Справа № 240/5172/18
Суддя: Охрімчук І.Г.
Дата ухвалення: 2019-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/5172/18 Головуючий суддя 1-ої інстанції - Панкеєва Вікторія Анатоліївна

Суддя-доповідач - ОСОБА_1

23 квітня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Охрімчук І.Г.

суддів: Мацького Є.М. Капустинського М.М. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Зозуля К.Т.,

представника відповідача

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Національної поліції України на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 10 січня 2019 року (м.Житомир) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Національної поліції України, третя особа - Головне управління національної поліції в Житомирській області про визнання протиправною бездіяльності, стягнення одноразової грошової допомоги,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невиділення ГУНП в Житомирській області коштів для проведення виплати одноразової грошової допомоги у зв'язку із встановленням інвалідності, внаслідок травми пов'язаної з виконанням службових обов'язків, відповідно до Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі чи втрати працездатності поліцейського;

- стягнути з відповідача на користь позивача одноразову грошову допомогу у зв'язку із встановленням інвалідності, внаслідок травми пов'язаної із виконанням ним службових обов'язків, відповідно до Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі чи втрати працездатності поліцейського.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що Головним управлінням Національної поліції в Житомирській області було прийнято рішення про призначення йому одноразової грошової допомоги у зв'язку із встановленням інвалідності. Вказує, що на неодноразові звернення до відповідача отримував відповіді про відсутність фінансування. Виплату одноразової грошової допомоги буде здійснено після виділення коштів з державного бюджету. Позивач стверджує, що така бездіяльність порушує його права.

Відповідачем було надіслано відзив до суду першої інстанції, за змістом якого він просив відмовити у задоволенні позову. Свою позицію обґрунтовує тим, що одноразову грошову допомогу позивачу буде виплачено після надходження коштів з Державного бюджету.

Третя особа - Головне управління національної поліції в Житомирській області також у встановлений законодавством строк надало до суду першої інстанції письмові пояснення щодо позову аналогічного змісту.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 08.11.2018 було відкрито спрощене провадження у даній справі.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 10.01.2019 року позов ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, 12412, інд. код НОМЕР_1) до Національної поліції України (вул.Академіка Богомольця,10, м.Київ, 01601, ), третя особа - Головне управління національної поліції в Житомирській області (Старий Бульвар,5/37, м.Житомир, 10008, ) про визнання протиправною бездіяльності, стягнення одноразової грошової допомоги - задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Національної поліції України (вул.Академіка Богомольця,10, м.Київ, 01601, ) щодо невиділення Головному управлінню національної поліції в Житомирській області (Старий Бульвар,5/37, м.Житомир, 10008, ) коштів для проведення виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, 12412, інд. код НОМЕР_1) у зв'язку із встановленням 3 групи інвалідності, внаслідок травми пов'язаної з виконанням службових обов'язків.

Зобов'язано Національну поліцію України виділити Головному управлінню Національної поліції у Житомирській області кошти для виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_2 у зв'язку зі встановленням йому 3 групи інвалідності.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено за безпідставністю.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішення, відповідач по справі звернувся з апеляційною скаргою, якою просить суд скасувати рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 10.01.2019 року та постановити ухвалу про закриття провадження у даній справі. Апеляційну скаргу мотивує тим, що висновок суду першої інстанції про те, що відповідач, як розпорядник бюджетних коштів мав можливість ініціювати питання, у порядку ст. 23 Бюджетного кодексу України, щодо внесення змін до бюджетних призначень, для врегулювання питання виплати коштів колишнім поліцейським, що здійснено не було є вочевидь необгрунтованим. Крім того додав, що 22.12.2018 року ОСОБА_2 отримав ГУНП в Житомирській області одноразову грошову допомогу в сумі 400 000 грн., що підтверджується його особистим підписом у видатковому касовому ордері від 22.12.2018. Тому, вказане свідчить про дотримання відповідачем вимог Порядку №4 та відсутність порушених прав позивача у спірних правовідносинах.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 26.03.2019 року відкрито апеляційне провадження у справі, а ухвалою суду від 11.04.2019 року призначено до апеляційного розгляду.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судами встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 1 серпня 2018 року позивач звернувся до начальника ГУНП в Житомирській області з інформаційним запитом, в якому вказано, що в порушення строку одноразова грошова допомога позивачу не виплачена (а.с.10).

Листом від 07.08.2018 ГУНП в Житомирській області повідомило позивача, що 23.11.2017 до ДФЗБО НПУ згідно матеріалів ОСОБА_2 був направлений розрахунок потреби в коштах для виплати одноразової грошової допомоги. Вказано, що виплата одноразової грошової допомоги буде проведена відповідно до наказу МВС України №4 від 11.01.2016 в порядку черговості відповідно до дати прийняття зазначеного рішення та після надходження коштів, передбачених державним бюджетом України (а.с.11).

