Справа № 310/2569/19
Суддя: Кошева О. А.
Дата ухвалення: 2019-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 310/2569/19
РІШЕННЯ

Іменем України

24 квітня 2019 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Кошевої О.А.,

за участю секретаря судового засідання Ледовської А.В.,

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бердянську справу за адміністративним позовом Бердянського міського відділу Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області до громадянина ОСОБА_3 Федерації ОСОБА_2 про примусове видворення іноземця за межі території України, -

ВСТАНОВИВ:

16.04.2019 року Бердянський МВ УДМС України в Запорізькій області звернувся до суду з адміністративним позовом до громадянина ОСОБА_3 Федерації ОСОБА_2 про примусове видворення останнього за межі території України. В обґрунтування позову зазначено, що 23.08.2017 року до Бердянського МВ УДМС України в Запорізькій області надійшло звернення від Бердянського ВП ГУНП України в Запорізькій області щодо вирішення питання про законність перебування на території України громадянина ОСОБА_3 Федерації ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспортний документ 51 № 44583391, виданий Генеральним консульством Росії в м. Харків 16.09.2009 року, терміном дії до 16.09.2014 року.

23.08.2017 року під час перевірки законності перебування на території України працівниками Бердянського МВ УДМС України в Запорізькій області було встановлено, що 16.09.2009 року ОСОБА_2 документований паспортом 51 № 44583391 виданий Генеральним консульством Росії в м. Харків замість втраченого. Штампи перетину кордону на вїзд виїзд з України в вищезазначеному паспорті відсутні.

Встановлено, що громадянин ОСОБА_3 Федерації ОСОБА_2 прибув на територію України разом з батьками як неповнолітня дитина у 1996 році. Батьки отримали дозволи на імміграцію та були документовані посвідками на постійне проживання в ОСОБА_4. В подальшому батько, ОСОБА_5, 24.07.1963р.н. був документований паспортом громадянина ОСОБА_4 серії СЮ 009149 Бердянським МВ УМВС України в Запорізькій області від 04.10.2006 року.

Зі слів ОСОБА_2, він навчався у Нововасилівській загальноосвітній школі Бердянського району Запорізької області до 2001р. та за оформленням посвідки на постійне проживання не звертався. Після досягнення повноліття, а саме 15.03.2004р. громадянин ОСОБА_2 за межі України не виїхав.

16.09.2009 року був документований Генеральним Консульством Росії у

м. Харків паспортом громадянина ОСОБА_3 Федерації серія 51 № 4458339 терміном дії до 16.09.2014 року.

Після отримання в дипломатичному представництві паспорт 51№44583391, відповідач за межі України не виїхав до ДМС з питання продовження строку перебування не звернувся через відсутність підстав для перебування в ОСОБА_4. З 15.03.2004 року перебуває на території України нелегально з порушенням п.2.2 Постанови № 150.

Крім того, 23.08.2017р. за порушення п. 2.2 Постанови № 150 у відношенні відповідача було складено протокол МЗП 129238 про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч.1 ст. 203 КУпАП. Начальником Бердянського МВ УДМС України в Запорізькій області 23.08.2017р. винесено постанову про накладання адміністративного стягнення на громадянина ОСОБА_2 у вигляді штрафу розміром 510грн. Адміністративне стягнення ОСОБА_2 виконав.

У звязку з тим, що громадянин ОСОБА_3 Федерації ОСОБА_2 з 15.03.2004 року своїми діями грубо порушує законодавство України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, ухиляється від виїзду за межі України, підстави для перебування в ОСОБА_4 та подальшого вїзду в ОСОБА_4 відсутні, на підставі статті 26 Закону України №3773-VI, Бердянським МВ УДМС України в Запорізькій області 23.08.2017 року прийнято рішення № 28 про примусове повернення відповідача за межі України.

Відповідач отримав другий примірник вказаного рішення про його примусове повернення та зобовязався виїхати за межі України не пізніше 21.09.2017 року. При цьому відповідача належним чином повідомили, що у випадку не виконання рішення про примусове повернення до нього буде застосовано примусове видворення, відповідно до статті 30 Закону України №3773-УІ. Відповідач не виконав рішення про примусове повернення, у встановлені строки територію України не покинув, продовжуючи порушувати законодавство України та злісно ухилятись від виїзду.

05.03.2019р. співробітниками Державної прикордонної служби та співробітниками Бердянського МВ УДМС України в Запорізькій області за адресою: Запорізька обл.,м. Бердянськ, с. Нововасилівка, вул. Радянська, б.23, був виявлений громадянин ОСОБА_2, під час перевірки виконання рішення про примусове повернення, яке відповідач мав виконати до 21.09.2017 року, але фактично виконати рішення про примусове повернення за межі України не було можливості звязку з тим, що у нього відсутній діючий паспортний документ.

З метою виконання рішення, а саме документування гр. ОСОБА_2 довідкою на повернення, 06.03.2019 за вих. № 2317.2-532/2317.1-19 було направлено запит до Генерального консульства ОСОБА_3 Федерації в м. Харків.

Згідно відповіді Генерального консульства РФ за вих. № 1393 від 26.03.2019, яка надійшла 05.04.2019, гр. РФ ОСОБА_2 для документуванням довідкою на повернення необхідно особисто звернутись до консульства.

Посилаючись на вищевикладене просять прийняти рішення про примусове видворення відповідача за межі України.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримала посилаючись на обставини викладені в ньому. Просила позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні визнав в повному обсязі обставини викладені в позові, але просив відмовити в задоволенні позову, так як він мешкає разом з батьками, батько інвалід 1 групи, самостійно не пересувається, мати пенсіонерка. Додав, що в РФ родичів не має, своєчасно не вирішив питання законності перебування на території України в зв'язку з відсутністю коштів.

