Справа № 480/1311/19
Суддя: О.М. Кунець
Дата ухвалення: 2019-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 квітня 2019 р. Справа № 480/1311/19

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Кунець О.М.,

за участю секретаря судового засідання - Токар Ю.В.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Ващенка В.О.,

представника третьої особи - Школьного В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/1311/19 за позовом ОСОБА_4 до Ковпаківського відділу державної виконавчої служби міста Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області, третя особа - Головного територіального управління юстиції у Сумській області про визнання незаконною та скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 (далі -Позивач) звернувся до суду з позовною заявою до Державного виконавця Ковпаківського відділу державної виконавчої служби міста Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області Ващенка Володимира Олександровича, третя особа - Головне управління ДФС у Сумській області (далі - Третя особа), у який просить:

- визнати незаконною та скасувати постанову Ковпаківського відділу державної виконавчої служби міста Суми ГТ УЮ у Сумській області про арешт коштів боржника ОСОБА_4 на рахунках в ПАТ КБ "Приватбанк", АТ "Райффайзен Банк Аваль", АТ "Державний ощадний банк" та АТ "Креді Агріколь Банк". Оскаржувана постанова державного виконавця датована 01.04.2019, винесена у виконавчому провадженні ВП №58141650, яке відкрито у зв'язку з примусовим виконанням виконавчого листа №1840/3075/18 виданого 02.01.2019 Сумським окружним адміністративним судом.

Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що 24.09.2018 рішенням Сумського окружного адміністративного суду позовні вимоги ГУ ДФС у Сумській області про стягнення податкового боргу з ОСОБА_4 було задоволено, стягнуто із ОСОБА_4 заборгованість у сумі 281964, 41 грн. податкового боргу з податку на доходи фізичних осіб та 13886,87 грн. військового збору.

Зважаючи на складне фінансове становище та значний розмір податкового боргу який підлягав до стягнення, 18.02.2019р. позивач звернувся до суду з заявою про надання відстрочки виконання судового рішення по справі №1840/3075/18 строком на 12 місяців. Позивач звертає увагу суду на те, що ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 28.02.2019р. заяву ОСОБА_4 було задоволено частково, надано відстрочку виконання судового рішення від 24.09.2018р. по справі №1840/3075/18 строком на 6 (шість) місяців з дня набрання даною ухвалою суду законної сили. Ухвала набрала законної сили з моменту її проголошення. Відповідно, позивач просить суд врахувати, що виконання рішення по справі №1840/3075/18 відстрочено строком до 28.08.2019р. Отже, з урахуванням викладених обставин, відповідач не мав законних підстав до 28.08.2019р. вживати будь-яких заходів щодо примусового виконання судового рішення, в тому числі і виносити постанову про арешт коштів боржника. Виконавче провадження мало бути зупиненим.

Натомість, як стверджує позивач у позовній заяві, після прийняття судом ухвали про відстрочку виконання судового рішення, на адресу ОСОБА_4 надійшла постанова державного виконавця у виконавчому провадженні ВП №58141650 про звернення стягнення на заробітну плату боржника від 12.03.2019р. (не є предметом оскарження у даній справі), а в подальшому - 10.04.2019р. позивач від співробітників ПАТ КБ «Приватбанк» дізнався про надходження до банківської установи постанови державного виконавця про арешт коштів боржника яка датована 01.04.2019р. Як стверджує позивач саме у банківській установі він отримав копію відповідної постанови державного виконавця від 01.04.2019р., яка є предметом оскарження у даній справі. При цьому, позивач звертає увагу суду на те, що на адресу боржника (ОСОБА_4) постанова про відкриття виконавчого провадження та постанова про арешт коштів боржника не надходила. В судовому засіданні представник позивача просив врахувати зазначені обставини, як підтвердження того, що позивач фактично не знав про наявність відкритого виконавчого провадження, оскільки про наявність постанови державного виконавця від 01.04.2019р. про арешт коштів боржника та, відповідно, про відкрите виконавче провадження, позивач зіднався лише 10.04.2019р.

