Справа № 620/595/19
Суддя: Кашпур О.В.
Дата ухвалення: 2019-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2019 року Чернігів Справа № 620/595/19

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді - Кашпур О.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Новозаводської районної у м. Чернігові ради про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення Новозаводської районної в м. Чернігові ради про:

визнання протиправними дій відповідача щодо відмови у встановленні статусу та видачі посвідчення інваліда війни;

зобовязання відповідача встановити ОСОБА_1 статус інваліда війни та видати відповідне посвідчення.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що він є потерпілим внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС 1986 року, є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи І категорії, безпосереднім учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується відповідним посвідченням, а також інвалідом 2-ї групи, причина інвалідності - захворювання, повязане з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Відповідачем в порушення норм діючого законодавства відмовлено позивачу у встановленні статусу інваліда війни та виданні відповідного посвідчення. Відмова у видачі вищевказаного посвідчення повязана з тим, що позивачу відповідно до довідки МСЕК серії АВА № 029684 встановлена 2 група інвалідності внаслідок захворювання, повязаного з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Ухвалою суду від 15.03.2019 відкрито провадження в справі, слухання справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Ухвалою суду було надано відповідачу строку для надання відзиву на позовну заяву та заперечень на відповіді на відзив, позивачу надано строк для подачі відповіді на відзив.

Представником Управління праці та соціального захисту населення Новозаводської районної в м. Чернігові надано відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі та зазначив, що відповідач діяв в межах повноважень, на підставі та у спосіб, визначений чинним законодавством та зазначив, що позивачем надані не всі необхідні документи.

08.04.2019 позивачем подано до суду відповідь на відзив, в якому підтримана позиція, викладена у позові, додатково зазначено про проведення розгляду справи за участі позивача.

Ухвалою суду від 11.04.2019 в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про проведення розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження відмовлено.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що позивач є потерпілим внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС 1986 року, є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи І категорії, учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується відповідним посвідченням серії А № 131260 с від 24.05.2016 та вкладкою до посвідчення № 717290 с від 24.03.2016 (а.с. 4).

Позивач є інвалідом 2-ї групи, причина встановлення інвалідності - захворювання, повязане з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується довідкою до акта огляду медико соціальною експертною комісією Серії АВА № 029684 від 17.05.2016 (а.с. 20).

Згідно експертного висновку Центральної міжвідомчої експертної комісії МОЗ та МНС України по встановленню причинного зв'язку хвороб та інвалідності з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, захворювання позивача пов'язане з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (а.с.13).

З довідки ПАТ «УКРЕНЕРГОМОНТАЖ» від 10.11.2016 №01-479/16 вбачається, що ОСОБА_1 з 01.06.1986 по 15.10.1986 був безпосередньо зайнятий в роботах, передбачених постановою ЦК КПРС, Міністрів СРСР і ВЦРСПС від 5 червня 1986 р.№ 665-195. Постановою ЦК КПРСЗ ОСОБА_2 Міністрів СРСР і ВЦСПС від 29 грудня 1987р. № 1497-878, що дають право на державну пенсію пільгових умовах згідно зі списком №1, затверджених ОСОБА_2 Міністрів СРСР від 22 пня 1956 р. №1173, ОСОБА_2 Державного Комітету СРСР з праці та соціальних питань від 9 березня 1988, та ОСОБА_2 Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 р. № 162. Наказ Міністерства надзвичайних ситуацій України від 03.03.2012р. № 576. Роботи виконувались вахтовим методом (а.с. 19).

Позивач 29.01.2019 звернулася до відповідача із заявою, в якій просив встановити йому статус інваліда війни як особі, яка брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в складі формувань Цивільної оборони та видати посвідчення інваліда війни.

Листом від 08.02.2019 № 04/2168 відповідач повідомив позивача про те, що не може надати йому статус інваліда війни на підставі пункту 9 статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", з посиланням на те, що для встановлення статусу інваліда війни немає законних підстав, так як позивачу відповідно до довідки МСЕК серії АВА № 029684 встановлена 2 група інвалідності внаслідок захворювання, повязаного з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та відсутні докази про залучення позивача до складу формувань Цивільної оборони (а.с. 10).

Не погоджуючись з таким рішенням відповідача, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Правовий статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту визначаються Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22.10.1993 №3551-XII (далі Закон №3551-XII).

Відповідно до статті 1 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" цей Закон спрямований на захист ветеранів війни шляхом: створення належних умов для підтримання здоров'я та активного довголіття; організації соціального та інших видів обслуговування, зміцнення матеріально-технічної бази створених для цієї мети закладів і служб та підготовки відповідних спеціалістів; виконання цільових програм соціального і правового захисту ветеранів війни; надання пільг, переваг та соціальних гарантій у процесі трудової діяльності відповідно до професійної підготовки і з урахуванням стану здоров'я.

