Справа № 205/9342/18(2-а/205/7/19)
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2019-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

24 квітня 2019 року м. Дніпросправа № 205/9342/18(2-а/205/7/19)
Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Кругового О.О. (доповідач),

суддів: Прокопчук Т.С., Шлай А.В.,

за участю секретаря судового засідання Іотової А.О.

за участю позивача: ОСОБА_1.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 25.01.2019 року, (суддя суду першої інстанції Басова Н.В.)., прийняте у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро, в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №3 батальйону №4 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Салівон Сергія Володимировича, третя особа: Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,-

в с т а н о в и в :

18 грудня 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом, в якому просила: скасувати постанову серії ЕАВ №775519 від 05.12.2018 року, винесену інспектором лейтенантом Салівон С.В. за ч. 1 ст. 122 КУпАП, у вигляді штрафу у розмірі 255 грн. та закрити провадження по адміністративній справі у відношенні позивача.

Адміністративний позов обґрунтовано тим, що дії інспектора щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення і винесення постанови відносно позивача є протиправними. Постанова не відображає дійсних обставин справи, винесена з грубим порушенням вимог законодавства щодо її змісту та процедури складання, є незаконною, а тому підлягає скасуванню. Позивач зазначає, що постанова складена без врахування її зауважень, пояснень та конкретної дорожньої обстановки, скупчення та потоку інших машин, інтенсивності руху. Доказів порушення не надано, свідків не опитано, протокол про адміністративне правопорушення не складався. Позивач також зазначає, що в оскаржуваній постанові відповідачем не вказано об'єктивної сторони правопорушення, відтак в її діях відсутній склад правопорушення, сама постанова по своїй формі не відповідає формі встановленій Інструкцією №1395. Крім того, позивач зазначає, що відповідач не мав права розглядати справу про адміністративне правопорушення на місці зупинки автомобіля, згідно вимог закону розгляд справи повинен був відбутись за місцезнаходженням відповідного органу.

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 січня 2019 року в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 - відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції позивач звернулась з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом вимог норм матеріального та процесуального права просить оскаржуване рішення суду скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог.

Апеляційна скарга обґрунтована фактично доводами адміністративного позову. Також, позивач зазначає, що відповідачем постанову у справі про адміністративне правопорушення фактично прийнято без розгляду справи. На думку позивача, відповідач повинен був встановити склад правопорушення, дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, однак вказаного він не зробив. Також, позивач зазначає, що наявний в матеріалах справи відеозапис з місця події є неповним та дозволяє належним чином оцінити події, що мали місце, відтак відповідачем не надано належних доказів на підтвердження факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення. Крім того, позивач вказує, що працівникам поліції вона пояснила, що не мала можливості вимкнути двигун, бо автомобіль, яким вона керувала тривалий час був у відділі поліції як речовий доказ по справі про вбивство. Автомобіль був заведений через акумулятор іншого автомобіля та тільки від'їхав з місця стоянки, оскільки був повернутий позивачу як представнику власника.

В судовому засіданні позивач доводи апеляційної скарги підтримала, просила суд апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постаноу про задоволення позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 05.12.2018 року відповідачем було складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ №775519, якою до позивача застосовано штрафні санкції у розмірі 255 грн., відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до зазначеної постанови, водій ОСОБА_1, керувала транспортним засобом ауді А2 н.з. НОМЕР_1, та не дотрималась вимоги дорожнього знаку 2.2., чим порушила п. 33 ПДР України.

Вважаючи постанову у справі про адміністративне правопорушення протиправною, позивач звернулась до суду з адміністративним позовом у даній справі.

Суд першої інстанції вирішуючи спір між сторонами та відмовляючи у задоволенні позовних вимог виходив з того, що оскаржувана постанова прийнята із дотримання вимог закону, відповідає чинному законодавству щодо своєї форми та змісту. Наданим відповідачем до суду відеозаписом підтверджено факт порушення позивачем вимоги дорожнього знаку 2.2, тому підстави для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, на думку суду першої інстанції, відсутні.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до розділу 33 ПДР України, знак 2.2 «Проїзд без зупинки заборонений». Забороняється проїзд без зупинки перед розміткою 1.2 (стоп-лінія), а якщо вона відсутня - перед знаком. Необхідно дати дорогу транспортним засобом, що рухаються дорогою, яка перетинається, а за наявності таблички 7.8 - транспортним засобам, що рухаються по головній дорозі, а також праворуч рівнозначною дорогою.

Відповідальність за ч.1 ст.122 КУпАП настає у разі порушення водієм вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг.