Однак, не зважаючи на необізнаність про відкрите виконавче провадження, позивач вважав за доцільне ще 25.03.2019р. надіслати державному виконавцю Ковпаківського відділу ДВС м.Суми ГТУЮ у Сумській області Ващенку Д.О. копію ухвали від 28.02.2019р. про відстрочення виконання рішення у справі №1840/3075/18. В судовому засіданні представник позивача не заперечував, що дана ухвала суду була роздрукована з Єдиного державного реєстру судових рішень (а.с.56-59), тобто з відповідними обмеженнями щодо певної інформації (Особа 1, Особа 2, Інформація 1 і т.і.). Однак, на переконання представника позивача, отримавши 29.03.2019р. зазначену ухвалу суду від 28.02.2019р. навіть в якості інформації, відповідач вже не мав правових підстав для вжиття заходів для примусового виконання судового рішення. Як доказ того, що відповідачем було отримано заяву позивача разом з копією ухвали суду саме 29.03.2019р. представник позивача надає роздруківку Укорпошти (а.с.11) де зазначено, що 29.03.2019р. відправлення було вручено за довіреністю, однак виконавче провадження зупинено не було і в подальшому - 01.04.2019р. було прийнято оскаржувану постанову про арешт коштів боржника.

З урахуванням викладених обставин, позивач стверджує про те, що оскаржувана постанова про арешт коштів боржника має явні ознаки незаконного акта індивідуальної дії, так - як відповідно до пункту 6 частини 1 статті 34 Закону України «Про виконавче провадження», підставою для обов'язкового зупинення виконавчого провадження є надання судом, який видав виконавчий документ, відстрочки виконання рішення. На переконання позивача вищезазначені обставини свідчать про протиправність оскаржуваної постанови про арешт коштів боржника від 01.04.2019р., а тому просив суд скасувати постанову Ковпаківського відділу державної виконавчої служби міста Суми ГТ УЮ у Сумській області про арешт коштів боржника ОСОБА_4 на рахунках в ПАТ КБ "Приватбанк", АТ "Райффайзен Банк Аваль", АТ "Державний ощадний банк" та АТ "Креді Агріколь Банк" як протиправну та безпідставну.

Відповідав подав до суду письмові заперечення в яких зазначає, що позов не визнає, оскільки державний виконавець при здійсненні заходів примусового виконанні виконавчого листа у справі №1840/3075/18 в межах виконавчого провадження ВП №58141650 діяв в межах і в порядку визначеному Законом України «Про виконавче провадження». Будь-яких порушень норм чинного законодавства, як вважає відповідач, ним не допущено. При цьому, звертає увагу суду на те, що про наявність ухвали про відстрочення виконання судового рішення він дізнався лише 02.04.2019р., а не 29.03.2019р. як стверджує позивач, оскільки відповідну заяву з копією ухвали роздрукованої позивачем з Єдиного державного реєстру судових рішень було зареєстровано в державній виконавчій службі лише 02.04.2019р. На підтвердження даних обставин відповідачем надано на ознайомлення матеріали виконавчого провадження (копія заяви - а.с.65). Зазначені обставини, на переконання відповідача, свідчать про те, що станом на 01.04.2019р. на час прийняття постанови про арешт коштів боржника в межах здійснення заходів примусового виконання судового рішення державний виконавець не міг знати про існування ухвали суду про відстрочку виконання рішення. Крім цього, на переконання відповідача, звертаючись до виконавчої служби з відповідною заявою датованою 25.03.2019р. про зупинення виконавчого провадження, позивач по-перше знав про існування відкритого виконавчого провадження і навіть знав ПІБ державного виконавця, по-друге мав надати належним чином завірену копію суду з відповідними печатками та підписами. Так, згідно ч. 4 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» сторони зобов'язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавця про обставини, що обумовлюють обов'язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення. Однак, відповідні заходи позивачем було вжито лише 28.03.2019р. (неналежну копію ухвали і заяву яка датована позивачем 25.03.2019р. фактично було ним відправлено лише 28.03.2019р. - а.с. 11), тобто майже через місяць після прийняття судом ухвали про відстрочення виконання рішення від 28.02.2019р. При цьому, відповідні заходи щодо надсилання до державної виконавчої служби належним чином оформленої ухвали суду з відміткою про набрання нею законної сили, позивачем було вжито лише 11.04.2019р. про що свідчить відповідна заява боржника (а.с.68), після чого 12.04.2019р. державним виконавцем було вжито заходи зупинення виконавчого провадження. На даний час на адресу ОСОБА_4 (боржника) надіслано постанову Ковпаківського відділу ДВС м.Суми від 12.04.2019р. про зупинення виконавчого провадження.