Стаття 4 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" визначає, що ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав. До ветеранів війни належать: учасники бойових дій, особи з інвалідністю внаслідок війни, учасники війни.

Згідно з пунктом 9 частини другої статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать також особи з інвалідністю з числа осіб, залучених до складу формувань Цивільної оборони, які стали інвалідами внаслідок захворювань, пов'язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

Статтею 10 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 року №796-ХІІ визначено, що учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській атомній електростанції вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов'язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівників державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, особи, залучені до складу формувань Цивільної оборони, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов'язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, належать до інвалідів війни.

Правила видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни врегульовані Положенням про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.1994 №302 (далі - Положення).

Згідно постанови КМУ від 22.08.2018 №632 «Про внесення змін до постанов Кабінету Міністрів України від 12 травня 1994 р. № 302 і від 2 січня 1995 р. № 1» внесено наступні зміни у Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженому зазначеною постановою:

абзац другий пункту 2 викласти в такій редакції:

Лист талонів на право одержання учасниками бойових дій та особами з інвалідністю внаслідок війни проїзних документів (квитків) безоплатно і з 50-відсотковою знижкою їх вартості є документом, на підставі якого надається право на пільговий проїзд зазначеним особам згідно з пунктом 17 частини першої статті 12, пунктом 21 частини першої статті 13 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту.;

в абзаці третьому пункту 3 слова Посвідчення інваліда війни і Ветеран війни - інвалід замінити відповідно словами Посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни і Ветеран війни - особа з інвалідністю внаслідок війни;

у пункті 7:

в абзаці першому слово ДПС замінити словом ДФС;

в абзаці другому слова Посвідчення інваліда війни замінити словами Посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни, а слова органами праці та соціального захисту населення - словами структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у місті (у разі їх утворення) рад (далі - органи соціального захисту населення);

у пункті 7-1:

в абзаці першому слова і особами, на яких поширюється чинність Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, виключити;

в абзаці другому слово ДПС замінити словом ДФС;

абзац третій викласти в такій редакції:

особам з інвалідністю внаслідок війни - орган соціального захисту населення за місцем реєстрації громадянина.;

друге речення пункту 8 викласти в такій редакції: Прописом зазначається група інвалідності, дата видачі посвідчення, а також (на правій внутрішній стороні у правому верхньому куті) пункт і стаття Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, відповідно до якого установлено статус.;

в абзаці першому пункту 10 слова Посвідчення інваліда війни замінити словами Посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни;

у тексті Положення:

слова орган праці та соціального захисту населення, структурний підрозділ місцевої держадміністрації з питань соціального захисту населення в усіх відмінках і формах числа замінити словами орган соціального захисту населення у відповідному відмінку і числі;

слова інвалід війни в усіх відмінках і формах числа замінити словами особа з інвалідністю внаслідок війни у відповідному відмінку і числі;

слова і цифри Великої Вітчизняної війни 1941-1945 років та війни 1945 року з імперіалістичною Японією замінити словами Другої світової війни.

Згідно з пунктом 2 Положення посвідчення є документом, що підтверджує статус ветеранів війни та інших осіб, на яких поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", на основі котрого надаються відповідні пільги і компенсації.

Пунктом 3 Положення передбачено, що відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" до ветеранів війни належать: учасники бойових дій, особи з інвалідністю внаслідок війни, учасники війни. Порядок надання статусу особи з інвалідністю внаслідок війни особам, зазначеним у пунктах 11-14 частини другої цієї статті, визначається Кабінетом Міністрів України стаття 7 зазначеного Закону).

Згідно з абз. 2 пункту 7 Положення "Посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни", "Посвідчення учасника війни" і відповідні нагрудні знаки, "Посвідчення члена сім'ї загиблого" видаються структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у місті (у разі їх утворення) рад (далі - органи соціального захисту населення) за місцем реєстрації громадянина.

Відповідно до п. 10 Положення "Посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни" видається на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про групу та причину інвалідності.

Особам з інвалідністю внаслідок війни, у яких групу інвалідності встановлено без терміну перегляду, видаються безтермінові посвідчення, іншим - на період встановлення групи інвалідності. У разі продовження медико-соціальною експертною комісією терміну чи зміни групи інвалідності в посвідчення (на правій внутрішній стороні) вклеюється новий бланк, до якого вносяться відповідні записи. Записи в бланку завіряються відповідно до пункту 8 цього Положення.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що підставою для отримання посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни є наявність у особи довідки медико-соціальної експертної комісії про групу та причину інвалідності, а уповноваженою особою щодо видачі останнього є органи праці та соціального захисту населення за місцем реєстрації громадянина.

Тобто необхідність надання будь-яких інших документів на підтвердження факту участі особи в ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи законодавством не передбачено.

