Справа № 826/10923/15
Суддя: Добрянська Я.І.
Дата ухвалення: 2019-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

24 квітня 2019 року № 826/10923/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Добрянської Я.І., суддів Шевченко Н.М., Головань О.В., розглянувши в порядку письмового провадження матеріали справи

за позовомОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5
до третя особаКабінету Міністрів України Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області,
провизнання незаконною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії,
В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулись ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 з позовом до Кабінету Міністрів України третя особа Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області про визнання незаконною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.06.2015р. відкрито провадження в адміністративній справі № 826/10923/15 за позовом ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України про визнання незаконною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.06.2015р. відкрито провадження в адміністративній справі № 826/10961/15 за позовом ОСОБА_2 до Кабінету Міністрів України про визнання незаконною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.06.2015р. відкрито провадження в адміністративній справі № 826/10874/15 за позовом ОСОБА_3 до Кабінету Міністрів України про визнання незаконною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.06.2015р. відкрито провадження в адміністративній справі № 826/10937/15 за позовом ОСОБА_4 до Кабінету Міністрів України про визнання незаконною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.06.2015р. відкрито провадження в адміністративній справі № 826/10952/15 за позовом ОСОБА_5 до Кабінету Міністрів України про визнання незаконною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.05.2016р. об'єднано до спільного розгляду і вирішення адміністративні справи № 826/10923/15, №826/10937/15, №826/10952/15, №826/10961/15, №826/10874/15. Присвоєно об'єднаним справам загальний № 826/10923/15.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 02.08.2016р. закінчено підготовче провадження та призначено справу до колегіального судового розгляду в судовому засіданні на 25.10.2016р. на 17:50 год., в приміщенні Окружного адміністративного суду міста Києва

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.04.2019р. адміністративний позов ОСОБА_2 залишено без розгляду.

З огляду на вищевикладене, адміністративний позов підлягає розгляду виключно в межах позовних вимог ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5.

Так, ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5 просили суд визнати протиправною бездіяльність Кабінету Міністрів України по виконанню пп.1 п.13 розділу ХІІ Закону України "Про прокуратуру" в частині, зокрема, у приведенні у відповідність до Закону України "Про прокуратуру" Постанови Кабінету Міністрів України від 09 березня 2006 року № 268 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів".

ОСОБА_3 просила суд визнати протиправною бездіяльність Кабінету Міністрів України у виконанні пп.2 п.13 розділу ХІІ Закону України "Про прокуратуру" в частині внесення на розгляд Верховної Ради України пропозицій щодо приведення законодавчих актів у відповідність із цим Законом, у тому числі з метою: забезпечення збільшення видатків Державного бюджету України на діяльність Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини у розмірі, необхідному для забезпечення здійснення ним своїх повноважень; забезпечення збільшення видатків Державного бюджету України на оплату праці працівників апаратів судів та встановлення їм посадових окладів в розмірі, не меншому за передбачені Законом України "Про судоустрій і статус суддів" у період з 26 жовтня 2014 року по 25 грудня 2014 року (включно).

Відповідачем подано відзив в якому зазначив, що не допускав протиправної бездіяльності, з огляду на що вимоги позивачів задоволенню не підлягають.

Проаналізувавши матеріали справи, суд прийшов до висновку щодо можливості перейти до подальшого розгляду справи в порядку письмового провадження.

15.12.2017р. набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03.10.2017 №2147-VIII, яким внесено зміни до КАС України, виклавши його в новій редакції.

Відповідно до підпункту 10 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" КАС України в новій редакції передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Згідно з частиною третьою статті 241 КАС України судовий розгляд в суді першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.

Враховуючи викладене, суд закінчує розгляд даної справи ухваленням рішення за правилами нової редакції Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, суд дослідив матеріали справи на підтвердження й спростування заявлених вимог в їх сукупності, надав їм юридичну оцінку та встановив наступне.

ОСОБА_1, 01.02.2001р. призначена на посаду секретаря суду Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області.

ОСОБА_4, 11.07.2008р. призначена на посаду секретаря судових засідань Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області. 16.11.2012р. переведена на посаду помічника судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області.