Листом від 28.08.2018 №Ц-478/29/2/02-2018 ДФЗБО Національної поліції України повідомило, що станом на 27.08.2018 ОГД не виплачена 897 поліцейським на загальну суму 172,9 млн. грн. (в тому числі по Головному управлінню Національної поліції в Житомирській області 55 поліцейським на загальну суму 12,5 млн грн. Відповідно до розділу IV Порядку та умов виділення коштів для виплати ОГД здійснюється ДФЗБО шляхом розподілу асигнувань на зазначені цілі в межах коштів, передбачених державним бюджетом для Національної поліції України та виплачується в порядку черговості відповідно до дати прийняття рішення про її призначення, але не пізніше двох місяців із дня прийняття зазначеного рішення, а в разі надходження коштів пізніше цього терміну - протягом п'яти робочих днів після їх надходження (а.с.12).

Позивач, за захистом порушених прав, звернувся до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов частково прийшов до висновку, що необхідно зобов'язати відповідача виділити Головному управлінню Національної поліції у Житомирській області кошти для виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_2 у зв'язку зі встановленням йому 3 групи інвалідності.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, та надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, зазначає наступне.

Положеннями статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, як зазначається у цій статті, зобов'язані діяти тільки на підставі, в обсязі та у спосіб, які передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями частини третьої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Пунктом 4 частини 1 статті 97 Закону України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 №580-VIII (далі Закон №580-VIII) встановлено, що одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов'язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті.

Отже, згідно вказаної норми право на призначення одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням поліцейському інвалідності виникає за дотримання сукупності таких умов: 1) звільнення особи з поліції внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов'язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції; 2) визначення поліцейському інвалідності протягом шести місяців після звільнення його з поліції.

Частиною 2 статті 97 Закону №580-VІІІ вказано, що порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.01.2016 №4 затверджено Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 29.01.2016 №163/28293 (далі - Порядок №4).

Відповідно до пп. 4 п. 4 Розділу І Порядку №4, призначення поліцейському одноразової грошової допомоги у випадку, пов'язаному з проходженням служби в поліції, органах внутрішніх справ (пункт 4 частини першої статті 97 Закону) - обставина, яка виникла внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов'язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, крім випадків, зазначених у підпунктах 1, 2 цього пункту.

Згідно пункту 1 Розділу ІІ Порядку №4, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення поліцейському інвалідності є дата, з якої встановлено інвалідність, що зазначена в довідці до акта огляду медико-соціальної експертної комісії, у разі відсутності дати, з якої встановлено інвалідність, - дата видачі довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії.

Слід зазначити, що формування пакета документів для призначення та виплати одноразової грошової допомоги у поліції здійснюється підрозділами фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Національної поліції, фінансовими підрозділами головних управлінь Національної поліції в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі, областях, місті Києві у взаємодії з підрозділами кадрового забезпечення, службами державного нагляду за охороною праці цих органів та фахівцями військово-лікарської комісії (п.1 р. ІІІ Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського).

Пунктом 3 р. ІІІ вказаного Порядку №4 визначено, що заява (рапорт) про виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського подається Голові Національної поліції (керівнику міжрегіонального, територіального органу поліції) за останнім місцем служби поліцейського. У разі коли такий орган ліквідовано, заява подається до органу за місцем зберігання особової справи.

Відповідно до п.5 р. III наведеного Порядку №4 для виплати одноразової грошової допомоги у разі часткової втрати працездатності без визначення інвалідності чи в разі визначення інвалідності поліцейський подає фінансовому підрозділу: 1) заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв'язку з установленням втрати працездатності чи інвалідності; 2) довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).

До заяви додаються копії, які звіряються з оригіналом документа: довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією; постанови відповідної ВЛК щодо встановлення причинного зв'язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) поліцейського, зокрема про те, що воно не пов'язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп'яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім'я та по батькові і місце реєстрації; документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідний контролюючий орган і має відповідну відмітку в паспорті).

Пунктом 1 р. IV наведеного Порядку №4 передбачено, що фінансові підрозділи в десятиденний строк з дня реєстрації документів готують висновок про призначення одноразової грошової допомоги, форма якого наведена у додатку 2. Висновок про призначення одноразової грошової допомоги складається працівником фінансового підрозділу і підписується керівником фінансового підрозділу та керівником підрозділу, де проходить (проходив) службу поліцейський.

Висновок про призначення одноразової грошової допомоги затверджує/відмовляє: в апараті Національної поліції - Голова Національної поліції України або особа, на яку покладено виконання таких функцій; у міжрегіональних органах Національної поліції - начальник органу або особа, на яку покладено виконання таких функцій; у головних управліннях Національної поліції в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі, областях, місті Києві - начальник Головного управління Національної поліції або особа, на яку покладено виконання таких функцій.

