Справа № 640/7046/19
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2019-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

24 квітня 2019 року м. Київ № 640/7046/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Келеберди В.І., розглянувши заяву про забезпечення позову у справі

за позовом Об'єднання співвласників багатоквартального будинку "Миколи Лебедєва 4/39 А"
до Головного управління Держпраці у Київській області

про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу, ВСТАНОВИВ:
Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Миколи Лебедєва 4/39-А» звернулось до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Головного управління Держпраці у Київській області про визнання незаконною та скасування постанови.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 24.04.2019 року позовну заяву залишено без руху.

Разом із позовною заявою представником Позивача подано заяву про забезпечення позову, в якому просить зупинити дію оскаржуваної постанови Головного управління Держпраці у Київській області №КВ517/1521/АВ/ТД/Фс-225 від 22.03.2019 року про накладення штрафу, передбаченого абзацом 2 частини 2 статті 265 КЗпП України штрафу у розмірі 1377090,00 грн до набрання законної сили судовим рішенням у даній справі.

В обґрунтування поданої заяви зазначив, що не погоджується з постановою про накладення штрафу, оскільки вважає, що наявні ознаки, які свідчать про очевидну протиправність прийняття такої постанови.

Також, вказав, що наразі існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в даній справі, оскільки невиконання позивачем постанови, що оскаржується у місячний термін, створює реальну можливість примусового стягнення коштів.

За правилами частин 1,2,3 статті 154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову.

У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з повідомленням заінтересованих сторін у встановлений судом строк

У даному випадку суд вбачає можливим розглянути заяву про забезпечення без виклику сторін.

Розглядаючи заяву про забезпечення адміністративного позову, суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Частиною 2 статті 150 КАС України передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

За приписами частини 1 ст. 151 КАС України, позов може бути забезпечено, зокрема, зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

З вказаних норм Закону вбачається, що загалом забезпечення адміністративного позову є крайнім заходом, вжиття якого можливе виключно за наявності підстав, передбачених ч. 2 ст. 150 КАС України.

Під час вирішення питання про наявність підстав для забезпечення позову, суд відзначає, що обов'язок по доведенню та обґрунтуванню наявності очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, обґрунтованості та невідвертості додаткових зусиль і витрат у майбутньому, покладається саме на позивача.

Також, суд зазначає, що існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або неможливість захисту цих прав, свобод та інтересів без вжиття таких заходів чи необхідність докладання значних зусиль та витрат для їх відновлення, як підстава для забезпечення адміністративного позову, полягає в тому, що на момент подання такого позову у позивача наявні обґрунтовані підстави, підтверджені належними та допустимими доказами, вважати можливим настання юридичних фактів, які призведуть до порушення його прав та законних інтересів.

Судом встановлено, позивачем оскаржується Постанова ГУ Держпраці у Київській області № КВ517/1521/АВ/ТД/Фс-225 від 22.03.2019 року.

Оскаржувана постанова прийнята, зокрема, згідно з Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2013 року №509 (далі Порядок №509).

Так, п.8 Порядку №509, зокрема, встановлено, що за результатами розгляду справи уповноважена посадова особа на підставі акта, зазначеного в пункті 3 цього Порядку, приймає відповідне рішення. Постанова про накладення штрафу складається у двох примірниках за формою, встановленою Мінсоцполітитки, один з яких залишається у Держпраці або її територіальному органі, другий - надсилається протягом трьох днів суб'єктові господарювання або роботодавцю, стосовно якого прийнято постанову, або видається його представникові, про що на ньому робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника. У разі надсилання примірника постанови поштою у матеріалах справи робиться відповідна позначка.

Відповідно до п.9 Порядку №509 штраф сплачується протягом одного місяця з дня прийняття постанови про його накладення, про що суб'єкт господарювання або роботодавець повідомляють Держпраці чи її територіальний орган.

Згідно з п.10 Порядку №509 постанова про накладення штрафу може бути оскаржена у судовому порядку.

Водночас, приписами п.11 Порядку №509 встановлено, що не сплачені у добровільному порядку штрафи стягуються:

- у судовому порядку регіональними центрами зайнятості на підставі матеріалів справи, що передаються їм територіальними органами Держпраці (щодо штрафів, передбачених частинами другою, п'ятою і шостою статті 53 Закону України «Про зайнятість населення»);

- у судовому порядку територіальними органами Держпраці (щодо штрафів, передбачених частинами третьою, четвертою і сьомою статті 53 зазначеного Закону );

- органами державної виконавчої служби (щодо штрафів, передбачених частиною другою статті 265Кодексу законів про працю України ).

Із позовної заяви, долучених до позовної заяви доказів та заяви про забезпечення позову вбачається, що оскаржувану постанову винесено 22.03.2019 року. Станом на час звернення до суду із заявою про забезпечення позову (22.04.2019 року) доказів пред'явлення Головним управлінням Держпраці у Київській області до примусового виконання оскаржуваної постанови, суду не надано.

Таким чином, на час розгляду судом заяви відсутні ознаки очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача; суду не доведено неможливість захисту прав позивача без вжиття таких заходів; не доведено, що для відновлення прав необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Отже, з урахуванням викладеного, суд не вбачає підстави для задоволення заяви про забезпечення позову.

При цьому, суд зауважує, що Позивач не позбавлений можливості зініціювати питання перед судом про доцільність забезпечення її позову на будь-якій стадії розгляду справи у разі встановлення відповідних підстав для цього.

З урахуванням викладеного, керуючись ст.ст. 150-154, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні заяви Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Миколи Лебедєва 4/39-А» про забезпечення адміністративного позову.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, передбаченими ст. ст. 294-297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.І. Келеберда