Відповідно до ст.9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В свою чергу, наявність чи відсутність адміністративного правопорушення встановлюється уповноваженою особою на підставі доказів, перелік яких визначений ст.251 КУпАП.

Відповідачем до матеріалів справи було долучено відеозапис з місця події, який був досліджений судом. (а.с.18)

Із вказаного відеозапису видно, що позивач, керуючи транспортним засобом Ауді А2 н.з. НОМЕР_1 порушила вимоги дорожнього знаку 2.2, а саме: не здійснила повної зупинки транспортного засобу перед дорожнім знаком, що є порушенням вимог ПДР та достатньою підставою для застосування санкцій передбачених ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В свою чергу, відповідно до ч. 1 ст. 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Дослідивши наявний в матеріалах справи відеозапис суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що він містить дані, на підставі яких можливо встановити обставини допущеного позивачем правопорушення, відтак вказаний доказ є належним та допустимим в розумінні Кодексу адміністративного судочинства України.

Щодо доводів позивача про невідповідність змісту та форми постанови вимог чинного законодавства, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07 листопада 2015 року та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за №1408/27853 (далі - Інструкція), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Відповідно до п. 1 розділу IV Інструкції, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п. 5 розділу IV Інструкції, постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (додаток 5), складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 8 розділу ХІІІ цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції.

Як видно з наявної в матеріалах справи постанови ЕАВ№775519 від 05.12.2018 року, її роздруковано за допомогою спеціальних технічних можливості у вигляді стрічки, та вона має всі відомості, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеній у додатку 5 до інструкції.

Отже, прийнята у відношенні позивача постанова від 05.12.2018 року відповідає вимогам Інструкції.

Стосовно доводів позивача про порушення позивачем порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення суд зазначає, що на момент виникнення спірних правовідносин, працівники підрозділів Національної поліції мають право виносити постанови у справах про адміністративні правопорушення за порушення Правил дорожнього руху, зокрема передбачених статтею 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, на місці вчинення такого правопорушення без скаладання протоколу.

Як видно з оскаржуваної постанови, а також відеозапису з місця події, відповідачем дотримано порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення.

При цьому, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими доводи позивача з приводу порушення відповідачем порядку розгляду справи із посиланням на те, що відповідачем не було враховано пояснень позивача та допитано свідків, оскільки як вже зазначалось, відоезапис з місця події є належним та допустимим доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відтак факт порушення позивачем ПДР є доведеним та не потребує додаткового підтвердження свідчення будь-яких свідків.

В свою чергу, суд зазначає, що пояснення позивача, які вона надала співробітнику поліції з приводу неможливості вимкнення двигуна на автомобілі через його незадовільний технічний стан, увімкнення двигуна автомобіля, яким вона керувала, від акумулятора іншої машини, не може свідчити про відсутність складу адміністративного правопорушення в її діях, оскільки вимоги знаку 2.2 не передбачають вимкнення двигуна автомобіля, а вказують лише на обов'язкову повну зупинку транспортного засобу (припинення руху) перед знаком або стоп-лінією.

Більш того, суд апеляційної інстанції звертає увагу позивача, що згідно абз. «а» та «б» пп. 2.3 п. 2 ПДР, для забезпечення безпеки дорожнього руху, перед виїздом водій зобов'язаний перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу; бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Отже, перед виїздом позивач, як водій, була зобов'язана пересвідчитись і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, а під час руху зобов'язана була уважно стежити за дорожньою обстановкою та відповідно реагувати на її зміну.

Суд зазначає, що в разі якщо позивач до початку руху виявила несправність транспортного засобу, що вказує на неможливість безпечного керування ним, вона мала утриматись від керування автомобілем та могла вжити дій для усунення відповідних технічних несправностей. Таким чином, посилання позивача на технічні несправності автомобілю, яким вона керувала, як на підставу звільнення її від відповідності від вчинення адміністративного правопорушення є безпідставними та таким, що не спростовують висновків відповідача по суті розгляду справи про адміністративне правопорушення.

З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 відсутні.

З урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для зміни або скасування рішення суду першої інстанції - відсутні.

Керуючись ст. 243, ст. 286, ст. 310, ст. 315 ст. 316, ст. 321 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Ленінської районного суду м. Дніпропетровська від 25.01.2019 року в адміністративній справі №205/9342/18(2-а/205/7/19) - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 24 квітня 2019 року та оскарженню не підлягає відповідно до ч. 3 ст. 272 КАС України.

Головуючий - суддя О.О. Круговий

суддя Т.С. Прокопчук

суддя А.В. Шлай