Згідно п.2 р. IV вказаного Порядку №4 керівник Національної поліції (міжрегіонального, територіального органу поліції) у п'ятнадцятиденний строк приймає рішення про призначення виплати одноразової грошової допомоги, у якому проходив (проходить) службу поліцейський, шляхом видання наказу про виплату такої допомоги, а в разі відмови - письмовим повідомленням осіб із зазначенням мотивів відмови.

Суд звертає увагу на те, що законодавством встановлено чіткий механізм дій, що передують виплаті одноразової грошової допомоги, зокрема, за наслідком надходження до Голови Національної поліції (керівника міжрегіонального, територіального органу поліції) за останнім місцем служби поліцейського заяви (рапорту) про виплату одноразової грошової допомоги з відповідними документами, фінансові підрозділи в десятиденний строк готують висновок про призначення одноразової грошової допомоги, який підписується керівником фінансового підрозділу та керівником підрозділу, де проходив службу поліцейський, який, в подальшому, затверджує/відмовляє начальник органу або особа, на яку покладено виконання таких функцій (у міжрегіональних органах Національної поліції), після чого керівник такого органу у п'ятнадцятиденний строк приймає рішення про призначення виплати ОГД, у якому проходив службу поліцейський, шляхом видання наказу про виплату такої допомоги, а в разі відмови - письмовим повідомленням осіб із зазначенням мотивів відмови.

З матеріалів справи встановлено, що листом від 23.11.2017 до ДФЗБО було надіслано розрахунок потреби в коштах для виплати одноразової грошової допомоги поліцейським ГУНП в Житомирській області у томі числі і ОСОБА_2

Апеляційний суд погоджується з висновком про те, що третьою особою ГУ НП в Житомирській області було виконано вимоги Закону щодо вирішення питання про призначення одноразової грошової допомоги позивачу.

Між тим, згідно п.7 р. IV Порядку № 4 одноразова грошова допомога виплачується в порядку черговості відповідно до дати прийняття рішення про її призначення, але не пізніше двох місяців із дня прийняття зазначеного рішення, а в разі надходження коштів пізніше цього терміну - протягом п'яти робочих днів після їх надходження, в межах та за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом на утримання органів поліції або навчальних закладів.

Станом на час подання позивачем вказаного позову були відсутні відомості про виплату позивачу грошової допомоги. Тобто, оскільки висновок про призначення позивачу одноразової грошової допомоги прийнято 17.11.2017, така допомога повинна була бути йому виплачена не пізніше 17.01.2018, коли сплив визначений пунктом розділу IV Порядку № 4 максимальний двомісячний термін для її виплати.

З огляду на приписи законодавства суд вважає, що у спірних правовідносинах має місце бездіяльність відповідача щодо невиплати позивачу одноразової грошової допомоги в разі втрати працездатності в термін, встановлений Порядком №4, оскільки п.7 вказаного порядку містить терміни виплати та умову, за якої відтерміновується виплата, а саме: "а в разі надходження коштів пізніше цього терміну - протягом п'яти робочих днів після їх надходження…".

Тобто, не можливість проведення виплати у встановлений законодавством двомісячний строк повинна бути обґрунтована, підтверджена належними доказами та для усунення такого порушення строку повинні вживатися певні дії.

Згідно ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У справі "Кечко проти України" (заява № 63134/00) Європейський Суд з прав людини зауважив, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм працівникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни до законодавства. Проте, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними (пункт 23 рішення). Суд не прийняв аргумент Уряду України щодо відсутності бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань (аналогічна позиція викладена в рішенні у справі № 59498/00 "Бурдов проти Росії").

Суд звертає увагу на підвищені гарантії соціальної захищеності осіб, що перебувають на службі в органах внутрішніх справ, з боку держави, що повинні бути реалізованими у комплексі заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби в органах внутрішніх справ, так і після звільнення у запас або відставку. Таким чином судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно визначив, що доводи відповідача про відсутність фінансування, не можуть братись судом до уваги.

Колегія суддів погоджується з твердженням суду першої інстанції, що відповідач, як розпорядник бюджетних коштів має можливість ініціювати питання, у порядку ст.23 Бюджетного кодексу України, щодо внесення змін до бюджетних призначень, для врегулювання питання виплати коштів колишнім поліцейським, що відповідачем здійснено не було.

Враховуючи вищезазначене, суд вірно встановив, про наявність протиправної бездіяльності з боку відповідача у вказаних правовідносинах, що полягають у невжитті заходів для перерахування коштів для виплати позивачу одноразової грошової допомоги.

