Справа № 640/3270/19
Суддя: Погрібніченко І.М.
Дата ухвалення: 2019-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

26 квітня 2019 року № 640/3270/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Погрібніченка І.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу
за позовомОСОБА_1
доДепартаменту патрульної поліції Національної поліції України
простягнення коштів за час вимушеного прогулу,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (далі - відповідач) про:

- стягнення з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 10.07.2018 року про 31.10.2018 року в розмірі 21 731, 20 (двадцять одна тисяча сімсот тридцять одна) гривня та 20 копійок та середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01.11.2018 року по 19.12.2018 року в розмірі 9 235 (дев'ять тисяч двісті тридцять п'ять) гривень 76 копійок.

Позов обґрунтовано тим, що рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 жовтня 2018 року у справі №826/9165/17, яке набрало законної сили 10.01.2019 року, його адміністративний позов до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України було задоволено повністю, та зокрема, вирішено стягнути з відповідача його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 24 червня 2017 року по 09 липня 2018 року у розмірі 70 354, 76 грн.

Натомість, як зазначає позивач, судовим рішенням не вирішено спір щодо стягнення з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу, а саме - до дати фактичного поновлення його на посаді.

А тому, оскільки позивача було поновлено на роботі 19 грудня 2018 року, про що було видано відповідний наказ, останній вважає, що з відповідача підлягає стягненню на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 10 липня по 31 жовтня 2018 року ( по день судового рішення про поновлення на роботі, що підлягало негайному виконанню у цій частині) та з 1 листопада по 18 грудня 2018 року включно (по день фактичного поновлення).

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.02.2019 року відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику сторін) та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами. Вказаною ухвалою суду відповідачам надано п'ятнадцятиденний строк з дня вручення їм даної ухвали надати відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст. 162 КАС України, або заяву про визнання позову.

25.03.2019 року представником Департаменту патрульної поліції Національної поліції України надано до суду відзив, в якому відповідач проти адміністративного позову заперечує та просить відмовити в його задоволенні.

Відзив обґрунтовано тим, що 19 грудня 2018 року Департаментом патрульної поліції Національної поліції України був виданий наказ про виконання рішення суду та поновлення позивача на службі та саме з дати видачі відповідного наказу позивачу нараховується грошове забезпечення.

Одночасно, відповідач зазначає, що рішенням суду від 31.10.2018 року з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України було стягнуто грошове забезпечення за час вимушеного прогулу, а саме з 24 червня 2017 року по 09 липня 2018 року.

У той же час, відповідно до трудової книжки ОСОБА_1, останній з 12.07.2018 по 22.08.2018 року був працевлаштований в ПП «Техноремпромстройсервіс Альянс», що на думку відповідача було враховано судом під час винесення рішення по справі та встановлені вимушеного прогулу.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 31.10.2018 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено повністю.

Визнано протиправним та скасовано наказ начальника Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Жукова Є.О. від 23 червня 2017 року № 1029 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» щодо звільнення інспектора роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції у місті Житомирі Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_1 зі служби в поліції.

Поновлено ОСОБА_1 на службі в поліції на посаді інспектора роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції у місті Житомирі Департаменту патрульної поліції.

Стягнено з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь позивача ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 24 червня 2017 року по 09 липня 2018 року у розмірі 70 354 гривень 76 копійок.

Допущено до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на службі в поліції на посаді інспектора роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції у місті Житомирі Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції та стягнення з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць у розмірі 5 432 гривень 80 копійок.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 08.04.2019 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 жовтня 2018 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання протиправним скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення коштів за час вимушеного прогулу.

19 грудня 2018 року Департаментом патрульної поліції лейтенанта поліції, на виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 31.10.2018 року, справа 826/9165/17, видано наказ № 1203 о/с, яким наказано скасувати:

пункт наказу Департаменту патрульної поліції від 26 червня 2017 року № 230 о/с про звільнення зі служби в поліції відповідно до п." 6 (у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) ч. І ет. 77 Закону України, «Про Національну поліцію», п. 9 розділу 0 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з прийняттям Закону України «Про Національну поліцію» та п, 8 ч. 1 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статуї- органів внутрішніх справ України» лейтенанта поліції ОСОБА_1 (001 і346), інспектора роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції у місті Житомирі, з 26 червня 2017 року та поновити лейтенанта поліції ОСОБА_1 (0011346) на посаді інспектора роти № з батальйону Управління патрульної поліції у місті Житомирі, з 27 червня 2017 року. Виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць у розмірі 5 432 гривень 80 копійок.

Враховуючи той факт, що позивача поновлено на посаді лише 19.12.2018 року, а рішенням суду стягнено з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу лише з 24 червня 2017 року по 09 липня 2018 року, ОСОБА_1 звернувся з даним позовом до суду.

