Справа № 810/5030/18
Суддя: Земляна Галина Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 810/5030/18 Суддя (судді) першої інстанції: Журавель В.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Земляної Г.В.

суддів Ісаєнко Ю.А., Лічевецького І.О.

за участю секретаря Антоненко К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Київського окружного адміністративного суду від 25 січня 2019 року

у справі №810/5030/18 (розглянутої в порядку письмового провадження)

за позовом ОСОБА_2

до відповідача Яготинської районної державної адміністрації

про визнання протиправним та скасування розпорядження,

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_2 (далі - позивач) звернулася до суду з позовною заявою до Яготинської районної державної адміністрації Київської області (далі - відповідач), в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати розпорядження відповідача «Про дострокове припинення діяльності Громадської ради при Яготинській районній державній адміністрації» від 12 вересня 2018 року № 323.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач вважає розпорядження відповідача незаконним та необґрунтованим, таким, що порушує її право на забезпечення участі громадськості у формуванні та реалізації державної політики. Зазначає, що оскаржуване розпорядження прийнято з посиланням на вимоги абз. 2 п. 10-1 Постанови Кабінету Міністрів України «Про забезпечення участі громадськості у формуванні та реалізації державної політики» від 3 листопада 2010 р. № 996 (далі - Постанова № 996), проте у вказаній постанові відсутній абз. 2 п. 10-1. Стверджує, що відповідач позбавлений повноважень скасовувати розпорядження голови районної державної адміністрації, оскільки таким правом наділені лише Президент України, Кабінет Міністрів України, голова державної адміністрації вищого рівня або суд.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 25 січня 2019 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано пункт другий розпорядження виконувача обов'язків голови Яготинської районної державної адміністрації Київської області «Про дострокове припинення діяльності Громадської ради при Яготинській районній державній адміністрації» від 12 вересня 2018 року № 323. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції повністю та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на незаконності, необґрунтованості та необ'єктивності рішення суду, неповне з'ясування всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, порушення судом норм процесуального права, що є підставою для скасування судового рішення.

Відповідачем було подано відзив (заперечення) на апеляційну скаргу в якому зазначено, що апеляційна скарга є безпідставною та необґрунтованою та просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Позивач в судовому засіданні підтримав вимоги та доводи апеляційної скарги та просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на порушення судом при винесенні рішення норм процесуального та матеріального права.

Представник відповідача в судовому засіданні доводи апеляційної скарги заперечував та просив в задоволенні апеляційної скарги відмовити з огляду на її необґрунтованість та безпідставність, а рішення суду першої інстанції залишити в силі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду слід залишити без змін, з наступних підстав.

Відповідно до положень статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно зі статтями 315, 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції всебічно, повно та об'єктивно розглянув справу, правильно встановив обставини справи, наданим доказам дав правильну правову оцінку і прийшов до обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 29 серпня 2017 року відповідачем прийнято розпорядження «Про створення Громадської Ради при Яготинській районній державній адміністрації» № 266. Фактично цим розпорядженням затверджено новий склад Громадської ради при відповідачу як консультативно-дорадчого органу (згідно з додатком) та визнано таким, що втратило чинність попереднє розпорядження відповідача від 28 липня 2014 року № 160 про створення громадської ради.

Згідно з додатком до розпорядження № 266, до складу Громадської ради входили: позивач - громадське формування з охорони громадського порядку «Оборона», голова громадської ради; ОСОБА_5 - «Соціально-економічна фундація «Спадщина», заступник голови громадської ради; ОСОБА_6 - завідувач сектору з питань внутрішньої політики, інформації та зв'язків з громадськістю, секретар громадської ради та 12 членів.

12 вересня 2018 року відповідачем прийнято розпорядження «Про дострокове припинення діяльності Громадської ради при Яготинській районній державній адміністрації» № 323, яким, зокрема, достроково припинено діяльність Громадської ради у зв'язку з недотриманням вимог абз. 2 п. 10-1 Постанови № 996 та п.п. 1, 3, 4, 8, п. 4; п. 7 Положення про Громадську раду при Яготинській районній державній адміністрації, затвердженого розпорядженням Яготинської районної державної адміністрації від 4 жовтня 2017 р. № 311 (п. 1 розпорядження № 323); зобов'язано утворити протягом 20 календарних днів ініціативну групу з підготовки установчих зборів з метою формування нового складу Громадської ради при відповідачу (п. 2 розпорядження № 323); зобов'язано головного спеціаліста з питань внутрішньої політики, інформації та зв'язків з громадськістю апарату адміністрації забезпечити висвітлення цього розпорядження у засобах масової інформації (п. 3 розпорядження № 323); визнано таким, що втратило чинність розпорядження відповідача від 29 серпня 2017 р. № 266 «Про створення Громадської ради при Яготинській районній державній адміністрації» (п. 4 розпорядження № 323) (далі - розпорядження № 323, оскаржуване розпорядження)