Вислухавши пояснення присутніх осіб, дослідивши матеріали справи та докази у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що громадянин ОСОБА_3 Федерації ОСОБА_2 прибув на територію України разом з батьками як неповнолітня дитина у 1996 році. Батьки отримали дозволи на імміграцію та були документовані посвідками на постійне проживання в ОСОБА_4. В подальшому батько був документований паспортом громадянина України.

16.09.2009 року ОСОБА_2 документований Генеральним Консульством Росії у м. Харків паспортом громадянина ОСОБА_3 Федерації серія 51 № 4458339 терміном дії до 16.09.2014 року.

Згідно відповіді Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України. №0.64-42980/0/15/17 від 14.12.2017 року встановлено, що гр. РФ ОСОБА_2 у період з 23.08.2017 по 14.12.2017р державний кордон не перетинав.

23.08.2017 року з Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області до Бердянського МВ УДМС України в Запорізькій області надійшло обґрунтоване звернення у відношенні громадянина ОСОБА_2, щодо вирішення питання про законність його перебування на території України та 23.08.2017 року Бердянським МВ УДМС України в Запорізькій області винесено постанову про його примусове повернення з України.

05.03.2019р. під час перевірки виконання рішення про примусове повернення, співробітниками Державної прикордонної служби та співробітниками Бердянського МВ УДМС України в Запорізькій області за адресою: Запорізька обл.,м. Бердянськ, с. Нововасилівка, вул. Радянська, б.23, був виявлений громадянин ОСОБА_2 Але фактично виконати рішення про примусове повернення за межі України не було можливості звязку з тим, що у нього відсутній діючий паспортний документ.

Підпунктом 2.2 «Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.02.2012 року № 150 передбачено, що іноземці, які на законній підставі прибули в ОСОБА_4, можуть тимчасово перебувати на її території не більш як 90 днів протягом 180 днів у разі вїзду іноземців, які є громадянами держав з безвізовим порядком вїзду, якщо інший строк не визначено міжнародними договорами України. Порядок обчислення зазначеного строку встановлюється МВС.

Відповідно до п. 11 Постанови № 150, іноземець та особа без громадянства у разі втрати на території України паспортного документа іноземця або документа, що посвідчує особу без громадянства, повинні про це негайно письмово повідомити територіальний орган або підрозділ ДМС, який зобовязаний видати довідку та надіслати відповідне повідомлення до Адміністрації Держприкордонслужби. У такому разі питання про продовження строку перебування іноземця та особи без громадянства на території України чи їх виїзду з України вирішується після отримання ними в дипломатичному представництві чи консульській установі країни громадянської належності або походження чи попереднього постійного проживання паспортного документа іноземця або документа, що посвідчує особу без громадянства, на підставі особистої заяви, копії довідки, виданої територіальним органом або підрозділом ДМС, про втрату такого документа та довідки, виданої Адміністрацією Держприкордонслужби, про перетинання державного кордону (в разі, коли строк перебування під час останнього вїзду не продовжувався).

Постановою про накладення адміністративного стягнення Бердянського МВ УДМС України в Запорізькій області від 23.08.2018 року ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.203 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн.

23.08.2017 року Бердянським МВ УДМС України в Запорізькій області прийняте рішення №28 про примусове повернення за межі України громадянина ОСОБА_3 Федерації ОСОБА_2 та зобовязано його покинути територію України у термін до 21.09.2017 року. Із зазначеним рішенням ОСОБА_2 ознайомлений 23.08.2017 року, про що свідчить його особистий підпис, а також зобовязався не пізніше 21.09.2017 року залишити територію України.

Відповідно до ч.5 ст.26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземець або особа без громадянства зобовязані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення.

У визначений термін громадянин ОСОБА_3 Федерації ОСОБА_2 з території України не виїхав.

Відповідно до ст.30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави. Іноземцям та особам без громадянства, зазначеним у цій статті, забороняється подальший вїзд в ОСОБА_4 строком на пять років. Строк заборони щодо подальшого вїзду в ОСОБА_4 обчислюється з дня винесення такого рішення та додається до строку заборони вїзду в ОСОБА_4, який особа мала до цього.

При вирішенні питання про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства судом враховано, що особа в будь-якому разі не підлягає видворенню, якщо підпадає під захист ст.3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або ст.31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», відповідно до якої іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи видворені або видані чи передані до країн: де їх життю або свободі загрожує небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань; де їм загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання; де їх життю або здоров'ю, безпеці або свободі загрожує небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуація міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя; де їм загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки.

З огляду на встановлені обставини, суд дійшов висновку, що громадянин ОСОБА_3 Федерації ОСОБА_2 порушив законодавство України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства й не виконав в установлений строк без поважних причин Рішення про примусове повернення, у відповідача відсутні документи на право перебування на території України, а також відповідач не відноситься до осіб, яким надано статус біженця і не є особою, яка потребує додаткового захисту. Підстави вважати, що відповідач підпадає під захист ст.3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або ст.31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» відсутні.

Враховуючи вищевикладене суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог про примусове видворення відповідача за межі території України.

Керуючись ст.30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ст.ст.2, 3, 5, 7-9, 19, 72-80, 90, 241-246, 250, 255, 288 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Бердянського міського відділу Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області до громадянина ОСОБА_3 Федерації ОСОБА_2 про примусове видворення іноземця за межі території України задовольнити.

Примусово видворити за межі України громадянина ОСОБА_3 Федерації ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3 Федерації.

Рішення може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О. А. Кошева