Відповідно до положень статті 19 Конституції України (тут і далі по тексту всі нормативно-правові акти наведені в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями статті 235 КЗпП визначено, що у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв'язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 1992 року «Про Практику розгляду судами трудових спорів», якщо внаслідок відмови у прийнятті на роботу або несвоєчасного укладення трудового договору працівник мав вимушений прогул, його оплата провадиться стосовно до правил ч. 2 статті 235 КЗпП про оплату вимушеного прогулу незаконно звільненому працівникові.

У той же час, виходячи з визначення вимушеного прогулу - це час, протягом якого працівник з вини власника або уповноваженого ним органу був позбавлений можливості працювати.

Згідно із ч. 2 статті 235 КЗпП, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

В пункті 6 Постанови «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від 24 грудня 1999 року № 13 Пленум Верховного суду України зазначив, що задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов'язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов'язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Відповідно до пп. «з» п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» (далі - Порядок), цей Порядок застосовується у випадках вимушеного прогулу працівника.

Згідно абз. 3 п. 2 Порядку, збереження заробітної плати «у всіх інших випадках», до яких відноситься випадок й вимушеного прогулу, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Відповідно до п. 8 Порядку, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді.

Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи, датою звільнення ОСОБА_1 є 23 червня 2017 року, при цьому датою винесення судом рішення про поновлення позивача на роботі є 31 жовтня 2018 року. При цьому, датою фактичного поновлення позивача на роботі є 19 грудня 2018 року.

У той же час, суд звертає увагу, що рішенням суду від 31 жовтня 2018 року з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь позивача стягнено середній заробіток за час вимушеного прогулу лише з 24 червня 2017 року по 09 липня 2018 року у розмірі 70 354 гривень 76 копійок.

Таким чином, з урахуванням заявлених позовних вимог, суду необхідно встановити кількість днів вимушеного прогулу позивача з 10 липня 2018 рок по 31.10.2018 року (дату винесення рішення) та відповідно з дати винесення судом рішення (31.10.2018 року) по дату поновлення позивача на займаній посаді (19.12.2018 року) та яка сума підлягає виплаті позивачеві за такий вимушений прогул.

При вирішенні даної справи, суд зазначає, що згідно рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 31.10.2018 року «…до матеріалів справи долучено довідку про доходи позивача від 14 липня 2017 року з якої вбачається, що позивачу за травень та червень 2017 року (тобто за останні два місяці роботи) нараховано та виплачено заробітну плату на суму 10 050, 99 гривень.

Фактично позивачем відпрацьовано у травні 2017 року - 20 робочих днів та у червні 2017 року 17 робочих днів.

Таким чином, середньоденний заробіток позивача становив 271,64 гривень.

Кількість робочих днів у період вимушеного прогулу починаючи з 24 червня 2017 року і по день ухвалення рішення (по 9 липня 2018 року) становить (червень 2017 - 5 робочих днів, з 01 липня по 31 грудня 2017 року було 127 робочих днів, з 10 січня по 30 червня 2018 року було 122 робочих дня, та по день ухвалення рішення (по 09 липня) - 5 робочих днів) 259 робочих днів.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що середній заробіток за час вимушеного прогулу, а саме: з 24 червня 2017 року по 09 липня 2018 року становить: 271,64 х 259 =70 354,76 гривень, який суд вважає за необхідне задовольнити…».

Даний розрахунок позивачем не оскаржується.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, за вказаних обставин, беручи до уваги календар на 2018 рік, з урахуванням державних свят та перенесення робочих днів, кількість робочих днів у період вимушеного прогулу позивача з 10 липня 2018 року по 31 жовтня 2018 року (дату прийняття судом рішення) становить 80 днів.

Таким чином, середній заробіток за час вимушеного прогулу, а саме: з 10 липня 2018 року по 31 жовтня 2018 року становить: 271,64 х 80 =21 731, 20 гривень.

Таким чином, вимога позивача про стягнення з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 10.07.2018 року про 31.10.2018 року в розмірі 21 731, 20 грн. (двадцять одна тисяча сімсот тридцять одну гривня 20 копійок) підлягає до задоволення.

При цьому, судом враховано що заява про поновлення на роботі розглядалась більше одного року не з вини працівника.

Водночас, судом не беруться до уваги посилання відповідача на запис в трудовій книжці позивача відповідно до якого, останній в період з 12.07.2018 року по 22.08.2018 року обіймав посаду менеджера з постачання на ПП «Техноремпромстройсервіс Альянс», оскільки перебування позивача в трудових правовідносин з вказаним підприємством ніяким чином не виключає/позбавляє обов'язку відповідача щодо виплати йому середнього заробітку за час вимушеного прогулу з підстав незаконного його звільнення.