Як зазначено відповідачем, підставою для винесення названого розпорядження стало те, що проведено аналіз діяльності Громадської ради та встановлено невиконання Громадською радою без об'єктивних причин більшості заходів, передбачених річним планом її роботи.

Позивач вважаючи розпорядження № 323 протиправним звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що, п.2 спірного розпорядження № 323 передбачено утворити протягом 20 календарних днів ініціативну групу з підготовки установчих зборів з метою формування нового складу Громадської ради при відповідачу. Визначений цим пунктом строк не узгоджується з терміном, передбаченим вимогами п. 10-1 Типового положення (15 денний строк), отже вказаний пункт спірного розпорядження є протиправним, оскільки суперечить вказаній нормі і тому з наведених підстав підлягає скасуванню, а позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно з вимогами ст. 118 Конституції України виконавчу владу в областях і районах, містах Києві та Севастополі здійснюють місцеві державні адміністрації.

Склад місцевих державних адміністрацій формують голови місцевих державних адміністрацій.

Голови місцевих державних адміністрацій при здійсненні своїх повноважень відповідальні перед Президентом України і Кабінетом Міністрів України, підзвітні та підконтрольні органам виконавчої влади вищого рівня.

Місцеві державні адміністрації підзвітні і підконтрольні радам у частині повноважень, делегованих їм відповідними районними чи обласними радами.

Місцеві державні адміністрації підзвітні і підконтрольні органам виконавчої влади вищого рівня.

Рішення голів місцевих державних адміністрацій, що суперечать Конституції та законам України, іншим актам законодавства України, можуть бути відповідно до закону скасовані Президентом України або головою місцевої державної адміністрації вищого рівня.

Відповідно до вимог ст. 41 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» від 9 квітня 1999 р. № 586-ХІV (далі - Закон № 586-ХІV) голови місцевих державних адміністрацій видають розпорядження одноособово і несуть за них відповідальність згідно із законодавством.

Місцева державна адміністрація є місцевим органом виконавчої влади і входить до системи органів виконавчої влади.

Місцева державна адміністрація в межах своїх повноважень здійснює виконавчу владу на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, а також реалізує повноваження, делеговані їй відповідною радою.

Частинами 1, 3 статті 43 Закону № 586-ХІV закріплено, що акти місцевих державних адміністрацій, що суперечать Конституції України, законам України, рішенням Конституційного Суду України, актам Президента України та постановам Верховної Ради України, прийнятим відповідно до Конституції та законів України, актам Кабінету Міністрів України або інтересам територіальних громад чи окремих громадян, можуть бути оскаржені до органу виконавчої влади вищого рівня або до суду.

Розпорядження голови державної адміністрації, що суперечать Конституції України, законам України, рішенням Конституційного Суду України, іншим актам законодавства або є недоцільними, неекономними, неефективними за очікуваними чи фактичними результатами, скасовуються Президентом України, головою місцевої державної адміністрації вищого рівня або в судовому порядку.

3 листопада 2010 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову «Про забезпечення участі громадськості у формуванні та реалізації державної політики» від №996 (далі - Постанова № 996), якою, зокрема, затверджено Типове положення про громадську раду при міністерстві, іншому центральному органі виконавчої влади, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, обласній, Київській та Севастопольській міській, районній, районній у м. Києві та Севастополі державній адміністрації (далі - Типове положення).

Згідно з вимогами п. 1 Типового положення Громадська рада при міністерстві, іншому центральному органі виконавчої влади, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, обласній, Київській та Севастопольській міській, районній, районній у мм. Києві та Севастополі держадміністрації (далі - громадська рада) є тимчасовим консультативно-дорадчим органом, утвореним для сприяння участі громадськості у формуванні та реалізації державної політики.