Представник відповідача просив суд також врахувати, що підстави для скасування постанови про арешт коштів боржника відсутні, оскільки по-перше оскаржувану постанову було прийнято у відповідності до норм чинного законодавства, а по-друге позивачем не доведено, що державним виконавцем вживаються заходи щодо списання коштів з рахунків позивача. В свою чергу, відповідач просив суд врахувати, що прийняття державним виконавцем постанови про зупинення виконавчого провадження свідчить про те, що ухвала суду про відстрочення виконання судового рішення взята до уваги та виконується шляхом зупинення вчинення будь-яких виконавчих дій щодо боржника, в тому числі і щодо стягнення коштів з рахунків боржника.

Третя особа на стороні відповідача письмових пояснень по суті позовної заяви до суду не надала.

В судовому засіданні представник позивача просив суд позовну заяву задовольнити, з підстав викладених у позовній заяві.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечував посилаючись на доводи викладені у відзиві на позовну заяву. Крім того повідомив, що постанову про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом державний виконавець виніс вчасно та направив її через секретаріат боржнику, однак відповідних доказів до матеріалів справи не надав, в матеріалах виконавчого провадження дана інформація та документальне підтвердження відсутнє.

Представник третьої особи на стороні відповідача просив суд в задоволенні позову відмовити , так як державний виконавець діяв в межах та у спосіб визначений Законом України "Про виконавче провадження", а тому підстав для скасування постанови про арешт коштів боржника від 01.04.2019 немає.

10 квітня 2019 судом відкрито провадження в адміністративній справі за вказаним позовом.

До суду 10.04.2019 надійшла заява про забезпечення позову в якій позивач просив зупинити дію індивідуального акту-постанови про арешт коштів боржника ОСОБА_4 від 01.04.2019 у виконавчому провадженні ВП № 58141650 по примусовому виконанню виконавчого листа №1840/3075/18, який було видано 02.01.2019 Сумським окружним адміністративним.

Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 11.04.2019 заяву ОСОБА_4 про забезпечення позову задоволено частково. Заборонено Ковпаківському відділу державної виконавчої служби міста Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області вживати заходів щодо стягнення коштів з рахунків ОСОБА_4 у ПАТ КБ "Приватбанк", АТ "Райффайзен Банк Аваль", АТ "Державний ощадний банк" та АТ "Креді Агріколь Банк" на які постановою про арешт коштів боржника державним виконавцем Ковпаківського відділу державної виконавчої служби міста Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області від 01.04.2019 ВП №58141650 накладено арешт на кошти ОСОБА_4.

В судовому засіданні 18.05.2019 було здійснено заміну неналежного відповідача - Державного виконавця Ковпаківського відділу державної виконавчої служби міста Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області Ващенка Володимира Олександровича на належного відповідача - Ковпаківський відділ державної виконавчої служби міста Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області (далі - Відповідач ).

Суд, розглянувши письмові матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши обставини справи дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що рішенням Сумського окружного адміністративного суду по справі №1840/3075/18 від 24.092018 адміністративний позов Головного управління ДФС у Сумській області до ОСОБА_4 про стягнення податкового боргу - задоволено. Стягнуто з ОСОБА_4 податковий борг:

- з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у сумі 281 964 грн. 41 коп.;

- з військового збору у сумі 13 886 грн. 87 коп.

Після набрання рішенням законної сили, позивач звернувся до суду з заявою про надання відстрочки виконання судового рішення строком на 12 місяців.

Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 28.02.2019р. заяву ОСОБА_4 задоволено частково - відстрочено виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 24.09.2018 по справі №1840/3075/18 за позовом Головного управління ДФС у Сумській області до ОСОБА_4 про стягнення податкового боргу на 6 місяців з дня набрання законної сили цією ухвалою (а.с. 56-59). Дана ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення. А тому, суд погоджується з позицією позивача викладеною у позовній заяві відносно того, що вищезазначеною ухвалою суду від 28.02.2019р. було відстрочено строк виконання рішення суду з відповідній справі фактично до 28.08.2019р.

