Справа № 160/1806/19
Суддя: Захарчук-Борисенко Наталія Віталіївна
Дата ухвалення: 2019-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 квітня 2019 року Справа № 160/1806/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Захарчук-Борисенко Н.В., розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Чечелівського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Публічне акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль" в особі Дніпропетровської обласної дирекції про визнання протиправною та скасування постанови про стягнення виконавчого збору,-
25.02.2019 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Чечелівського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Публічне акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль" в особі Дніпропетровської обласної дирекції, в якому позивач просить:
- визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Чечелівського ВДВС м.Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області Мазур Анастасії Сергіївни про стягнення виконавчого збору в розмірі 8 262,12 доларів США, у виконавчому провадженні № 56935961 з примусового виконання виконавчого листа 1 №204/4476/15-ц від 22 січня 2018 року виданого на підставі рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська по справі №204/4476/15-ц.
В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні №56935961 по примусовому виконанню виконавчого листа 1 №204/4476/15ц виданого 22.01.2018 року є безпідставним, оскільки позивачем в повному обсязі виконано зобов'язання за кредитним договором та рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 22.11.2016 року по справі 204/4476/15-ц, що підтверджується листом від 12.10.2018 року за вих. №403 та заявою №114-40/84-5125 від 03.09.2018 року.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.02.2019 року було відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи та призначено судове засідання на 07.03.2019 року.
Представник позивача надав заяву про розгляд справи в письмовому провадженні, позовні вимоги просив задовольнити в повному обсязі.
Представник відповідача у судові засідання не з'являвся, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи, правом на надання відзиву проти позову не скористався.
Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору надав заяву про розгляд справи в письмовому провадженні, позовні вимоги просив задовольнити в повному обсязі.
Згідно з ч. ч.1, 2 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи за правилами загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 261 КАС України відзив подається протягом пятнадцяти днів з дня вручення відповідачу ухвали про відкриття провадження у справі. Позивач має право подати до суду відповідь на відзив, а відповідач заперечення протягом строків, встановлених судом в ухвалі про відкриття провадження у справі.
Статтею 287 КАС України визначені особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця.
Так, у ч.1 даної статті вказано, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.
Адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі (ч.4 ст.287 КАС України).
З урахуванням викладеного, суд розглянув дану справу у спрощеному позовному провадженні з повідомленням сторін (у письмовому провадженні).
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини справи.
Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із статтею 124 Конституції України та статті 370 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими для всіх без винятку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, організацій, установ, посадових осіб, окремих громадян та їх об'єднань і підлягають виконанню на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку регулюються Законом України «Про виконавче провадження» №1404-19 (надалі - Закон №1404).
Статтями 1 Закону №1404 дано визначення поняттю виконавчого провадження, відповідно до якого виконавче провадження - це завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів, тобто сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до ч.1 ст.3 Закону №1404 підлягають примусовому виконанню рішення на підставі, зокрема, таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України; судові накази; ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом; постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди.
Суб'єкт владних повноважень має діяти виключно в межах та у спосіб, що встановлені законом, оскільки він виконує державні функції, і лише держава шляхом законодавчого регулювання визначає його завдання, межі його повноважень та спосіб, у який він здійснює ці повноваження. Розширене тлумачення суб'єктом владних повноважень способів здійснення своїх повноважень не допускається.
Згідно з ч.1 ст.18 Закону №1404 виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Виконавець зобов'язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (п.1 ч.2 ст.18 вказаного Закону).
Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", виконання рішень суду про зобов'язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за якими є державний орган, державне підприємство, юридична особа, здійснюється в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження", з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом.
Відповідно до ст. 26 Закону №1404 виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа за заявою стягувача про примусове виконання рішення. Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов'язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону( ч.5 ст.26).
Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 22.11.2016 року рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська по справі №204/4476/15 позов Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено, стягнуто солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» суму заборгованості за договором кредиту у розмірі 75 951,70 доларів США, заборгованості за процентами за користування кредитом у розмірі 6669,52 доларів США, а всього 82 621,22 доларів США, також стягнуто пеню в розмірі 94 022,88 гривень та понесені судові витрати в розмірі 1827,0 грн.
Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 18.05.2017 року рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 22.11.2016 року залишено без змін та набрало законної сили 18.05.2017 року.
Відповідно до листа від 12.10.2018 року за вих. №403 та заяви №114-40/84-5125 від 03.09.2018 року 31.07.2018 року позивачем в повному обсязі виконано зобов'язання за кредитним договором та рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 22.11.2016 року по справі 204/4476/15-ц.
В жовтні 2018 року позивачем було отримано Постанову старшого державного виконавця Чечелівського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області від 07.08.2018 року про відкриття виконавчого провадження №56935961 на підставі виконавчого листа №1 №204/4476/15-ц від 22.01.2018 року виданого на підставі рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська по справі №204/4476/15-ц.