Відповідно до вимог п. 2 названого положення у своїй діяльності громадська рада керується Конституцією та законами України, указами Президента України і постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також Положенням про громадську раду, розробленим на основі цього Типового положення.

Згідно з п. 10-1 Типового положення, дострокове припинення діяльності громадської ради здійснюється у разі: коли засідання громадської ради не проводилися протягом двох кварталів; невиконання громадською радою без об'єктивних причин більшості заходів, передбачених річним планом її роботи; прийняття відповідного рішення на її засіданні; реорганізації або ліквідації органу. Рішення про припинення діяльності громадської ради оформляється відповідним актом органу. У разі припинення діяльності громадської ради з підстав, передбачених абзацами другим - четвертим цього пункту, орган утворює протягом 15 календарних днів відповідно до вимог пункту 8 цього Типового положення ініціативну групу з підготовки установчих зборів з метою формування нового складу громадської ради.

Як встановлено судом першої інстанції, 4 жовтня 2017 року відповідачем прийнято розпорядження №311, яким затверджено Положення про Громадську раду при Яготинській районній державній адміністрації (далі - Положення).

Згідно з п. 1 названого положення Громадська рада є постійно діючим колегіальним виборним консультативно-дорадчим органом, утвореним для забезпечення участі громадян в управлінні державними справами, здійснення громадського контролю за діяльністю Яготинської районної державної адміністрації, налагодження ефективної її взаємодії з громадськістю, врахування громадської думки під час формування та реалізації державної політики.

Завдання Громадської ради визначено у п. 3 Положення, а її склад - п.п. 6-9 Положення.

Відповідно до вимог п. 15 Положення основною формою роботи Громадської ради є засідання, що проводяться у разі потреби, але не рідше, ніж один раз на квартал. Позачергові засідання Громадської ради можуть скликатися за ініціативою однієї третини від загального складу її членів.

Згідно з п. 16 Положення, рішення Громадської ради оформлюються протоколом, мають рекомендаційний характер і є обов'язковими для розгляду адміністрацією.

Пунктом 17 Положення передбачено, що Громадська рада інформує адміністрацію та громадськість про свою роботу шляхом розміщення в обов'язковому порядку у спеціально створеній рубриці «Громадська рада» на офіційному веб-сайті адміністрації та оприлюднення в інший прийнятний спосіб матеріалів про установчі документи, план роботи, керівний склад, прийняті рішення, щорічні звіти про її роботу.

Як вбачається з матеріалів справи, 12 вересня 2018 року відповідачем винесено оскаржуване розпорядження № 323

Це розпорядження винесено з посиланням на абз. 2 п. 10-1 Постанови № 996, тобто у зв'язку з невиконання громадською радою без об'єктивних причин більшості заходів, передбачених річним планом її роботи.

Позивач стверджує, що громадська рада виконувала свої обов'язки у повному обсязі.

Надаючи оцінку правомірності оскаржуваного розпорядження № 323 та наявності підстав для його прийняття, колегія суддів враховує наступне.

10 серпня 2018 року до Яготинської районної державної адміністрації Київської області надійшло 4 заяви від ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 про вихід з Громадської ради за власним бажанням, оскільки названі члени Громадської ради вважають, що цей колегіальний орган не виконує покладених на нього обов'язків та порушує власне Положення.

Крім того, ще одна заява про вихід з Громадської ради за власним бажанням та у зв'язку з неможливістю ефективно виконувати функції члена ради була адресована голові Громадської ради ОСОБА_2 від ОСОБА_11

Трьох членів з Громадської ради було замінено на власний розсуд головою Громадської ради разом із заступником, зокрема, ОСОБА_12 на ОСОБА_13, ОСОБА_14 на ОСОБА_15, ОСОБА_16 на ОСОБА_17 (Протоірей).

Згідно з листом Громадської ради від 3 липня 2018 року № 054-07/18 на 8 засіданні Громадської ради 22 червня 2018 року було ухвалено рішення про заміну ОСОБА_18 на ОСОБА_19

Відповідно до вимог п. 7 Типового положення склад громадської ради формується на установчих зборах шляхом рейтингового голосування за осіб, які особисто присутні на установчих зборах та кандидатури яких внесені інститутами громадянського суспільства.

Отже враховуючи викладене, такі дії щодо членства у Громадській раді та порядку його набуття не узгоджувалися з вимогами Типового положення.