Стосовно стягнення з відповідача на користь позивача одноразової грошової допомоги, колегія суддів зазначає, що рішенням суду першої інстанції в цій частині позовних вимог позивачу було відмовлено і воно в цій частині не оскаржується, тому не є предметом апеляційного розгляду.

Крім того судова колегія зазначає, що згідно з ч.1 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.2 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. Так, при розгляді справи було б неприйнятно враховувати право на ефективний засіб захисту, а саме, запобігання порушенню або припиненню порушення з боку суб'єкта владних повноважень, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права без його практичного застосування. Таким чином, обов'язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту.

Колегія суддів, оцінивши наявні у матеріалах справи докази та обставини справи в сукупності, вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необхідність вийти за межі позовних вимог і зобов'язати відповідача виділити Головному управлінню Національної поліції у Житомирській області кошти для виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_2 у звязку зі встановленням йому 3 групи інвалідності.

Одночасно, суд апеляційної інстанції, вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

09.04.2019 року, на адресу Сьомого апеляційного адміністративного суду від ОСОБА_2 надійшла заява про закриття провадження у даній справі. Вказана заява обґрунтована тим, що оскільки відповідачем виплачено одноразову грошову допомогу, відповідно до ст. 97-99 Закону України "Про національну поліцію" в повному обсязі, став відсутній предмет спору, та керуючись п. 8 ст. 238 КАС України позивач просить закрити провадження по справі.

Судова колегія, дослідивши заявлене клопотання звертає увагу на таке.

Положеннями статті 303 КАС України передбачено, що до закінчення апеляційного провадження особа, яка подала апеляційну скаргу, має право відмовитися від неї повністю або частково, а інша сторона має право визнати апеляційну скаргу обґрунтованою в повному обсязі чи в певній частині. Питання про прийняття відмови від апеляційної скарги і закриття у звязку з цим апеляційного провадження вирішується судом апеляційної інстанції, що розглядає справу, в судовому засіданні. Про прийняття відмови від скарги та закриття у звязку з цим апеляційного провадження суд постановляє ухвалу. У разі закриття апеляційного провадження у звязку з відмовою від апеляційної скарги на судове рішення повторне оскарження цього рішення особою, яка відмовилася від скарги, не допускається.

Статтею 305 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження особа, яка подала апеляційну скаргу, заявила клопотання про відмову від скарги, за винятком випадків, коли є заперечення інших осіб, які приєдналися до апеляційної скарги.

Згідно ч. 1 ст. 314 КАС України позивач може відмовитися від позову, а сторони можуть примиритися у будь-який час до закінчення апеляційного провадження.

Частиною 2 зазначеної статті встановлено, що у разі відмови від позову або примирення сторін суд апеляційної інстанції постановляє ухвалу відповідно до вимог статей 189, 190 цього Кодексу, якою одночасно визнає не чинним судове рішення суду першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, та закриває провадження у справі.

За приписами ст. 189 КАС України визначено, що суд не приймає відмови від позову, визнання позову і продовжує розгляд адміністративної справи, якщо ці дії позивача або відповідача суперечать закону чи порушують чиї - не будь права, свободи або інтереси. Суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Відповідно до частини 1 статті 319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 319 КАС встановлено якщо судом першої інстанції ухвалено законне і обґрунтоване рішення, смерть фізичної особи - сторони у спорі чи припинення юридичної особи - сторони у спорі, що не допускає правонаступництва, після ухвалення такого рішення не може бути підставою для застосування вимог частини першої цієї статті.

Приписами статті 238 КАС України встановлено, що суд закриває провадження у справі, крім іншого, щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності субєкта владних повноважень, якщо оскаржувані порушення були виправлені субєктом владних повноважень і при цьому відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання рішень, дій або бездіяльності субєкта владних повноважень протиправними після такого виправлення (п.8).

Виходячи з аналізу вищенаведених норм законодавства слід зазначити, що заява позивача та клопотання відповідача про закриття провадження в справі не обґрунтовані, тому судова колегія не вбачає підстав для їх задоволення і вирішує справу по суті.

Право відмови від позову чи апеляційної скарги у зв'язку з виплатою коштів відповідачем належить, відповідно до вище наведених процесуальних норм - позивачу. Однак його заява таких обставин не містить.

Щодо застосування п. 8 ст. 238 КАС України судова колегія зазначає, що на час постановлення судом першої інстанції рішення, були відсутні відомості про виплату позивачу коштів. Таким чином, з огляду на ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для закриття провадження у справі з цієї підстави.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції та не свідчать про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, рішення суду є законним і обґрунтованим, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для його зміни або скасування.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини 1 статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Національної поліції України залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 10 січня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 25 квітня 2019 року.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_3 ОСОБА_4