ОСОБА_5 17.09.2013р. призначена на посаду помічника судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області.

ОСОБА_3, 16.03.2015р. призначена на посаду секретаря судових засідань Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області.

За штатним розписом позивачам було встановлено оклад на рівні мінімальної заробітної плати у розмірі 1218,0 грн.

Позивачі вважаючи протиправною бездіяльність Кабінету Міністрів України з забезпечення належного рівня оплати праці державних службовців, звернулись з позовом до суду.

Проаналізувавши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 33 Закону України "Про державну службу" від 16.12.93 р. № 3723-XII оплата праці державних службовців повинна забезпечувати достатні матеріальні умови для незалежного виконання службових обов'язків, сприяти укомплектуванню апарату державних органів компетентними і досвідченими кадрами, стимулювати їх сумлінну та ініціативну працю.

Заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Посадові оклади державних службовців установлюються залежно від складності та рівня відповідальності виконуваних службових обов'язків.

Державним службовцям можуть установлюватися надбавки за високі досягнення у праці і виконання особливо важливої роботи, доплати за виконання обов'язків тимчасово відсутніх працівників та інші надбавки і доплати, а також надаватися матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань.

Умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України.

Джерелом формування фонду оплати праці державних службовців є Державний бюджет України та інші джерела, визначені для цієї мети положеннями про органи державної виконавчої влади, затвердженими указами Президента України та постановами Кабінету Міністрів України.

Скорочення бюджетних асигнувань не може бути підставою для зменшення посадових окладів, надбавок до них та фінансування інших, передбачених цим Законом, гарантій, пільг і компенсацій.

Згідно ст. 3 Закону України "Про оплату праці" мінімальна заробітна плата - це законодавчо встановлений розмір заробітної плати за просту, некваліфіковану працю, нижче якого не може провадитися оплата за виконану працівником місячну, а також погодинну норму праці (обсяг робіт).

До мінімальної заробітної плати не включаються доплати, надбавки, заохочувальні та компенсаційні виплати.

Мінімальна заробітна плата є державною соціальною гарантією, обов'язковою на всій території України для підприємств усіх форм власності і господарювання та фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників.

Згідно ст. 8 України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» розмір мінімальної заробітної плати встановлено у 1218 грн.; згідно ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» розмір мінімальної заробітної плати встановлено у 1218 грн.

В силу п. 13 р. XIII Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.14 р. № 1697-VIІ (у первісній редакції) Кабінету Міністрів України:

1) у тримісячний строк з дня, наступного за днем опублікування цього Закону: привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом; забезпечити приведення нормативно-правових актів міністерств та інших відповідних центральних органів виконавчої влади України у відповідність із цим Законом;

2) у двомісячний строк з дня, наступного за днем опублікування цього Закону, внести на розгляд Верховної Ради України пропозиції щодо приведення законодавчих актів у відповідність із цим Законом, у тому числі з метою:

забезпечення збільшення видатків Державного бюджету України на діяльність Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини у розмірі, необхідному для забезпечення здійснення ним своїх повноважень;

забезпечення збільшення видатків Державного бюджету України на оплату праці працівників апаратів судів та встановлення їм посадових окладів у розмірі, не меншому за передбачені Законом України "Про судоустрій і статус суддів";

забезпечення збільшення видатків Державного бюджету України на формування та функціонування системи безоплатної правової допомоги, оплату діяльності суб'єктів надання безоплатної вторинної правової допомоги в розмірі, необхідному для створення та забезпечення функціонування районних, міжрайонних, міських, міськрайонних, міжрайонних у містах центрів з надання безоплатної вторинної правової допомоги і надання адвокатами безоплатної вторинної правової допомоги всім категоріям осіб, визначеним статтею 14 Закону України "Про безоплатну правову допомогу".

Згідно пп. 59 п. 5 р. XIII Закону України "Про прокуратуру" частину першу статті 144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., NN 41 - 45, ст. 529) доповнено абзацом другим такого змісту: "При цьому розмір посадового окладу працівника апарату суду, посада якого віднесена до шостої категорії посад державних службовців, установлюється в розмірі 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду. Посадові оклади працівників апарату суду, посади яких віднесені до кожної наступної категорії посад державних службовців, установлюються з коефіцієнтом 1,3 пропорційно посадовим окладам працівників апарату суду, посади яких віднесені до попередньої категорії посад державних службовців".