Згідно з вимогами п. 10 Типового положення членство в громадській раді припиняється на підставі рішення громадської ради у разі, зокрема, подання членом громадської ради відповідної заяви.

У разі припинення будь-якою особою членства у громадській раді її місце займає наступний за черговістю кандидат до складу громадської ради, який набрав найбільшу кількість голосів за результатами проведення рейтингового голосування на установчих зборах. Рішення про це приймається на найближчому засіданні громадської ради.

Зміни у складі громадської ради затверджуються рішенням органу на підставі протоколу засідання громадської ради. Орган оприлюднює відомості про такі зміни на своєму офіційному веб-сайті та в інший прийнятний спосіб протягом трьох робочих днів з моменту затвердження.

Якщо не менш як за один рік до закінчення повноважень громадської ради черговість для набуття в ній членства вичерпана та чисельність членів громадської ради становить менше половини від її загального складу, визначеного на установчих зборах, орган вживає заходів для доукомплектування складу громадської ради в порядку, встановленому цим Типовим положенням для формування складу громадської ради.

Як встановлено судом першої інстанції та не заперечується відповідачем під час формування Громадської ради було подано 14 заяв від осіб, які брали участь в установчих зборах, тобто особи, які набрали меншу кількість голосів та мали менший рейтинг, і за рахунок яких можна було б доукомплектувати Громадську раду відсутні, а особи, які були включені до складу ради не можуть вважатися повноважними членами, оскільки включені до складу з порушенням такого порядку.

Крім того, в результаті звернення громадян міста та району, які надходили до Яготинської районної державної адміністрації Київської області було проведено аналіз діяльності Громадської ради.

Так, згідно з планом роботи Громадської ради на 2018 р. заплановано розглядати такі питання: 1) про районну цільову програму сприяння розвитку громадського суспільства на 2018-2010 роки; 2) обговорення концепції національного-патріотичного виховання молоді на 2018 рік, затвердженого розпорядженням КМУ; 3) громадський моніторинг організації робіт по благоустрою населених пунктів району; 4) здійснення заходів, спрямованих на поліпшення соціального-медичного заходу, реабілітації ветеранів війни, воїнів-інтернаціоналістів, учасників антитерористичної операції; 5) механізм адресного надання пільг малозабезпеченим мешканцям району; 6) розвиток електронного врядування: електронна взаємодія органів влади, електронний доступ до публічної інформації та відкритих даних; електронна участь громадян в урядуванні; 7) про організацію літнього оздоровлення дітей та їх зайнятості під час літніх канікул, роботу пришкільних таборів, оздоровлення дітей пільгових категорій; 8) соціальна підтримка дітей, які опинились в складних життєвих обставинах; 9) формування та реалізація антикорупційної політики в Україні.

Проте, позивачем не було надано ні відповідачу, ні під час розгляду справи судом жодного документа на підтвердження виконання вказаного плану заходів.

Крім того, колегією суддів враховується той факт, що 12 жовтня 2018 року відповідачем направлено позивачу лист «Про надання копій документів» № 07-60/1204, у якому містилося прохання надати у строк до 17 жовтня 2018 року належним чином завірені копії протоколів засідань Громадської ради за період роботи з вересня 2017 року по вересень 2018 року

Проте, відповідь на вказаний лист та вказаних документів відповідачу позивачем надано не було.

Отже, Громадською радою не було надано відповідачу документів на підтвердження виконання заходів, передбачених річним планом її роботи.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що у відповідача були підстави для винесення розпорядження № 323. Отже розпорядження № 323 є правомірним та не підлягає скасуванню.

Щодо доводів позивача про протиправність спірного розпорядження, оскільки воно прийнято з посиланням на вимоги абз. 2 п. 10-1 Постанови Кабінету Міністрів України «Про забезпечення участі громадськості у формуванні та реалізації державної політики» від 3 листопада 2010 року № 996, проте у цій постанові відсутній абз. 2 п.10-1 колегія суддів зауважує на наступне.

Дійсно у Постанові від 3 листопада 2010 року № 996 відсутній абз. 2 п.10-1, проте вказана норма міститься у затвердженому цією постановою Типовому положенні. Саме ця норма регламентує дострокове припинення повноважень громадської ради. За таких обставин неточність здійсненого посилання у вказаному розпорядженні на цю норму, яка міститься не у самій постанові, а у затвердженому нею Типовому положенні, яке є невід'ємною її частиною, та не утворює підстав для визнання протиправним та скасування спірного розпорядження.