Як стверджує представник позивача, боржник - ОСОБА_4 не був обізнаний про відкриття виконавчого провадження по примусовому виконанню рішення по справі №1840/3075/18, оскільки постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження він не отримував. Так, позивач зазначає в позові про те, що про відкрите виконавче провадження ВП №58141650 він фактично дізнався лише 10.04.2019р. від співробітників банку ПАТ КБ «Приватбанк», які повідомили про існування постанови державного виконавця про арешт коштів боржника.

Натомість , не зважаючи на необізнаність про відкрите виконавче провадження, позивач вважав за доцільне вже 25.03.2019р. надіслати державному виконавцю Ковпаківського відділу ДВС м.Суми ГТУЮ у Сумській області Ващенку Д.О. копію ухвали від 28.02.2019р. про відстрочення виконання рішення у справі №1840/3075/18. В судовому засіданні представник позивача підтвердив, що ухвала суду яка була додана до заяви від 25.03.2019р. і надіслана державному виконавцю дійсно була роздрукована з Єдиного державного реєстру судових рішень (а.с.56-59), тобто з відповідними обмеженнями щодо певної інформації (Особа 1, Особа 2, Інформація 1 і т.і.).

Докази надані позивачем до матеріалів справи (інформація Укрпошти (https://ukrposhta.ua/) за номером відправлення 3037 - а.с.11) свідчать про те, що фактично заяву про зупинення виконавчого провадження яка датована 25.03.2019р., разом з додатками (в т.ч. і копією ухвали суду від 28.02.2019р.) було надіслано на адресу виконавчої служби лише 28.03.2019р. Відправлення вручено 29.03.2019р.

На переконання представника позивача, отримавши 29.03.2019р. зазначену ухвалу суду від 28.02.2019р. як інформацію з Єдиного державного реєстру судових рішень відповідач вже станом на 01.04.2019р. вже не мав правових підстав для вжиття заходів для примусового виконання судового рішення, в тому числі і приймати постанову про арешт коштів боржника від 01.04.2019р., яка є предметом оскарження у даній справі.

Не погодившись з відповідною постановою державного виконавця і вважаючи її протиправною позивач звернувся до суду з відповідним позовом про її оскарження.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд виходить з наступного:

Спірні правовідносини між сторонами склалися з приводу виконання рішення суду, а відтак при розв'язанні спору слід виходити з положень Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 за №1404-VIII (надалі по тексту також - Закон №1404-VIII), згідно з ст. 1 якого виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 2 статті 19 Конституції України органи державної влади і органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб'єкт владних повноважень зобов'язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Приписами частини 1 статті 5 Закону №1404-VIII передбачено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців).

Відповідно до частини 1 статті 10 Закону №1404-VIII, заходами примусового виконання рішень, серед іншого, є: звернення стягнення на кошти боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися коштами, або встановлення боржнику обов'язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Частиною 1 статті 13 Закону №1404-VIII встановлено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення, поряд з іншим, постанов або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно із пунктом 7 частини 3 статті 18 Закону №1404-VIII, виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема, на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Аналізуючи коментовані приписи вказаної статті Закону №1404-VIII, суд зазначає, що накладення арешту на кошти боржника є правовим механізмом створення можливості забезпечення належного і своєчасного виконання виконавцем у межах суми стягнення за виконавчим документом із врахуванням додаткових платежів.

Відповідно до п. 1.1 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012, № 512/5 у редакції наказу Мін'юст від 29.09.2016 № 2832/5, положення цієї Інструкції визначають окремі питання організації виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» підлягають примусовому виконанню.

21.01.2019р. було відкрито виконавче провадження ВП №58141650 щодо примусового виконання виконавчого листа виданого 02.01.2019р. Сумським окружним адміністративним судом по адміністративній справі №1840/3075/18 про стягнення податкового боргу в сумі 281964,41 грн. (стягувач - ГУ ДФС в сумській області, боржник - ОСОБА_4).

