Справа № 510/2220/18
Суддя: Градовський Ю.М.
Дата ухвалення: 2019-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2019 р.м.ОдесаСправа № 510/2220/18
Головуючий в 1 інстанції: Бошков І.Д.

Судова колегія П'ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого: Градовського Ю.М.

суддів: Крусяна А.В.,

Яковлєва О.В.

при секретарі: Шатан В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Одесі апеляційну скаргу Ізмаїльського прикордонного загону Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України на рішення Ренійського районного суду Одеської області від 17 грудня 2018р. по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Ізмаїльського прикордонного загону Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України про визнання протиправною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2018р. ОСОБА_2 звернувся в суд із позовом до Ізмаїльського прикордонного загону Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову від 8.11.2018р. про заборону його в'їзду в Україну в період з 9.11.2018р. по 8.11.2021р..

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 28.11.2018р. перетинаючи кордон України, йому на пропускному пункті державного кордону «Кучурган» було відмовлено в перетинанні державного кордону України з причини прийняття Ізмаїльським прикордонним загоном постанови від 8.11.2018р. про заборону в'їзду в України в період з 9.11.2018р. по 8.11.2021р.. Позивач зазначає, що про існування такого рішення йому нічого не було відомо, так як воно не оголошувалось йому та не доводилось до нього іншим будь-яким чином. Таке рішення є протиправним та таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства України, у зв'язку з чим воно підлягає скасуванню.

Посилаючись на вказані обставини просила позов задовольнити.

Рішенням Ренійського районного суду Одеської області від 17 грудня 2018р. адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправною та скасовано постанову від 8.11.2018р. Ізмаїльського прикордонного загону Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України про заборону в'їзду в Україну з 9.11.2018р. по 8.11.2021р. громадянину Грузії - ОСОБА_2, 13.02.1987р.н.

Стягнуто з Ізмаїльського прикордонного загону Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України на користь ОСОБА_2 (ОСОБА_2) судовий збір у сумі 704,8грн..

В апеляційній скарзі апелянт просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі, посилаючись на порушення норм права.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, пояснення на неї, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про задоволення скарги, скасування рішення суду та прийняття по справі нової постанови про відмову у задоволенні адміністративного позову, з наступних підстав.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що прикордонний загін приймаючи оскаржувану постанову від 8.11.2018р. діяв не межах та не на підставі діючих норм законодавства України.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції не може погодитись судова колегія, оскільки вказаного висновку суд дійшов без належного з'ясування обставин по справі, перевірки доказів, у зв'язку чим допустив невірне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

За правилами ст.242 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судова колегія вважає, що вказані порушення норм права призвели до неправильного вирішення справи по суті, а тому апеляційний суд на підставі ст.315 КАС України, рішення суду скасовує та приймає по справі нову постанову про відмову у позові, з наступних підстав.

Так, апеляційним судом встановлено, підтверджено матеріалами справи і не спростовано сторонами, що ОСОБА_2, 13.02.1987р.н., є громадянином Грузії. 28.11.2018р. ОСОБА_2 на пропускному пункті державного кордону «Кучурган» було відмовлено в перетинанні державного кордону України з причини прийняття Ізмаїльським прикордонним загоном постанови від 8.11.2018р. про заборону в'їзду в України в період з 9.11.2018р. по 8.11.2021р..

Позивач зазначив, що про існування такого рішення йому нічого не було відомо, так як воно не оголошувалось йому та не доводилось до нього будь-яким чином.

ОСОБА_2 вважає вказане рішення протиправним та таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства України, у зв'язку із чим звернувся в суд із відповідним позовом.

Перевіряючи правомірність оскаржуваної постанови Ізмаїльського прикордонного загону від 8.11.2018р., з урахуванням підстав, з якими позивач пов'язує його протиправність та скасування, судова колегія виходить з наступного.

У відповідності до ст.19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положення ЗУ «Про прикордонний контроль» за №1710-VI від 5.11.2009р. визначають правові основи здійснення прикордонного контролю, порядок його здійснення, умови перетинання державного кордону України визначає.

Приписами ч.1-3 ст.2 ЗУ «Про прикордонний контроль» визначено, що прикордонний контроль - державний контроль, що здійснюється Державною прикордонною службою України, який включає в себе комплекс дій і систему заходів, спрямованих на встановлення законних підстав для перетинання державного кордону особами, транспортними засобами і переміщення через нього вантажів.

Прикордонний контроль здійснюється з метою протидії незаконному переміщенню осіб через державний кордон, незаконній міграції, торгівлі людьми, а також незаконному переміщенню зброї, наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, боєприпасів, вибухових речовин, матеріалів і предметів, заборонених до переміщення через державний кордон.

Прикордонний контроль здійснюється, зокрема, щодо осіб, які перетинають державний кордон.

