Справа № 640/18526/18
Суддя: Кузьменко А.І.
Дата ухвалення: 2019-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

24 квітня 2019 року № 640/18526/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючої судді Кузьменко А.І., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу

за позовом Приватного акціонерного товариства "Житомирський меблевий комбінат"

до Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві

про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії

В С Т А Н О В И В :

Приватне акціонерне товариство "Житомирський меблевий комбінат" звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві, в якому просить визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві, що виявилася у не формуванні та не направленні Головному управлінню Державної казначейської служби України у місті Києві подання про повернення АТ "Житомирський меблевий комбінат" коштів збору з операції купівлі - продажу нерухомого майна у сумі 3 406 649,77 грн, протиправною та зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві сформувати та направити Головному управлінню Державної казначейської служби України у місті Києві подання про повернення АТ "Житомирський меблевий комбінат" помилково сплаченого збору з операції купівлі - продажу нерухомого майна у сумі 3 406 649,77 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що ним сплачено збір на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій придбання (купівлі-продажу) нерухомого майна в сумі 3 406 649,77 грн, проте позивач не набув права власності на нерухоме майно, отже вважає сплачений збір на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій придбання (купівлі-продажу) нерухомого майна таким, що сплачений помилково. У зв'язку з викладеним позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві з заявою про повернення платежу у вказаній сумі, за наслідком розгляду якої відповідачем повідомлено про необхідність звернення до суду для встановлення правових підстав щодо повернення коштів у вказаній сумі.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 листопада 2018 року відкрито провадження у справі та вирішено здійснити її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог у відзиві на позов представник відповідача вказує, що дія Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевого бюджетів, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 03 вересня 2013 року №787, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 25 вересня 2013 року за №1650/24182, не поширюється на відповідні правовідносини. Натомість, порядок виконання судових рішень, у тому числі щодо повернення помилково та/або надмірно сплачених до бюджетів податків, зборів (обов'язкових платежів) та інших доходів бюджетів визначений Законом України «Про виконавче провадження» та Порядком виконання судових рішень про стягнення коштів державного та місцевого бюджетів затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року №845.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Між Приватним акціонерним товариством «Житомирський меблевий комбінат» (покупець) та Акціонерним товариством «ВТБ Банк» укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна від 10 вересня 2018 року, предметом якого є купівля громадсько-офісного центру (літ У) загальною площею 28185,2 кв.м., що знаходиться за адресою: місто Київ, бульвар Вацлава Гавела, 6, корпус 3.

Платіжним дорученням від 10 вересня 2018 року №4608 позивачем сплачений збір на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій придбання (купівлі-продажу) нерухомого майна в сумі 3 406 649,77 грн.

14 вересня 2018 року між Приватним акціонерним товариством «Житомирський меблевий комбінат» та Акціонерним товариством «ВТБ Банк» укладено договір про розірвання договору купівлі-продажу нерухомого майна від 10 вересня 2018 року.

Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Малим О.С. від 14 ве6ресня 2018 року №43010773 відмовлено у державній реєстрації права власності позивача на об'єкт нерухомого майна - громадсько-офісний центр (літ У) загальною площею 28185,2 кв.м., що знаходиться за адресою: місто Київ, бульвар Вацлава Гавела, 6, корпус 3.

11 жовтня 2018 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві із заявою про повернення помилково сплаченої суми в розмірі 3 406 649,77 грн.

Листом від 22 жовтня 2018 року №97204/05 Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві порекомендовано звернутись до суду для встановлення правових підстав щодо повернення коштів збору з операції купівлі-продажу нерухомого майна.

Вважаючи бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві щодо повернення помилково сплачених коштів протиправною, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Порядок справляння та використання збору на обов'язкове державне пенсійне страхування визначені Законом України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» від 26 червня 1996 року № 400/97-ВР (далі - Закон України від 26 червня 1996 року № 400/97-ВР).

Згідно з пунктом 9 статті 1 Закону України від 26 червня 1996 року № 400/97-ВР платниками збору на обов'язкове пенсійне страхування є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та фізичні особи, які придбавають нерухоме майно, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше. Нерухомим майном визнається жилий будинок або його частина, квартира, садовий будинок, дача, гараж, інша постійно розташована будівля, а також інший об'єкт, що підпадає під визначення групи 3 основних засобів та інших необоротних активів згідно з Податковим кодексом України.

Пунктом 8 частини 1 статті 2 Закону України від 26 червня 1996 року № 400/97-ВР передбачено, що об'єктом оподаткування є, для платників збору, визначених пункті 9 статті 1 цього Закону, - вартість нерухомого майна, зазначена в договорі купівлі-продажу такого майна.

Одночасно питання сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій згідно із Законом N 400/97-ВР врегульовано Порядком сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 листопада 1998 року №1740 (далі - Порядок).

Згідно з абзацом першим пункту 15-1 Порядку збір на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна сплачується підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності та фізичними особами, які придбавають нерухоме майно, у розмірі 1 відсотка від вартості нерухомого майна, зазначеної в договорі купівлі-продажу такого майна, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Відповідно до пункту 15-3 Порядку нотаріальне посвідчення або реєстрація на біржі договорів купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється за наявності документального підтвердження сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна.

