Справа № 344/13288/17
Суддя: Пастернак І. А.
Дата ухвалення: 2019-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/344/130/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Пастернак І.А.

секретаря Кріцак Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську про визнання дій щодо призначення пенсії по інвалідності у розмірі 10 740,00 грн. у відповідності до абз. 6 ч.15 ст. 86 ЗУ "Про прокуратуру" незаконними; забов"язання призначити пенсію по інвалідності у розмірі 16 349,78 грн. у відповідності до ч.2 ст. 86 ЗУ "Про прокуратуру" з 25.05.2016 року,-

В С Т А Н О В И В:

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську про визнання дій щодо призначення пенсії по інвалідності у розмірі 10 740,00 грн. у відповідності до абз. 6 ч.15 ст. 86 ЗУ "Про прокуратуру" незаконними; забов"язання призначити пенсію по інвалідності у розмірі 16 349,78 грн. у відповідності до ч.2 ст. 86 ЗУ "Про прокуратуру" з 25.05.2016 року. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 25.05.2016 року звернувся до Управління Пенсійного фонду України в місті Івано-Франківську Івано-Франківської області щодо призначення пенсії по другій групі інвалідності у відповідності до частин 2, 9 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року № 1697-VII. ОСОБА_1 з 10.05.2016 року є інвалідом другої групи загального захворювання, стаж його роботи в органах прокуратури на момент звернення до УПФ в м. Івано-Франківську склав 11 років. Позивачу було відмовлено у призначенні пенсії по інвалідності, згідно Закону України «Про прокуратуру». Постановою Івано-Франківського міського суду від 22.11.2016 року зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в місті Івано-Франківську Івано-Франківської області призначити ОСОБА_1 пенсію по інвалідності, у відповідності до частин 2,9 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» з 25.05.2016 року. Розпорядженням УПФ в м. Івано-Франківську № 824566 від 25.04.2017 року позивачу призначено пенсію по інвалідності у розмірі 10 740 грн. Вважає, що дії відповідача щодо призначення пенсії по інвалідності у розмірі 10 740 грн. є незаконними, оскільки пенсія ОСОБА_1 у згаданому вище розмірі була призначена відповідачем на підставі абзацу 6 ч.15 с. 86 Закону України «Про прокуратуру», а не на підставі ч.2 ст.86 Закону України, як це передбачено постановою Івано-Франківського міського суду від 22.11.2016 року.

Частина 9 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру», передбачає, що прокурорам, визнаним інвалідами 1 або 2 групи, призначається пенсія по інвалідності у розмірах, передбачених ч.2 цієї ж статті, за наявності стажу роботи в органах прокуратури не менше 10 років. Відповідно ч.2 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» встановлює, що пенсія призначається у розмірі 60% від суми їхньої місячної (чинної) зарплати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. Згідно довідки Генеральної прокуратури України від 03.06.2016 року № 18-849 та додатку до неї, яка надана УПФ в м. Івано-Франківську ОСОБА_1 сума його місячної (чинної) зарплати складала 27 249,63 грн. Таким чином вважає, що у відповідності до ч.2 ст.86 Закону України «Про прокуратуру» відповідач зобов'язаний був призначити йому пенсію у розмірі 16 349,78 грн. (60 % від 27 249,63 грн.).

З огляду на вищенаведене просить визнати дії УПФ в м. Івано-Франківську щодо призначення пенсії по інвалідності у розмірі 10 740,00 грн. у відповідності до абзацу 6 ч.15 ст.86 Закону України «Про прокуратуру» незаконними; зобов'язати УПФ в м. Івано-Франківську призначити ОСОБА_1 пенсію по інвалідності у розмірі 16 349,78 грн. у відповідності до ч.2 ст.86 Закону України «Про прокуратуру» з 25.05.2016 року.

Позивач в судове засідання не з'явився, однак, в судовому засіданні 23.08.2018 року, надаючи пояснення, заявлені вимоги адміністративного позову підтримав, просив задоволити позов в повному обсязі.

Представник відповідача щодо задоволення позовних вимог заперечила, з підстав наведених у письмовому запереченні на позов (а.с. 54, 55).

Дослідивши письмові докази у справі, суд встановив, що публічно-правовий спір між сторонами виник з приводу права на належний розмір пенсії та її виплату.

Як встановлено судом, та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 є інвалідом 2 групи загального захворювання, що підтверджується копіями пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 та довідкою № 61 від 05.10.2016 року (а.с.10).

