якої цей внесок утримано, до грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія, та має значення лише для включення до цього грошового забезпечення його видів з переліку, визначеного статтею 43 Закону № 2262-ХІІ, який є вичерпним.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 06.02.2019 року у справі № 522/2738/17 (провадження № 11-806апп18), згідно якої Велика Палата Верховного Суду відступила від наведеного правового висновку Верховного Суду України у постанові від 10.03.2015 року у справі №21-70а15, що в свою чергу спростовує висновки позивача на які він посилається, як на підставу для задоволення своїх позовних вимог.
За наведених обставин суд вважає, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими і такими що не підлягають до задоволення з підстави зазначених позивачем у позові.

Щодо доводів зазначених відповідачем у своєму відзиві на позовну заяву, в частині порушення позивачем строку на звернення до адміністративного суду, передбаченого частиною другою статті 122 КАС України, та вимоги у перерахунку пенсії починаючи з 31.12.2013, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Згідно з частиною 2 даної статті, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини 2 статті 46 Закону №1058-ІV, нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Положенням вказаної статті відповідає частина 2 статті 55 Закону №2262-XII, в якій зазначено, що нараховані суми пенсії, не отримані пенсіонером з вини органу Пенсійного фонду України, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Вищенаведені норми розрізняють процесуальний строк, визначений статтею 122 КАС України, як строк звернення до суду та строк протягом якого право особи порушувалося, визначений статтею 55 Закону №2262-XII, перебіг якого розпочинається з моменту виникнення підстав для отримання нарахованої пенсії і не обмежується часовими рамками, за умови вини суб`єкта владних повноважень. Вказані строки не є тотожними за своєю правовою природою та застосуванням.

Більш того, суд зазначає, що як вважає позивач порушення його прав є триваючим, що підтверджується неодноразовими зверненнями позивача до органів пенсійного фонду із заявами, скаргами та пропозиціями, а також зверненнями за захистом своїх порушених прав в судовому порядку.

Враховуючи, що позивачем дотримано строк звернення до суду, перебіг якого розпочався з моменту отримання витягу із протоколу №9 від 12.02.2019 року, який був надісланий на адресу позивача по справі 18.02.2019 року за вих. №2290/03, тобто саме з моменту отримання ним рішення відповідача про відмову в перерахунку та виплаті пенсії, а тому посилання відповідача на порушення строку звернення до суду є безпідставними та необґрунтованими.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

При цьому, згідно частин 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

За наведених підстав та вказаних правових норм, суд дійшов висновку, що такі види грошових виплат як матеріальна допомога на оздоровлення, матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань, одноразова грошова винагорода за тривалу безперервну службу не належать до щомісячних виплат та додаткових видів грошового забезпечення осіб начальницького складу Збройних Сил України, які враховуються при обчисленні розміру пенсії за Законом №2262-XII, оскільки відносяться до разових платежів і мають характер окремих гарантій держави щодо соціального захисту військовослужбовців.
Отже, в даному випадку Головне управління пенсійного фонду України в Закарпатській області, відмовляючи у перерахунку (донарахуванні) пенсії діяло на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а позовні вимоги позивача є безпідставними та не підлягають задоволенню в цілому.

Враховуючи вищевикладене та керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання дій протиправними та зобов`язання здійснити перерахунок пенсії - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

В разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду виготовлено та підписано 26.04.2019 року.

СуддяC.А. Гебеш