Закон набув чинності в первісній редакції через шість місяців з дня його опублікування (тобто, з 15.07.15 р.), крім пункту 5 розділу XII (крім підпунктів 3, 5, 8, 9, 12, 20, 42, 49, 63, 67), розділу XIII цього Закону, які набирають чинності з дня, наступного за днем його опублікування.

Постановою Кабінету Міністрів України №268 від 09.03.06 р. "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів" затверджено схеми посадових окладів керівних працівників, спеціалістів і службовців Адміністрації Президента України, Секретаріату Кабінету Міністрів України, Апарату Верховної Ради України, апарату Національного центру з питань євроатлантичної інтеграції України, Рахункової палати України, апарату Ради національної безпеки і оборони України, апарату Вищої ради юстиції, секретаріату Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Державної судової адміністрації, Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, апарату Національної ради з питань телебачення і радіомовлення, центральних органів виконавчої влади, державних колегіальних органів, їх територіальних органів, місцевих державних адміністрацій та їх структурних підрозділів, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, Рахункової палати Автономної Республіки Крим, виборчої комісії Автономної Республіки Крим, міністерств і республіканських комітетів Автономної Республіки Крим, органів прокуратури, судів та інших органів державної влади, згідно з додатками 1 - 47, 55, а також розміри надбавок за ранг державного службовця, дипломатичний ранг, спеціальне звання та окладів осіб рядового і начальницького складу податкової міліції за спеціальні звання та класний чин згідно з додатками 56 - 59.

Зокрема, згідно Додатку №47 до постанови затверджено Схему посадових окладів керівних працівників і спеціалістів апарату місцевих загальних судів.

Позивачі зазначають, що встановлені постановою Кабінету Міністрів України №268 від 09.03.06 р. "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів" розміри посадових окладів державних службовців (в редакції постанови, чинній станом на час звернення до суду) не відповідають Закону України «Про оплату праці», Законам України «Про Державний бюджет України на 2014 рік», «Про Державний бюджет України на 2015 рік», і Кабінетом Міністрів України допущено бездіяльність невнесенням відповідних змін до схем посадових окладів.

Крім того, наголошують, що Кабінет Міністрів України не виконав вимоги п. 13 р. XIII Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.14 р. № 1697-VIІ Кабінету Міністрів України: 1) у тримісячний строк з дня, наступного за днем опублікування цього Закону: привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом, що є порушенням вимог ст.19, 113, 116 Конституції України.

Суд зазначає, що згідно п. 8 ч. 1 ст. 4 КАС України, позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду, а також суб'єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подано позов до адміністративного суду.

В силу ч. 1 ст. 5 КАС України, Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

В даному випадку позивачами подано позов про оскарження протиправної бездіяльності Кабінету Міністрів України щодо приведення оплати праці працівників апарату суду у відповідність до вимог законодавства.

Так, позивачі станом на час звернення до суду обіймали посади секретарів та помічників суддів Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області.

За таких обставин, в частині позовних вимог про забезпечення оплати праці працівників апарату суду позивачі є належними.

В той же час, як вбачається з позовних вимог позивачі просять суд також надати оцінку на відповідність законодавству бездіяльності Кабінету Міністрів України щодо забезпечення оплати праці інших державних службовців, а також щодо забезпечення збільшення видатків Державного бюджету України на діяльність Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини.

Суду не надано доказів порушення їх прав щодо бездіяльності Кабінету Міністрів України в цій частині, тоді як посилання позивача на ст. 55 Конституції України та п. 1 рішення Конституційного Суду України від 14.12.11 р. №19-рп/2011 як на підставу звертатися до суду за відсутності доведення порушення свого суб'єктивного права суд не приймає до уваги з таких підстав.

