Справа № 440/901/19
Суддя: Тацій Л.В.
Дата ухвалення: 2019-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2019 р.Справа № 440/901/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Тацій Л.В.,

Суддів: Подобайло З.Г. , Бартош Н.С. ,

за участю секретаря судового засідання Ткаченка А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 14.03.2019 року, головуючий суддя І інстанції: С.О. Удовіченко, м. Полтава, повний текст складено 14.03.19 року по справі № 440/901/19

за позовом ОСОБА_1

до Голови Подільської районної у м. Полтаві ради ОСОБА_2, Виконавчого комітету Подільської районної у м. Полтаві ради, Подільської районної у м. Полтаві рада, треті особи ОСОБА_3 Володимирович-заступник голови Подільської районної у м. Полтаві ради, ОСОБА_4 Анатолійович-заступник голови ради з питань діяльності виконавчого органу, ОСОБА_5 Дмитрівна-заступник голови ради з питань діяльності виконавчого органу, ОСОБА_6 Володимирович-заступник голови ради з питань діяльності виконавчого органу-начальник управління соціального захисту населення, ОСОБА_7 Сергійович-керуючий справами райвиконкому, ОСОБА_8 Єгорович-начальник виробничого підрозділу "Полтавське будівельне-монтажне експлуатаційне управління" регіонального відділу "Південна залізниця" ПАТ "Українські залізниці", ОСОБА_9 Михайлович- голова правління ТзДВ "Полтавтрансбуд", ОСОБА_10

про визнання протиправним та скасування рішення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку,-

ВСТАНОВИВ:

13 березня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Голови Подільської районної у м. Полтаві ради ОСОБА_2, Виконавчого комітету Подільської районної у м.Полтаві ради, Подільської районної у м. Полтаві рада в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення Подільської районної у м.Полтаві ради (тридцять третя позачергова сесія сьомого скликання) від 21 лютого 2019 року "Про утворення виконавчого комітету Подільської районної у м.Полтаві ради";

- визнати протиправними дії голови Подільської районної у м.Полтаві ради ОСОБА_2 щодо внесення запису в трудову книжку серія АВ №460072 ОСОБА_1 №19 від 21 лютого 2019 року про її звільнення з посади у зв'язку із утворенням нового складу виконавчого комітету ради, частина 1 статті 51 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні";

- поновити ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) на посаді заступника голови Подільської районної у м. Полтаві ради з питань діяльності виконавчого органу з дня постановлення судового рішення,

- стягнути з виконавчого комітету Подільської районної у м. Полтаві ради на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 21 лютого 2019 року по день поновлення на роботі з утриманням з цієї суми податків та обов'язкових платежів.

Разом із позовною заявою позивачем 13 березня 2019 року подано заяву про забезпечення позову, шляхом зупинення дії рішення тридцять третьої позачергової сесії сьомого скликання Подільської районної у м. Полтаві ради "Про утворення виконавчого комітету Подільської районної у м. Полтаві ради" від 21 лютого 2019 року до часу скасування судом заходу забезпечення.

В обґрунтування заяви позивач зазначив, що у разі невжиття заходів забезпечення позову існує ймовірність, що на посаду, яку займав останній буде прийнята інша особа і в разі задоволення позову буде складно виконати рішення суду. Крім того є очевидні ознаки протиправності оскаржуваного рішення, оскільки воно прийнято в період тимчасової непрацездатності та не містить інформації щодо трудових відносин із відповідачем.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 14.03.2019 відмовлено ОСОБА_1 в задоволенні заяви про забезпечення адміністративного позову.

Також ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 14.03.2019 до участі у справі залучені треті особи.

Позивач, не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції про відмову у задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову, подала апеляційну скаргу, в якій вказує, що судом при винесенні ухвали неповно зясовано обставини, що мають значення для справи, та зроблено висновки, що не відповідають обставинам справи. Вказує, що прийняття відповідачем оскаржуваного рішення відбулось в період тимчасової непрацездатності позивача, а отже, вважає, що це є очевидною ознакою протиправності рішення, яке є предметом оскарження.

Від відповідачів та третіх особі надійшли відзиви на апеляційну скаргу, відповідно до яких проти задоволення скарги заперечують.