Відповідно до вимог нормативно-правових актів з Цивільної оборони, які були чинними на момент аварії на Чорнобильській АЕС, зокрема, Положення про Цивільну оборону СРСР, затвердженого постановою ЦК КПРС і ОСОБА_2 міністрів СРСР від 18.03.1976 №201-78, наказів заступника Міністра оборони СРСР - начальника ЦО СРСР від 06.06.1975 №90 (Положення про невоєнізовані формування ЦО і норми оснащення (табелювання) їх матеріально-технічними засобами) та від 29.06.1976 №92 (настанова про організацію та ведення Цивільної оборони в районі (на сільськогосподарському об'єкті народного господарства), розпорядження ЦО СРСР від 26.04.1986, начальника ЦО УРСР від 28.04.1986, начальника Цивільної оборони Київської області - голови Київської обласної ОСОБА_2 народних депутатів трудящих за 1986 рік (від 29.04.1986 №01, від 30.04.1986 №02, від 04.05.1986 №16, від 19.05.1986 №52 та інші), цивільна оборона організовувалась за територіально-виробничим принципом в усіх населених пунктах та на всіх об'єктах народного господарства, а до складу її невоєнізованих формувань зараховувались в обов'язковому порядку громадяни СРСР, в тому числі - чоловіки у віці від 16 до 60 років, за винятком інвалідів та осіб, що мали мобілізаційні приписи та жінки від 16 до 55 років за винятком вагітних жінок та жінок, які мають дітей до 8 років.

При цьому жоден нормативний документ з питань цивільної оборони не містить вимоги щодо обов'язковості видання розпорядчого документу про залучення кожної конкретної особи до дій у складі формувань цивільної оборони.

Аналіз наведених норм чинного законодавства дає підстави для висновку про те, що факт залучення громадян до складу формувань цивільної оборони не потрібно встановлювати, оскільки відповідно до норм законодавства, що діяло на момент аварії на Чорнобильській АЕС, на всіх без виключення підприємствах, установах та організаціях, до складу цивільної оборони в обов'язковому порядку зараховувалось все працездатне населення.

Враховуючи викладене, особа, інвалідність якої пов'язана з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і яка залучена до складу формувань цивільної оборони у вказаний період, за наявності відповідних документів, що підтверджують право на отримання статусу особи з інвалідністю внаслідок війни, має право отримати такий статус з видачею відповідного посвідчення.

Одночасно суд зазначає, що не приймає в якості обґрунтування правомірності дій відповідача, посилання на лист Мінсоцполітики від 05.08.2008 №549/0/15-08/014, оскільки такий лист не є нормативно-правовим актом, а норма п. 9 ч. 2 ст. 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" взагалі не передбачає надання будь-яких додаткових документів.

Таким чином матеріалами справи підтверджено, що позивач брав участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи у складі формувань Цивільної оборони та отримав інвалідність внаслідок захворювання, пов'язаного з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, а отже має право на встановлення статусу особи з інвалідністю внаслідок війни із видачею посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни.

За наведених обставин суд приходить до висновку про те, що відмова відповідача у встановленні позивачу статусу особи з інвалідністю внаслідок війни і видачі відповідного посвідчення є необґрунтованою та такою, що порушує право позивача на одержання вказаного статусу та пов'язаного з ним соціального захисту.

Суд зазначає, що позивачем надані суду докази наявності підстав для встановлення йому статусу особи з інвалідністю внаслідок війни та видачі відповідного посвідчення, передбачених пунктом 9 частини 2 статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", а тому суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог.

При цьому суд враховує, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач, як суб'єкт владних повноважень належних і достатніх доказів, які б спростували доводи позивача, не надав.

З огляду на наведене суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню.

Згідно з частиною пятою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

В даному випадку позивач в силу норм Закону України Про судовий збір від сплати судового збору звільнений, відомості щодо понесених відповідачем судових витрат відсутні, а тому судові витрати за рахунок відповідача на користь позивача не стягуються.

Керуючись статтями 139, 227, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Новозаводської районної у м. Чернігові ради про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення Новозаводської районної у м.Чернігові ради щодо відмови у встановленні ОСОБА_1 статусу інваліда війни та видачі відповідного посвідчення інваліда війни.

Зобовязати Управління праці та соціального захисту населення Новозаводської районної у м.Чернігові ради встановити ОСОБА_1 статус інваліда війни та видати посвідчення інваліда війни.

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення суду. Апеляційна скарга, з урахуванням положень підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України, подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 (АДРЕСА_1,14001, ідентифікаційний номер НОМЕР_1).

Відповідач: Управління праці та соціального захисту населення Новозаводської районної у м.Чернігові ради (вул. Івана Мазепи, 19,м. Чернігів,14017, ).

Повний текст рішення виготовлено 24 квітня 2019 року.

Суддя О.В. Кашпур