Згідно ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

В силу п. 1 рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_6 щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 55 Конституції України, частини другої статті 2, пункту 2 частини третьої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України, частини третьої статті 110, частини другої статті 236 Кримінально-процесуального кодексу України та конституційним поданням Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ щодо офіційного тлумачення положень статей 97, 110, 234, 236 Кримінально-процесуального кодексу України, статей 3, 4, 17 Кодексу адміністративного судочинства України в аспекті статті 55 Конституції України (справа про оскарження бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо заяв про злочини) від 14.12.11 р. №14-рп/2011 в аспекті конституційного звернення положення частини другої статті 55 Конституції України необхідно розуміти так, що конституційне право на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб гарантовано кожному. Реалізація цього права забезпечується у відповідному виді судочинства і в порядку, визначеному процесуальним законом.

Вказані положення Конституції України та рішення жодним чином не звільняють позивачів від обов'язку обґрунтовувати при зверненні до суду, в чому саме полягає порушення його права рішенням, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Між тим, передбачений процесуальний порядок оскарження, зокрема, вимоги КАС України передбачають право на звернення до суду за захистом саме свого порушеного права, свободи чи інтересу.

Оскільки позивачами не надано пояснень щодо порушення їх прав, свобод та інтересів бездіяльністю Кабінету Міністрів України щодо приведення у відповідність до законодавства розміру оплати державних службовців інших, ніж працівники апарату суду, у вказаній частині суд відмовляє в задоволенні позовних вимог.

Щодо позовних вимог про бездіяльність Кабінету Міністрів України щодо забезпечення оплати праці працівників апарату суду суд зазначає наступне.

Підпунктом 2 п. 13 р. XIII Закону України «Про прокуратуру» (в первісній редакції) визначено Кабінету Міністрів України у двомісячний строк з дня, наступного за днем опублікування цього Закону, внести на розгляд Верховної Ради України пропозиції щодо приведення законодавчих актів у відповідність із цим Законом, у тому числі з метою забезпечення збільшення видатків Державного бюджету України на оплату праці працівників апаратів судів та встановлення їм посадових окладів у розмірі, не меншому за передбачені Законом України "Про судоустрій і статус суддів".

Закон оприлюднено 25.10.14 р., отже двомісячний строк з дня, наступного за днем опублікування цього Закону сплинув 25.12.15 р.

Отже, у період до 25.12.14 р. відповідач мав внести на розгляд Верховної Ради України пропозиції щодо приведення законодавчих актів у відповідність із цим Законом та встановлення їм посадових окладів у розмірі, не меншому за передбачені Законом України "Про судоустрій і статус суддів".

Згідно ч.3 ст.3 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» Кабінет Міністрів України є колегіальним органом, який приймає рішення після обговорення питань на його засіданнях.

Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» порядок проведення засідань Уряду, підготовки та прийняття рішень, інші процедурні питання його діяльності визначені Регламентом Кабінету Міністрів України.

Згідно з пп. 3 п. 1 пар. 7 Регламенту Кабінету Міністрів України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18.07.07 р. № 950, на своїх засіданнях Уряд розглядає, зокрема питання, що потребують нормативно-правового врегулювання актами Кабінету Міністрів України, а також законодавчі ініціативи Кабінету Міністрів.

Як встановлено судом, Прем'єр-міністром України А. П. Яценюком 07.11.2014р. надано доручення щодо подання в установленому порядку узгоджених пропозицій щодо приведення актів Уряду у відповідність із Законом України «Про прокуратуру», щодо забезпечення перегляду та приведення нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України у відповідність із Законом, щодо розробки та внесення в установленому порядку на розгляд Уряду узгоджених пропозицій щодо забезпечення збільшення видатків державного бюджету, необхідних для реалізації положень Закону України «Про прокуратуру».

На виконання доручення від 07.11.14 р. Міністерством юстиції України подано на розгляд Уряду проект постанови Кабінету Міністрів України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність деяких постанов Кабінету Міністрів України у зв'язку із прийняттям Закону України «Про прокуратуру».

Також, на виконання вимог пп. 2 п. 13 р. XIII вказаного Закону суб'єктом права законодавчої ініціативи - Кабінетом Міністрів України зареєстровано проект Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 22.12.14 № 1577 .