08.10.2018 року позивач звернувся із заявою до Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про надання пояснень щодо пред'явлення виконавчого листа після фактичного виконання рішення на що отримав відповідь №403 від 12.10.2018 року, в якій зазначено, що при перевірці рахунків кредитного договору заборгованість згідно кредитного договору сплачена в повному станом на 31.07.2018 року, тому виконавче провадження №56935961 по виконання виконавчого листа 1 №204/4476/15-ц виданого 22.01.2018 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості згідно кредитного договору в розмірі 82 621, 22 долара США відповідно до п. 9 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» підлягає закінченню у зв'язку із фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, що перебуває на виконанні в Чечелівському ВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області».
19.02.2019 року представнику позивача було надано для ознайомлення матеріали виконавчого провадження.
19.10.2019 року державним виконавцем Мазур Анастасією Сергіївною постановою виконавче провадження №56935961 було закінчено з обґрунтуванням фактичного повного виконання рішення до моменту пред'явлення виконавчого листа до виконання, що підтверджується постановою.
05.12.2018 року постановою Начальником відділу встановлено, що 07.08.2018 року старшим державним виконавцем Мазур А.С. були винесено постанову про скасування процесуального документу, а саме постанови про закінчення виконавчого провадження від 19.10.2018 року, встановлюючи обставину «помилка».
05.12.2018 року старшим державним виконавцем Чечелівського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Мазур Анастасією Сергіївною було винесено постанову у ВП №56935961 про стягнення виконавчого збору, якою стягнено з ОСОБА_1 виконавчий збір у розмірі 8262, 12 доларів США.
Не погоджуючись із вказаною постановою, позивач звернувся з даним позовом до суду.
З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська зі скаргою на дії та рішення начальника та державного виконавця Чечелівського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області у виконавчому провадженні №56935961, в якій просив визнати неправомірною та скасувати постанову про перевірку виконавчого провадження від 05 грудня 2018 року начальника Чечелівського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Сухового І.О. у виконавчому провадженні №56935961 з примусового виконання виконавчого листа 1 №204/4476/15-ц від 22 січня 2018 року, виданого на підставі рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська; визнати неправомірною та скасувати постанову про скасування процесуального документу від 05 грудня 2018 року старшого державного виконавця Чечелівського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Мазур А.С. та скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження від 05 грудня 2018 року старшого державного виконавця Чечелівського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Мазур А.С. у даному виконавчому провадженні.
Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 04.03.2019 року скаргу ОСОБА_1, заінтересовані особи старший державний виконавець Чечелівського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Мазур Анастасія Сергіївна, начальник Чечелівського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Суховйи Ігор Олегович, Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» в особі Дніпропетровської обласної дирекції на дії та рішення начальника та державного виконавця Чечелівського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області було задоволено, визнано неправомірною та скасовано постанову начальника Чечелівського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Сухового Ігоря Олеговича про перевірку виконавчого провадження від 05 грудня 2018 року у виконавчому провадженні №56935961 з примусового виконання виконавчого листа №1 №204/4476/15-ц від 22 січня 2018 року, виданого на підставі рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська по справі №204/4476/15-ц; визнано неправомірною та скасувано постанову старшого державного виконавця Чечелівського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Мазур Анастасії Сергіївни про скасування процесуального документу від 05 грудня 2018 року у виконавчому провадженні №56935961 з примусового виконання виконавчого листа №1 №204/4476/15-ц від 22 січня 2018 року, виданого на підставі рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська по справі №204/4476/15-ц; визнано неправомірною та скасовано постанову старшого державного виконавця Чечелівського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Мазур Анастасії Сергіївни про закінчення виконавчого провадження від 05 грудня 2018 року у виконавчому провадженні №56935961 з примусового виконання виконавчого листа №1 №204/4476/15-ц від 22 січня 2018 року, виданого на підставі рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська по справі №204/4476/15-ц.
Згідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» державний виконавець керується принципом верховенства права та діє виключно у відповідності до закону.
Також, положення ч. 1 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» надає сторонам виконавчого провадження гарантовані права під час провадження виконавчих дій та здійснення виконавчого провадження в цілому, а саме заявляти клопотання, брати участь у провадженні виконавчих дій, давати усні та письмові пояснення, висловлювати свої доводи та міркування з усіх питань, що виникають у ході виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.
Статтею 25 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження заяви про стягнення видає постанову в якій вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочато примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.
Статтею 27 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувану за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.
Пунктом 9 частини 1 статті 39 ЗУ «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.
Частиною 3 статті 40 ЗУ «Про виконавче провадження» встановлено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, б частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев'ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.
Пунктом 9 статті 27 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 нього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.
Отже, у разі у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, про що свідчить лист №403 від 12.10.2018 року Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», виконавець в день настання обставин, передбачених п.9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.
З матеріалів справи вбачається, що виконавче провадження №56935961 було відкрито 07.08.2018 року, що підтверджується постановою про відкриття, а рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 22.11.2016 року за виконавчим листом 1 №204/4476/15-ц виданого 22.01.2018 року було виконано 31.07.2018 року, що підтверджується відповіддю Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» №403 від 12.10.2018 року, тобто виконавче провадження підлягає закінченню по факту виконання без стягнення виконавчого збору.
Постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини (ч.2 ст.39 Закону №1404).