У той же час, щодо вимоги в частині стягнення з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 01.11.2018 року по 19.12.2018 року в розмірі 9 235 (дев'ять тисяч двісті тридцять п'ять) гривень 76 копійок, суд зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач необхідність такого стягнення обґрунтовує тим, що даний період є періодом, в якому фактично відбувалася затримка виконання судового рішення, яке набрало законної сили, а відтак на його думку, мають бути застосовані норми статті 236 КЗпП, відповідно до яких у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Тобто, виходячи з норми статті 236 КЗпП на думку позивача, він має право на виплату йому середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення про поновлення на роботі.

Суд зазначає, що згідно роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у пункті 34 постанови від 6 листопада 1992 року №9 "Про практику розгляду судами трудових спорів", рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу.

Аналіз правових норм чинного законодавства, що регулює правовідносини в сфері проходження громадянами публічної служби та звільнення з публічної служби, дає підстави для висновку, що рішення судів про поновлення на роботі є обов'язковими та виконуються негайно.

Тобто, добровільне виконання рішення суду боржником - це його законодавчо встановлений обов'язок. Зазначений обов'язок не є похідним від дій особи (подання заяви чи виконавчого листа для відкриття виконавчого провадження), яку поновлено на роботі.

Враховуючи те, що рішення окружного адміністративного суду м. Києва від 31 жовтня 2018 року у справі №826/9165/17 про поновлення ОСОБА_1 на посаді виконано лише 19 грудня 2018 року, суд приходить до висновку, що позивачу за період з 31.10.2018 року по 18.12.2018 року підлягає стягненню середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі на підставі статті 236 КЗпП України.

За вказаних обставин, суд зазначає, що вищевказана стаття КЗпП України не містить застережень, що власник або уповноважений ним орган не відповідає за затримку виконання рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, якщо працівник не вчинив додаткові дії, зокрема - пред'явлення рішення до примусового виконання, що вказують на його бажання поновитися на роботі.

Правова природа діяльності органів державної виконавчої служби та її основне призначення полягає саме в примусовому виконанні рішень суду, в тому числі постанов судів про поновлення на посадах у відносинах публічної служби, які набрали законної сили, що і є підставою для негайного їх виконання. Добровільне виконання рішення суду боржником - це його законодавчо встановлений обов'язок. Зокрема, зазначений обов'язок не є похідним від дій особи (подання заяви чи виконавчого листа для відкриття виконавчого провадження), яку поновлено на роботі. В таких випадках держава в особі органу державної виконавчої служби несе відповідальність за виконання остаточних судових рішень.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 19.04.2019 року по справі 813/3816/16.

Отже враховуючи, що час вимушеного прогулу за період з 01.11.2018 року по 19.12.2018 року становить 34 дні, середній заробіток за час вимушеного прогулу відповідно становить: 271,64 х 34 =9 235, 76 гривень.

Згідно з положеннями п. 2 ч. 1 статті 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць.

Таким чином, рішення суду в частині стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць, що дорівнює 12 465, 31 грн. (середньомісячна кількість робочих днів позивача - 22 х середньоденна заробітна плата - 5 976, 08 грн.), підлягає негайному виконанню.

Частиною 2 статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

У відповідності до частини 2 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У той же час, відповідач у справі обов'язку щодо доведення правомірності своїх дій та рішень не виконав, відзиву без поважних причин не надав, що судом кваліфікується у відповідності до приписів ч. 4 ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, як визнання позову.

Оцінюючи подані сторонами докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням обставин зазначених вище, суд прийшов до переконання про задоволення позовних вимог повністю.

Згідно з ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки спір вирішено на користь сторони, звільненої від сплати судового збору, а також за відсутності витрат, пов'язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати (судовий збір) стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8, 9, 77, 243 - 246, ст. 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, АДРЕСА_1) задовольнити повністю.

2. Стягнути з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (02048, м. Кихїв, вул. Фоедора Ернста, 3) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, АДРЕСА_1) середній заробіток за час вимушеного прогулу з 10.07.2018 року про 31.10.2018 року в розмірі 21 731, 20 грн. (двадцять одна тисяча сімсот тридцять одна гривня 20 копійок) та середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01.11.2018 року по 19.12.2018 року в розмірі 9 235, 76 грн. (дев'ять тисяч двісті тридцять п'ять гривень 76 копійок).

3. Допустити до негайного виконання рішення суду в частині середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць у розмірі 5 976, 08 грн. (п'ять тисяч дев'ятсот сімдесят шість гривень, 08 копійок).

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України в редакції Закону № 2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя І.М. Погрібніченко