У відповідності до ч.4 ст.2 ЗУ «Про прикордонний контроль», прикордонний контроль щодо осіб, які перетинають державний кордон, включає: 1) перевірку документів; 2) огляд осіб; 3) виконання доручень правоохоронних органів України; 4) перевірку виконання іноземцями, особами без громадянства умов перетинання державного кордону у разі в'їзду в Україну, виїзду з України та транзитного проїзду територією України; 5) реєстрацію іноземців, осіб без громадянства та їх паспортних документів у пунктах пропуску через державний кордон.

Згідно з ч.5 ст.2 ЗУ «Про прикордонний контроль», прикордонний контроль забезпечується шляхом: 1) установлення режиму в пунктах пропуску через державний кордон та здійснення контролю за його додержанням; 2) застосування технічних засобів прикордонного контролю, використання службових собак та інших тварин; 3) створення і використання баз даних про осіб, які перетнули державний кордон, вчинили правопорушення, яким не дозволяється в'їзд в Україну або яким тимчасово обмежено право виїзду з України, про недійсні, викрадені і втрачені паспортні документи, а також інших передбачених законом баз даних; 4) спостереження за транспортними засобами і в разі потреби їх супроводження; 5) здійснення адміністративно-правових, а також оперативно-розшукових заходів; 6) організації і забезпечення взаємодії з підприємствами, установами та організаціями, діяльність яких пов'язана з міжнародним сполученням; 7) координації дій контрольних органів і служб.

За приписами ч.1 ст.6 ЗУ «Про прикордонний контроль», перетинання особами, транспортними засобами державного кордону і переміщення через нього вантажів здійснюються лише за умови проходження прикордонного контролю та з дозволу уповноважених службових осіб Державної прикордонної служби України, а у випадках, визначених цим Законом, - посадових осіб Державної прикордонної служби України, якщо інше не передбачено цим Законом.

Положеннями ч.2 ст.6 ЗУ «Про прикордонний контроль» визначено, що початком здійснення прикордонного контролю особи, є момент подання особою паспортного, інших визначених законодавством документів для перевірки уповноваженій службовій особі Державної прикордонної служби України.

Приписами ст.8 ЗУ «Про прикордонний контроль» визначено умови перетинання державного кордону іноземцями та особами без громадянства у разі в'їзду в Україну.

Так, у відповідності до ч.1 цієї статті, уповноважені службові особи Державної прикордонної служби України надають іноземцю, особі без громадянства дозвіл на перетинання державного кордону у разі в'їзду в Україну за умови: 1) наявності в нього дійсного паспортного документа; 2) відсутності щодо нього рішення уповноваженого державного органу України про заборону в'їзду в Україну; 3) наявності в нього в'їзної візи, якщо інше не передбачено законодавством України; 4) підтвердження мети запланованого перебування; 5) наявності достатнього фінансового забезпечення на період запланованого перебування і для повернення до держави походження або транзиту до третьої держави або наявності в нього можливості отримати достатнє фінансове забезпечення в законний спосіб на території України - для громадянина держави, включеної до переліку держав, затвердженого КМУ, та особи без громадянства, яка постійно проживає у державі, включеній до такого переліку.

Згідно вимог ч.2 ст.8 ЗУ «Про прикордонний контроль», іноземцям, особам без громадянства, які не відповідають одній чи кільком умовам в'їзду в Україну, відмовляється у перетинанні державного кордону в порядку, встановленому ст.14 цього Закону.

Правовідносини щодо в'їзду в Україну іноземців та осіб без громадянства та строки їх перебування в Україні врегульовані ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

За правилами ч.1,2 ст.9 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземці та особи без громадянства в'їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України. Це правило не поширюється на іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон України з метою визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового або тимчасового захисту чи отримання притулку. Іноземці та особи без громадянства під час проходження прикордонного контролю у пунктах пропуску через державний кордон зобов'язані подати свої біометричні дані для їх фіксації.

Положеннями ч.1 ст.13 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» встановлено, що в'їзд в Україну іноземцю або особі без громадянства не дозволяється: в інтересах забезпечення національної безпеки України або охорони громадського порядку; якщо це необхідно для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, які проживають в Україні; якщо при клопотанні про в'їзд в Україну така особа подала про себе завідомо неправдиві відомості або підроблені документи; якщо паспортний документ такої особи, віза підроблені, зіпсовані чи не відповідають установленому зразку або належать іншій особі; якщо така особа порушила у пункті пропуску через державний кордон України правила перетинання державного кордону України, митні правила, санітарні норми чи правила або не виконала законних вимог посадових та службових осіб органів охорони державного кордону, органів доходів і зборів та інших органів, що здійснюють контроль на державному кордоні; якщо під час попереднього перебування на території України іноземець або особа без громадянства не виконали рішення суду або органів державної влади, уповноважених накладати адміністративні стягнення, або мають інші не виконані майнові зобов'язання перед державою, фізичними або юридичними особами, включаючи пов'язані з попереднім видворенням, у тому числі після закінчення терміну заборони подальшого в'їзду в Україну; якщо така особа з порушенням встановленого законодавством України порядку здійснила в'їзд на тимчасово окуповану територію України або до району проведення антитерористичної операції чи виїзд з них або вчинила спробу потрапити на ці території поза контрольними пунктами в'їзду-виїзду;

У відповідності до ч. 2 цієї статті, за наявності підстав, зазначених в абзацах другому, сьомому і восьмому частини першої цієї статті, відомості про іноземця або особу без громадянства вносяться до бази даних осіб, яким згідно із законодавством України не дозволяється в'їзд в Україну або тимчасово обмежено право виїзду з України.