У випадках, передбачених пунктами 1-3, 5-7, 9-12, 14, 15 частини 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ надсилається разом із постановою про закінчення виконавчого провадження до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав.

Наслідки закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа встановлені статтею 40 Закону №1404.

Суд зауважує, що на момент винесення постанови від 05.12.20108 року у ВП 56935961 про стягнення виконавчого збору з ОСОБА_1, рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 22.11.2016 року за виконавчим листом 1 №204/4476/15-ц виданого 22.01.2018 року було виконано 31.07.2018 року.

Європейський суд з прав людини, у рішенні від 13.01.2011 (остаточне) по справі "ЧУЙКІНА ПРОТИ УКРАЇНИ" (CASE OF CHUYKINA v. UKRAINE) (Заява №28924/04) констатував, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов'язків.

Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності передзаконом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд вважає за необхідне зазначити, що надання судом оцінки обґрунтованості та вмотивованості такого рішення не є втручанням у здійснення дискреційних повноважень відповідача, оскільки суд при цьому не підміняє орган, який вже прийняв рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

У рішенні від 10.02.2010 року у справі «Серявін та інші проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що у рішеннях суддів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Орган влади зобов'язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Тобто, з метою дотримання принципу верховенства права суб'єкти владних повноважень, у тому числі колегіальні, приймаючи рішення владно-управлінського характеру, мають належним чином його мотивувати. Мотивація прийняття рішення суб'єктом при здійсненні ним владних управлінських функцій має оцінюватися судом при здійсненні контролю за виконанням судових рішень.

З викладеного слідує висновок, що відповідачем, не вірно застосувавши вимоги законодавства, було винесено постанову про стягнення виконавчого збору, яка є предметом розгляду справи.

Решта доводів висновків суду по суті позову не спростовують.

Стаття 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст. 129 Конституції України однією із основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до положень, закріплених ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Як зазначено ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

При цьому, суд зазначає, що відповідно до ч.6 ст. 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Також судом враховується, що згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету (КЗЄС) Європи щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Згідно з ч. ч. 1-3 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність вказаних вище доказів окремо, а також достатність і взаємний зв'язок цих доказів у їх сукупності, судом встановлені порушення норм чинного законодавства при винесенні оскаржуваної постанови, що є підставою для задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до приписів статті 139 КАС України, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Чечелівського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (49008, м.Дніпро, вул.Надії Алексеєнко, 100) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 768, 40 грн. відповідно до квитанції №754083 від 20.02.2019 року.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 6, 9, 11, 14, 72, 73, 77, 90, 139, 241, 250, 255, 287 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (49000, м.Дніпро, вул.Д.Кедріна, 53-4/4/242) до Чечелівського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (49008, м.Дніпро, вул.Надії Алексеєнко, 100), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Публічне акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль" в особі Дніпропетровської обласної дирекції (49044, м.Дніпро, вул.Артема, 4-Д) про визнання протиправною та скасування постанови про стягнення виконавчого збору - задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Чечелівського ВДВС м.Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області Мазур Анастасії Сергіївни про стягнення виконавчого збору в розмірі 8 262,12 доларів США, у виконавчому провадженні № 56935961 з примусового виконання виконавчого листа 1 №204/4476/15-ц від 22 січня 2018 року виданого на підставі рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська по справі №204/4476/15-ц.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Чечелівського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (49008, м.Дніпро, вул.Надії Алексеєнко, 100) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 768, 40 грн.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Захарчук-Борисенко