На основі вказаного проекту Верховною Радою України прийнято Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.14 р., яким виключено у Законі України від 14.10.14 р. «Про прокуратуру» аб.3 пп. 2 п. 13 р. XIII «Перехідні положення» щодо забезпечення збільшення видатків Державного бюджету України на оплату праці працівників апаратів судів та встановлення їм посадових окладів у розмірі, не меншому за передбачені Законом України «Про судоустрій і статус суддів».

Таким чином, підстави для висновку про допущення відповідачем протиправної бездіяльності щодо виконання пп. 2 п. 13 р. XIII Закону України «Про прокуратуру» відсутні.

Також суд звертає увагу на ту обставину, що питання оплати працівників апарату суду врегульовано у новій редакції Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Відповідно до п. 9 р. 1 Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12.02.15 № 192-VIII викладено в новій редакції Закон України «Про судоустрій і статус суддів».

Розміри посадових окладів працівників апарату суду визначені ст. 147 вказаного Закону, відповідно до якої розмір посадового окладу працівника апарату суду, посада якого віднесена до шостої категорії посад державних службовців, установлюється розмірі 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду. Посадові оклади працівників апарату суду, посади яких віднесені до кожної наступної категорії посад державних службовців, установлюються з коефіцієнтом 1,3 пропорційно посадовим окладам працівників апарату суду, посади яких віднесені до попередньої категорії посад державних службовців.

Саме на виконання вказаного Закону постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.15 р. № 644 "Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України" (набрала чинності 09.09.15 р.) затверджено нову Схему посадових окладів керівних працівників і спеціалістів апарату місцевих загальних судів.

Таким чином, станом на час розгляду справи відповідачем виконано зобов'язання з приведення Схеми посадових окладів керівних працівників і спеціалістів апарату місцевих загальних судів у відповідність до законодавства.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Враховуючи те, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, однак позивачі просили відстрочення сплати судового збору до ухвалення рішення у справі, який станом на дату розгляду справи не сплатили, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення судового збору з позивачів.

Керуючись ст. 77, 139, 242, 243, 251, 255 КАС України,

В И Р І Ш И В :

1. У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 - відмовити.

2. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Державного бюджету України (отримувач коштів - УДКСУ у Печерському районі м. Києва; код отримувача (код ЄДРПОУ) - 38004897; рахунок отримувача - 4007; банк отримувача - ГУ ДКСУ у м. Києві; код банку отримувача - 820019; код класифікації доходів бюджету - 22030101) суму судового збору за подання адміністративного позову у розмірі 487,20 грн. (чотириста вісімдесят сім гривень 20 копійок).

3. Стягнути з ОСОБА_3 на користь Державного бюджету України (отримувач коштів - УДКСУ у Печерському районі м. Києва; код отримувача (код ЄДРПОУ) - 38004897; рахунок отримувача - 4007; банк отримувача - ГУ ДКСУ у м. Києві; код банку отримувача - 820019; код класифікації доходів бюджету - 22030101) суму судового збору за подання адміністративного позову у розмірі 487,20 грн. (чотириста вісімдесят сім гривень 20 копійок).

4. Стягнути з ОСОБА_4 на користь Державного бюджету України (отримувач коштів - УДКСУ у Печерському районі м. Києва; код отримувача (код ЄДРПОУ) - 38004897; рахунок отримувача - 4007; банк отримувача - ГУ ДКСУ у м. Києві; код банку отримувача - 820019; код класифікації доходів бюджету - 22030101) суму судового збору за подання адміністративного позову у розмірі 487,20 грн. (чотириста вісімдесят сім гривень 20 копійок).

5. Стягнути з ОСОБА_5 на користь Державного бюджету України (отримувач коштів - УДКСУ у Печерському районі м. Києва; код отримувача (код ЄДРПОУ) - 38004897; рахунок отримувача - 4007; банк отримувача - ГУ ДКСУ у м. Києві; код банку отримувача - 820019; код класифікації доходів бюджету - 22030101) суму судового збору за подання адміністративного позову у розмірі 487,20 грн. (чотириста вісімдесят сім гривень 20 копійок).

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки встановлені статтею 255 КАС України та може бути оскаржено за правилами встановленими статтями 293, 295-297 КАС України.

Головуючий суддя Я.І. Добрянська

Судді Н.М. Шевченко О.В. Головань