Аналіз наведених норм свідчить, що нотаріальне посвідчення договорів купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється лише за наявності документального підтвердження сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна.

Як зазначено вище, платіжним дорученням від 10 вересня 2018 року №4608 позивачем сплачений збір на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій придбання (купівлі-продажу) нерухомого майна в сумі 3 406 649,77 грн.

Суд акцентує увагу, що згідно з частиною 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із положеннями статті 75 Кодексу адміністративного судочинства України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

При цьому, в силу положень статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Так, наявні в матеріалах справи договір від 14 вересня 2018 року про розірвання договору купівлі-продажу нерухомого майна від 10 вересня 2018 року, укладений між Приватним акціонерним товариством «Житомирський меблевий комбінат» та Акціонерним товариством «ВТБ Банк», та рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Малрнр О.С. від 14 вересня 2018 року №43010773 про відмову у державній реєстрації права власності позивача на об'єкт нерухомого майна - громадсько-офісний центр (літ У) загальною площею 28185,2 кв.м., що знаходиться за адресою: місто Київ, бульвар Вацлава Гавела, 6, корпус 3, на думку суду, є достатніми та належними доказами, що операція купівлі-продажу зазначеного нерухомого майна не відбулась.

Оскільки збір на обов'язкове державне пенсійне страхування сплачується у зв'язку із здійсненням операції купівлі-продажу нерухомого майна, а матеріалами справи підтверджено, що операція купівлі-продажу нерухомого майна не відбулась, сплачений позивачем збір на обов'язкове державне пенсійне страхування є помилково сплаченим.

Процедура повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, а саме: податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджету, коштів від повернення до бюджетів бюджетних позичок, фінансової допомоги, наданої на поворотній основі, та кредитів, у тому числі залучених державою (місцевими бюджетами) або під державні (місцеві) гарантії, визначена Порядком повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 03 вересня 2013 року №787 (далі - Порядок №787).

Пунктом 5 Порядку №787 передбачено, що повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за ухвалою суду, яка набрала законної сили. Подання на повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів бюджетів (крім зборів та платежів, контроль за справлянням яких покладено на органи Державної фіскальної служби України) подається до відповідного органу Казначейства за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку. Подання за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку подається платником до органу Казначейства разом з його заявою про повернення коштів з бюджету та оригіналом або копією документа на переказ, або паперовою копією електронного розрахункового документа, які підтверджують перерахування коштів до бюджету.

Відповідно до підпункту 2 пункту 4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 квітня 2015 року № 215, Казначейство відповідно до покладених на нього завдань та в установленому законодавством порядку забезпечує казначейське обслуговування бюджетних коштів на основі ведення єдиного казначейського рахунка, відкритого у Національному банку, зокрема, здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету.

Отже, оскільки повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а таким органом є Пенсійний фонд України, то саме на відповідача покладено обов'язок щодо формування та надання до органів Державної казначейської служби подання про повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету.

В даному випадку наявні правові підстави для зобов'язання відповідача звернутися з відповідним поданням до органів Державної казначейської служби України щодо повернення помилково сплаченого позивачем збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 20 лютого (справа № 819/1730/17), 30 та 31 січня 2018 року (справи №№ 819/1498/17, 819/1667/17 відповідно), 02 квітня 2019 року (справа № №819/806/17).

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, позивачем надано суду достатні документальні докази, якими підтверджується протиправність бездіяльності відповідача щодо повернення помилково сплаченого збору на загальнообов'язкове пенсійне страхування, в той час, як відповідачем не доведено правомірність та обґрунтованість зазначеної бездіяльності, з урахуванням вимог, встановлених частиною 2 статті 19 Конституції України та частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог та системного аналізу положень законодавства України, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 139, 143, 241-246, 255, 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,

В И Р І Ш И В:

1.Адміністративний позов Приватного акціонерного товариства «Житомирський меблевий комбінат» задовольнити.

2. Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві щодо не формування та не направлення Головному управлінню Державної казначейської служби України у місті Києві подання про повернення Приватному акціонерному товариству "Житомирський меблевий комбінат" помилково сплаченого збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна у сумі 3 406 649,77грн.

3. Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві сформувати та направити Головному управлінню Державної казначейської служби України у місті Києві подання про повернення Приватному акціонерному товариству "Житомирський меблевий комбінат" помилково сплаченого збору з операції купівлі - продажу нерухомого майна у сумі 3 406 649 (три мільйони чотириста шість тисяч шістсот сорок дев'ять) гривень 77 копійок.

4.Стягнути на користь Приватного акціонерного товариства "Житомирський меблевий комбінат" (01015, місто Київ, вулиця Лейпцизька, будинок № 15, ) понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) гривні 00 копійок за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві (04053, місто Київ, вулиця Бульварно-Кудрявська, будинок 16, ).

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя А.І. Кузьменко