Розгляд справи здійснювався з урахуванням приписів ч.4 ст.229 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що підстави для вжиття заходів забезпечення позову у даному випадку відсутні, оскільки позивачем у заяві про забезпечення позову не наведено, яким чином невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити або унеможливити виконання рішення суду, або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, не зазначено підстав, з яких саме він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам та законним інтересам позивача, а також не наведено очевидних ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності відповідача.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні заяви про забезпечення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Отже, забезпечення адміністративного позову це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті визначених законом заходів з метою створення можливості реального виконання у майбутньому постанови суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.

Слід зазначити, що підстави забезпечення позову, передбачені ч. 2 ст. 150 КАС України, є оціночними, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Положеннями ч.1 ст.151 КАС України визначені види забезпечення позову, а саме: 1) зупинення дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) заборона відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановлення обов'язку відповідача вчинити певні дії; 4) заборона іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупинення стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

При цьому, відповідно до ч.2 ст.151 КАС України суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

При розгляді заяви про забезпечення адміністративного позову суд повинен дати оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з врахуванням: розумності, обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу; наявності зв'язку між конкретним видом, що застосовується для забезпечення позову і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий вид забезпечення позову забезпечити фактичне виконання рішення суду у разі його задоволення; імовірності виникнення утруднень для виконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; наявності зв'язку із вжиттям заходів запобігти порушенню прав та інтересів інших осіб, в тому числі, й осіб, які не приймають участь у розгляді справи.

В ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про те, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або є очевидними ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно п. 17 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06.03.2008 року № 2, застосування судом таких заходів забезпечення, які за змістом є ухваленням рішення без розгляду справи по суті, не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову. Забезпеченням позову у такий спосіб суди виходять за межі підстав забезпечення позову, що є неприпустимим.

Отже, заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи до забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Суди не вправі вживати такі заходи до забезпечення позову, які є фактично рівнозначними задоволенню позовних вимог.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 151 КАС України не допускається забезпечення позову шляхом зупиненні дії рішення суб'єкта владних повноважень, яке не є предметом оскарження в адміністративній справі, або встановлення заборони або обов'язку вчиняти дії, що випливають з такого рішення.

Судом встановлено, що предметом позову є оскарження рішення Подільської районної у м. Полтаві ради (тридцять третя позачергова сесія сьомого скликання) від 21 лютого 2019 року "Про утворення виконавчого комітету Подільської районної у м. Полтаві ради", яким, на переконання позивача, порушені її права, як особи, що займала посаду заступника голови ради і звільнена у зв'язку з утворенням нового складу виконавчого комітету ради.

Колегія суддів зазначає, що наведені позивачем у заяві про забезпечення позову доводи є його припущеннями, а надані докази не підтверджують того, що права позивача будуть порушені, або не можуть бути ефективно захищені у судовому порядку, чи для їх відновлення повинно бути докладено значних зусиль.

Вимоги заяви про вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення тридцять третьої позачергової сесії сьомого скликання Подільської районної у м. Полтаві ради "Про утворення виконавчого комітету Подільської районної у м. Полтаві ради" від 21 лютого 2019 року,, що по суті є позовною вимогою, задоволення якої до розгляду справи по суті є неприпустимим, оскільки, якщо судом фактично ухвалюється рішення без розгляду справи по суті, то це не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.

Також, колегія суддів звертає увагу на те, що заявником не наведено доводів про існування очевидної небезпеки заподіяння її правам, свободам чи законним інтересам в разі невжиття заходів забезпечення позову, також, не наведено фактів, які б вказували на можливість ускладнення виконання майбутнього судового рішення.

Сам факт звернення позивача до суду з даним позовом не може бути автоматичною підставою для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову шляхом зупинення дії рішення.

За таких обставин, колегія суддів не знаходить підстав для скасування судового рішення з мотивів, наведених в апеляційній скарзі.

Згідно з Рекомендаціями №R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом ОСОБА_11 Європи від 13.09.1989р., рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов'язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов'язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акту; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв'язку з оскарженням адміністративного акту.

Отже, колегія суддів переглянувши рішення суду першої інстанції, вважає, що при його прийнятті суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права, тому, ухвала суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Доводи апеляційної скарги з наведених вище підстав висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 14.03.2019 року по справі № 440/901/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя ОСОБА_12
Судді ОСОБА_13 ОСОБА_14
Повний текст постанови складено 25.04.2019 року