Відповідно до листа УПФ в м. Івано-Франківську від 22.09.2017 року у справі № 347/03 на виконання постанови Івано-Франківського міського суду від 22.11.2016 року та виконавчого листа від 22.11.2016 року ОСОБА_1 призначено пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про прокуратуру» з 25.05.2016 року в розмірі 10 740 грн. при загальному стажі роботи 29 років 8 місяців 21 день (в тому числі 11 років 10 місяців 15 днів на посадах прокурора) і зарплаті 27 249,63 грн. (а.с.11).

З копії Розпорядження УПФ в м. Івано-Франківську № 824566 від 25.04.2017 року вбачається, що позивачу призначено пенсію по інвалідності у розмірі 10 740 грн. (а.с.12).

Згідно копії довідки Генеральної прокуратури України від 03.06.2016 року № 18-849 та додатку до неї, яка надана УПФ в м. Івано-Франківську ОСОБА_1 сума його місячної (чинної) зарплати складала 27 249, 63 грн. (а.с. 13, 14).

Постановою Івано-Франківського міського суду від 22.11.2016 року визнано протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в місті Івано-Франківську щодо відмови ОСОБА_1 і призначенні пенсії по інвалідності у відповідності до Закону України «Про прокуратуру»; зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в місті Івано-Франківську Івано-Франківської області призначити ОСОБА_1 пенсію по інвалідності, у відповідності до частин 2, 9 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» з 25.05.2016 року (а.с.65, 66).

На виконання постанови суду від 22.11.2016 року видано виконавчий лист (а.с.67, 68).

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Законом України від 08.07.2011 року № 3668-VI «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», який набрав чинності з 01 жовтня 2011 року, встановлено обмеження виплати пенсії максимальним її розміром.

За статтею 2 Закону № 3668-VI максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих), зокрема, відповідно до Закону № 1789-ХІІ, не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Закону України від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII «Про прокуратуру» (далі - Закон № 1697-VII) не може перевищувати 10740 гривень.

Відповідно до пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 3668-VI обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

Пенсіонерам, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом і в яких розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) перевищує максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим Законом, виплата пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії) встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) здійснюється без індексації, без застосування положень частин другої та третьої статті 42 Закону № 1058-1V та проведення інших перерахунків, передбачених законодавством, до того часу, коли розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) відповідатиме максимальному розміру пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановленому цим Законом.

Порядок виплати пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) працюючим пенсіонерам встановлюється законодавством незалежно від дати призначення пенсії (щомісячного довічного грошового утримання).

Якщо внаслідок прийняття цього Закону розмір пенсії зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

Наведені норми кореспондуються з положеннями частини третьої статті 27 Закону № 1058-IV, за якими максимальний розмір пенсії' (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень. Буквальний та системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що вони не звужують зміст вже набутих прав пенсіонерів, розмір призначеної пенсії яких більший зазначеного максимального розміру. Водночас запроваджують обмеження, в тому числі на період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, щодо розміру призначених та перерахованих пенсій, зокрема, відповідно до законів № 1789-ХІІ та № 1697- VII.

Таким чином, оскільки на час звернення позивача за призначенням пенсії такої підстави для призначення на законодавчому рівні не встановлено, а Урядом будь-яких умов для призначення не визначено, у відповідача були відсутні законодавчо передбачені підстави для здійснення такого призначення, а тому Управління Пенсійного фонду України у м. Івано-Франківську, відмовляючи позивачу в призначенні пенсії, діяло на підставі, в межах повноважень, та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Вищевикладене спростовує твердження позивача, що викладені у позовній заяві.

Згідно з ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтю 73 КАС України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до статей 74-76 КАС України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно зі ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Отже, беручи до уваги наведене, та оцінюючи надані сторонами по справі письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не обґрунтовані, документально не підтверджені, не ґрунтуються на положеннях чинного законодавства, отже задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. 19 Конституції України, Законом України від 08.07.2011 року № 3668-VI «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», .ст. 86 Закону України "Про прокуратуру", ст.ст. 72-77, 139, 205, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську про визнання дій щодо призначення пенсії по інвалідності у розмірі 10 740,00 грн. у відповідності до абз. 6 ч.15 ст. 86 ЗУ "Про прокуратуру" незаконними; забов"язання призначити пенсію по інвалідності у розмірі 16 349,78 грн. у відповідності до ч.2 ст. 86 ЗУ "Про прокуратуру" з 25.05.2016 року - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Довідка: повний текст рішення ввиготовлено 02.05.2019 року.

Суддя Пастернак І.А.