Щодо твердження позивача про порушення ст.43 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» з тих підстав, що відповідач позбавлений повноважень скасовувати розпорядження голови районної державної адміністрації, оскільки таким правом наділені лише Президент України, Кабінет Міністрів України, голова державної адміністрації вищого рівня або суд, то колегія суддів вважає їх необґрунтованими та зазначає про наступне.

Відповідно до статті 39 Закону України від 09 квітня 1999 року N 586-XIV "Про місцеві державні адміністрації" голови місцевих державних адміністрацій, зокрема, утворюють для сприяння здійсненню повноважень місцевих державних адміністрацій консультативні, дорадчі та інші допоміжні органи, служби та комісії, члени яких виконують свої функції на громадських засадах, а також визначають їх завдання, функції та персональний склад.

Одним із таких органів є зазначена громадська рада, щодо якої винесено спірне розпорядження. Це означає, що визначення персонального складу громадської ради дійсно входить до повноважень голови районної державної адміністрації.

Відповідно до частини 1 статті 41 цього ж Закону голови місцевих державних адміністрацій видають розпорядження одноособово і несуть за них відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з приписами п. 10-1 Типового положення дострокове рішення про припинення діяльності громадської ради оформляється відповідним актом органу.

Таким органом у даному випадку є районна державна адміністрація. Це означає, що до повноважень голови районної державної адміністрації, як голови вказаного органу, належить прийняття рішення про припинення діяльності громадської ради.

З аналізу вищезазначеного вбачається, що до виключних повноважень голови районної державної адміністрації відноситься видання розпоряджень в межах повноважень з утворення Громадської ради, визначення її завдань, функцій та персонального складу.

Частинами 1, 2 статті 43 Закону України "Про місцеві державні адміністрації" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що акти місцевих державних адміністрацій, що суперечать Конституції України, законам України, рішенням Конституційного Суду України, актам Президента України та Кабінету Міністрів України або інтересам територіальних громад чи окремих громадян, можуть бути оскаржені до органу виконавчої влади вищого рівня або до суду.

При цьому, відповідно до частини 3 статті 43 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» розпорядження голови державної адміністрації, що суперечать Конституції України, законам України, рішенням Конституційного Суду України, іншим актам законодавства або є недоцільними, неекономними, неефективними за очікуваними чи фактичними результатами, скасовуються Президентом України, Кабінетом Міністрів України, головою місцевої державної адміністрації вищого рівня або в судовому порядку.

Зазначена норма кореспондується з положеннями частини 8 статті 118 Конституції України, згідно з якою рішення голів місцевих державних адміністрацій, що суперечать Конституції України та законам України, іншим актам законодавства України, можуть бути відповідно до закону скасовані Президентом України або головою місцевої державної адміністрації вищого рівня.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що спірним розпорядженням відповідач не припиняв діяльність Громадської ради як консультативно-дорадчого органу, а вчиняв дії на зміну її персонального складу, що прямо передбачено наведеними вище нормами. Спірним розпорядженням не скасовувалося попереднє розпорядження, а змінювався персональний склад Громадської ради, у зв'язку з чим попереднє розпорядження визнавалося таким, що втратило чинність.

Ураховуючи вищевикладене суд дійшов висновку, що відповідач мав повноваження на видання спірного розпорядження, у т.ч. визнавши таким, що втратило чинність положення попереднього розпорядження, тобто діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що доводи позивача стосовно наведених обставин є помилковими, а тому позовні вимоги в частині відсутності у позивача повноважень на видання спірного розпорядження чи щодо відсутності підстав для його видання є необґрунтованими і задоволенню не підлягають.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується я з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість частини позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню частково.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки гуртуються на невірному трактуванні фактичних обставин та норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов'язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Крім того, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

При цьому апеляційна скарга не містять посилання на обставини, передбачені статтями 317-319 Кодексу адміністративного судочинства України, за яких рішення суду підлягає скасуванню.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, в зв'язку з чим апеляційна скарга залишається без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного, керуючись 34, 242, 243, 246, 308, 310, 316, 321,322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 25 січня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів із дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного суду у порядку ст.329-331 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: Г.В. Земляна

Судді: Ю.А. Ісаєнко

І.О. Лічевецький