Згідно з ч.3 ст.13 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» рішення про заборону в'їзду в Україну строком на три роки приймається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, Службою безпеки України або органом охорони державного кордону. У разі невиконання рішення про заборону в'їзду в Україну іноземцям та особам без громадянства забороняється подальший в'їзд в Україну на десять років, що додається до частини строку заборони в'їзду в Україну, який не сплив до моменту прийняття повторного рішення про заборону в'їзду в Україну.

Відповідно до п.2.1. Інструкції №946 рішення про заборону в'їзду в Україну іноземцю (надалі - рішення про заборону в'їзду в Україну) приймається органом охорони державного кордону в разі: а) якщо при клопотанні про в'їзд в Україну іноземець подав про себе завідомо неправдиві відомості або підроблені документи; б) якщо паспортний документ іноземця, віза підроблені, зіпсовані чи не відповідають установленому зразку або належать іншій особі; в) якщо іноземець порушив у пункті пропуску через державний кордон України (далі - пункт пропуску) правила перетинання державного кордону України або не виконав законних вимог посадових та службових осіб органу охорони державного кордону; г) якщо іноземця затримано під час незаконного перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску; ґ) якщо під час попереднього перебування на території України іноземець або особа без громадянства не виконали рішення суду або органів державної влади, уповноважених накладати адміністративні стягнення, або мають інші не виконані майнові зобов'язання перед державою, фізичними або юридичними особами, включаючи пов'язані з попереднім видворенням, у тому числі після закінчення терміну заборони подальшого в'їзду в Україну; д) якщо іноземця затримано у межах контрольованого прикордонного району під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України; е) якщо іноземець намагається здійснити в'їзд через контрольні пункти в'їзду - виїзду на тимчасово окуповану територію без спеціального дозволу або така особа під час попереднього перебування на території України здійснила виїзд із неї через контрольний пункт в'їзду - виїзду.

Положеннями п.2.2 Інструкції №946 встановлено, що рішення про заборону в'їзду в Україну іноземцю може бути прийнято органом охорони державного кордону: щодо осіб, зазначених у ч.2 ст.26 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», у разі прийняття рішення про їх примусове повернення; за поданням державного виконавця у разі невиконання особою рішення про накладення штрафів за правопорушення, розгляд справ за якими належить до компетенції Державної прикордонної служби України.

Згідно з п.2.3 Інструкції №946 рішення про заборону в'їзду в Україну іноземцю органом охорони державного кордону приймається відповідно до ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» на строк 3роки.

Як вбачається з матеріалів справи, що постанову про заборону в'їзду в Україну від 8.11.2018р. відносно ОСОБА_2 прийнято на підставі п.5 ч.1 ст. 13 та ст.26 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», у зв'язку із тим, що ОСОБА_2 незаконно перетнув державний кордон України поза пунктом пропуску через державний кордон України, про що свідчить відсутність відповідних відміток у паспортному документі та відомостей у відомчій базі даних.

Апеляційний суд зазначає, що позивачем та його представником не надано в суд апеляційної інстанції будь-яких доказів на спростування доводів викладених в оскаржуваній постанові.

Окрім того, судова колегія звертає увагу на те, що постановою Ренійського районного суду Одеської області від 9.11.2018р. по справі за №510/2043/18 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.204-1 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 3 400грн.. Як встановлено даним судовим рішенням, що ОСОБА_2 незаконно перетнув державний кордон України поза пунктом пропуску через державний кордон України, про що свідчить відсутність відповідних відміток у паспортному документі. Вказана постанова набрала законної сили 6.12.2018р..

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає, що за таких умов відсутні підстави вважати постанову про заборону в'їзду в Україну від 8.11.2018р. відносно ОСОБА_2 протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

На підстави викладеного, судова колегія вважає, що Ізмаїльський прикордонний загін приймаючи оскаржувану постанову про заборону в'їзду в Україну діяв в межах та на підставі чинних норм законодавства України.

Виходячи з наведеного, судова колегія вважає, що рішення суду не можливо вважати законним та обґрунтованим, а тому воно підлягає скасуванню з ухваленням по справі нової постанови про відмову у задоволенні позовних вимог.

Судова колегія вважає також за необхідне вирішити питання щодо повернення судового збору, сплаченого апелянтом за подачу апеляційної скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.246,315,317 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Ізмаїльського прикордонного загону Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України - задовольнити.

Рішення Ренійського районного суду Одеської області від 17 грудня 2018р. - скасувати.

Прийняти по справі нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Ізмаїльського прикордонного загону Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України про визнання протиправною та скасування постанови - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлений 23 квітня 2019р.

Головуючий: Ю.М. Градовський

Судді: А.В. Крусян

О.В. Яковлєв