В подальшому, керуючись ст.56 Закону України «Про виконавче провадження» для забезпечення реального виконання рішення суду, державним виконавцем відділу 01.04.2019 було винесено постанову про арешт коштів боржника та направлено до виконання у відповідні банківські установи - ПАТ КБ "Приватбанк", АТ "Райффайзен Банк Аваль", АТ "Державний ощадний банк" та АТ "Креді Агріколь Банк". При цьому, у постанові про арешт коштів від 01.04.2019р. державний виконавець зазначає, що арешт накладається на грошові кошти, що містяться у відповідних банках, крім коштів звернення стягнення на які заборонено законом.

Слід зазначити, що в ході розгляду справи відповідачем було підтверджено, що станом на 01.04.2019 державний виконавець не був обізнаний про виникнення обставин, що обумовлюють обов'язкове зупинення вчинення виконавчих дій. При цьому, згідно частини 4 статті 19 Закону України «Про виконавче провадження» сторони зобов'язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавця про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов'язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання та перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.

Будь-яких доказів того, що позивач (боржник у виконавчому провадженні) своєчасно та належним чином повідомив державного виконавця про наявність ухвали про відстрочення виконання рішення суду позивачем до матеріалів справи не додано.

Посилання позивача на те, що про відкрите виконавче провадження він дізнався лише 10.04.2019р. суд не вважає обгрунтованим, оскільки дане твердження позивача спростовується тим, що принаймні в березні 2019 року позивач вже знав про існування виконавчого провадження, оскільки ще 25.03.2019р. ним вже було направлено до виконавчої служби заяву про зупинення виконавчого провадження, де позивач чітко зазначає ПІБ державного виконавця, номер виконавчого провадження і просить зупинити виконавче провадження ВП №58141650 зазначаючи при цьому, що відмовляється виконувати постанову про звернення стягнення на заробітну плату боржника, яку також було прийнято в межах ВП №58141650.

Отже, позивач який стверджує про неотримання ним постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження, отримавши постанову державного виконавця про звернення стягнення на заробітну плату боржника і усвідомлюючи факт відкриття виконавчого провадження та факт наявності ухвали суду про відстрочення виконання рішення суду, за бажанням мав скористатися правом на ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, оскаржити бездіяльність державного виконавця щодо ненадсилання на адресу позивача (боржника) копії постанови про відкриття виконавчого провадження і, перш за все, боржник мав виконати вимоги частини 4 статті 19 Закону України «Про виконавче провадження» щодо зобов'язання невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавця про виникнення обставин, що обумовлюють обов'язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання.

Натомість, стверджуючи у позовній заяві про неотримання ним копії постанови про відкриття виконавчого провадження, позивач не оскаржує бездіяльність відповідача. Дізнавшись про відкриття виконавчого провадження після отримання постанови про звернення стягнення на заробітну плату боржника позивач не скористався своїм правом та не ознайомився з матеріалами виконавчого провадження, вчасно не надав до матеріалів виконавчого провадження належним чином засвідчену копію ухвали суду про відстрочення виконання рішення суду. Лише 02.04.2019р., тобто вже після прийняття 01.04.2019р. ухвали про арешт коштів боржника ( більше чим через місяць після прийняття судом ухвали про відстрочення виконання рішення), виконавчою службою було зареєстровано заяву позивача про зупинення виконавчого провадження. При цьому, досліджуючи матеріали виконавчого провадження судом було встановлено, що до заяви від 25.03.2019р. позивачем було додано фактично роздруковану копію ухвали з Єдиного державного реєстру судових рішень (а.с. 56-59). Однак, суд вважає за доцільне зазначити, що ухвали з Єдиного державного реєстру судових рішень мають відповідні обмеження щодо певної інформації (Особа 1, Особа 2, Інформація 1 і т.і.), інформація про набрання рішенням (ухвалою суду) законної сили в ЄДРСР відсутні, грунтовних пояснень щодо причин своєчасного ненадання до виконавчої служби ухвали суду завіреної належним чином представник позивача не надав.

Згідно з п.6 ч.1 ст. 35 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі надання судом, який видав виконавчий документ, відстрочки виконання рішення.

Відповідно до ч.2 ст. 35 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець не пізніше наступного робочого дня, коли йому стало відомо про обставини, зазначені в частині першій цієї статті, а з підстави, передбаченої пунктом 9 частини першої цієї статті, - у день надіслання виконавчого документа до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, зупиняє вчинення виконавчих дій, про що виносить відповідну постанову.

Слід зазначити, що відповідні заходи щодо надсилання до державної виконавчої служби належним чином оформленої ухвали суду з відміткою про набрання нею законної сили, позивачем було вжито лише 11.04.2019р. про що свідчить відповідна заява боржника (а.с.68), після чого 12.04.2019р. державним виконавцем було вжито заходи зупинення виконавчого провадження. На даний час на адресу ОСОБА_4 (боржника) надіслано постанову Ковпаківського відділу ДВС м.Суми від 12.04.2019р. про зупинення виконавчого провадження.

Зважаючи на вищевикладені обставини, суд дійшов висновку, що приймаючи постанову про арешт коштів боржника відповідач діяв у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження». Підстави для скасування відповідної постанови про арешт коштів боржника від 01.04.2019р. відсутні, оскільки позивачем не доведено, що державним виконавцем вживаються будь-які заходи щодо списання коштів з рахунків позивача. В свою чергу, прийняття державним виконавцем постанови про зупинення виконавчого провадження свідчить про те, що ухвала суду про відстрочення виконання судового рішення взята до уваги та виконується шляхом зупинення вчинення будь-яких виконавчих дій щодо боржника, в тому числі і щодо стягнення коштів з рахунків боржника. Позивачем не надано будь-яких доказів того, що прийняття оскаржуваної постанови про арешт коштів боржника від 01.04.2019р. якимось чином вплинуло на права і законні інтереси позивача щодо розпорядження, володіння і користування коштами звернення стягнення на які заборонено законом.

Посилання позивача на те, що постанова про арешт коштів боржника має явні ознаки незаконного акта індивідуальної дії, так - як відповідно до пункту 6 частини 1 статті 34 Закону України «Про виконавче провадження», підставою для обов'язкового зупинення виконавчого провадження є надання судом, який видав виконавчий документ, відстрочки виконання рішення, є недоречним, оскільки державний виконавець виконав вимоги ЗУ «Про виконавче провадження» відразу після отримання від боржника відповідної копії ухвали суду від 28.02.2019р.

В судовому засіданні не встановлено, а позивачем не надано доказів того, що державним виконавцем накладено арешт на кошти на рахунках позивача у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом.

Таким чином, державний виконавець Ковпаківського відділу державної виконавчої служби міста Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області Ващенком В.О. при винесенні постанови про арешт коштів боржника, якою на рахунки боржника , відкриті у ПАТ УБ "Приватбанк", АТ "Райффайзен Банк Аваль", АТ "Державний ощадний банк" та АТ "Креді Агріколь Банк" накладено арешт, не порушив вимоги в частині заборони накладення арешту на рахунки зі спеціальним статусом.

Беручи до уваги вищезазначене, суд дійшов висновку про безпідставність заявлених позивачем вимог, у зв`язку із чим, адміністративний позов визнає таким, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 139 КАС України у зв'язку з відмовою в задоволенню позову судові витрати у вигляді судового збору залишити за позивачем.

Заходи забезпечення позову у вигляді заборони Ковпаківському відділу державної виконавчої служби міста Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області вживати заходів щодо стягнення коштів з рахунків ОСОБА_4 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) у ПАТ КБ "Приватбанк", АТ "Райффайзен Банк Аваль", АТ "Державний ощадний банк" та АТ "Креді Агріколь Банк" на які постановою про арешт коштів боржника державним виконавцем Ковпаківського відділу державної виконавчої служби міста Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області від 01.04.2019 ВП №58141650 накладено арешт на кошти ОСОБА_4 відповідно до ч. 6 ст. 157 КАС України зберігають свою дію до набрання законної сили судовим рішенням.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_4 до Ковпаківського відділу державної виконавчої служби міста Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області, третя особа - Головного територіального управління юстиції у Сумській області про визнання незаконною та скасування постанови - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 22.04.2019 року.

Суддя О.М. Кунець