Справа № 826/4763/15
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2019-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

25 квітня 2019 року № 826/4763/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Келеберди В.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу

за позовом Відкритого акціонерного товариства «Аерофлот - російські авіалінії»

в особі представництва Відкритого акціонерного товариства

«Аерофлот - російські авіалінії»

до Державної авіаційної служби України

про визнання протиправною та скасування постанови № 2498 від 13 лютого 2015 року,

ВСТАНОВИВ:

Відкрите акціонерне товариство «Аерофлот - російські авіалінії» (надалі - ВАТ «Аерофлот - російські авіалінії») звернулося з позовом до Державної авіаційної служби України (надалі - Державіаслужба) з вимогами про визнання протиправною та скасування постанови № 2498 про накладення штрафу за правопорушення у галузі цивільної авіації від 13 лютого 2015 року.

З урахуванням поданої 06 листопада 2018 року заяви про зміну підстав адміністративного позову, позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідачем порушено вимоги Порядку накладення та стягнення штрафів за порушення вимог законодавства на повітряному транспорті, затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України від 26 грудня 2011 року № 637 (надалі - Порядок № 637) під час оформлення протоколу № 2498 про правопорушення у галузі цивільної авіації від 04 лютого 2015 року, що став підставою для розгляду справи про правопорушення у галузі авіації та винесення оскаржуваної постанови № 2498 від 13 лютого 2015 року.

Зокрема, позивач вказує на те, що проводити інспектування у сфері безпеки авіації, у тому числі безпеки польотів, інспектор може лише за умови проходження відповідної підготовки, проте посвідчення державного інспектора Байдужа Р.Є., який проводив перевірку, свідчить про те, що він працює на посаді державного інспектора з авіаційного нагляду за льотною експлуатацією, що свідчить на думку позивача про відсутність у нього повноважень на складення протоколу, який став підставою для винесення оскаржуваної постанови.

Під час проведення перевірки, як стверджує позивач, інспектором було порушено вимоги Порядку № 637, зокрема, інформація, яка стала підставою для встановлення факту вчинення з боку позивача правопорушення у галузі цивільної авіації, що була викладена у телеграмі Украероцентру, не перевірялася, зміст вчиненого правопорушення представникам позивача не роз'яснювався.

Крім того, у позові зазначається, що відповідачем не було надано матеріалів справи про правопорушення в галузі цивільної авіації, на підставі яких Головою Державіаслужби винесено оскаржувану постанову без доказів вчинення правопорушення.

Також позивач посилається на порушення відповідачем положень частини третьої статті 128 Повітряного кодексу України та пункту 3.5 Порядку № 637, відповідно до яких штраф може бути накладено на юридичну особу - суб'єкта авіаційної діяльності протягом шести місяців з дня виявлення правопорушення, але не пізніше ніж через три роки з дня його вчинення. У даному випадку правопорушення виявлено 29 липня 2014 року, а постанову про накладення штрафу винесено 13 лютого 2015 року, що свідчить про порушення визначених законом строків накладення штрафу.

Ухвалою суду від 23 березня 2015 року суддею Окружного адміністративного суду міста Києва Кобилянським К.М. відкрито провадження у справі, призначено попереднє судове засідання на 06 квітня 2015 року, яке не відбулося через неявку представників сторін.

Ухвалою суду від 06 квітня 2015 року провадження у справі зупинено до набрання законної сили рішенням в іншій адміністративній справі № 826/4471/15.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03 жовтня 2017 року №2147-VIII, яким внесено зміни до Кодексу адміністративного судочинства України та викладено його у новій редакції.

Відповідно до підпункту 10 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України у новій редакції передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У зв'язку з наведеним, розгляд даної справи продовжується судом за правилами Кодексу адміністративного судочинства України у редакції, чинній з 15 грудня 2017 року.

Відповідно до розпорядження керівника апарату суду від 09 жовтня 2018 року у зв'язку з припиненням повноважень судді Кобилянського К.М. відбувся повторний автоматизований розподіл справи та згідно ухвали суду від 22 жовтня 2018 року справу прийнято мною у провадження, поновлено провадження в адміністративній справі № 826/4763/15, визначено здійснювати розгляд суддею одноособово за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, запропоновано відповідачу подати відзив на позовну заяву та наявні докази.

Відповідачем 05 листопада та 03 грудня 2018 року подано до суду відзиви на позовну заяву, з яких вбачаються заперечення проти тверджень позивача, зазначається, що під час проведення перевірки інспектор Байдуж Р.Е. діяв у межах наданих повноважень, у спосіб, передбачений законом, на підставі посадової інструкції, за результатами якої обставини порушення порядку використання повітряного простору України знайшли своє підтвердження, про складено протокол, який надалі став підставою для винесення оскаржуваної постанови, а процедурні порушення, на які звертає увагу відповідач, не можуть бути обставиною, яка звільняє від відповідальності.

Позивач у свою чергу 07 грудня 2018 року подав відповідь на відзив.

Згідно з частиною третьою статті 241 Кодексу адміністративного судочинства України судовий розгляд в суді першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.

Отже, суд закінчує розгляд даної справи ухваленням рішення за правилами нової редакції Кодексу адміністративного судочинства України.

Оцінивши наявні у справі документи і матеріали, з урахуванням доводів позовної заяви та відзиву відповідача, належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв'язок наявних в матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, судом встановлено наступне.

За результатами перевірки інформації, викладеної у телеграмі Украероцентру тлг № 291411, державним інспектором Державіаслужби України Байдужем Р.Е. виявлено порушення порядку використання ВАТ «Аерофлот - російські авіалінії» повітряного простору України, а саме здійснення 29 липня 2014 року польоту з порушенням порядку використання повітряного простору України повітряним судном рейсу AFL 1910, незважаючи на заборону використання повітряного простору, чим порушено статтю 30 Повітряного кодексу України та пункти 94, 118 постанови Кабінету Міністрів України від 29 березня 2002 року № 401 «Про затвердження Положення про використання повітряного простору України».

Про зазначене порушення державним інспектором Державіаслужби України Байдужем Р.Е. складено протокол про правопорушення у галузі цивільної авіації від 04 лютого 2015 року № 2498 в присутності уповноваженого представника ВАТ «Аерофлот - російські авіалінії» Єфіменко І.М.

Зазначений протокол № 2498 від 04 лютого 2015 року став підставою для розгляду справи про правопорушення у галузі цивільної авіації та винесення оскаржуваної постанови № 2498 від 13 лютого 2015 року.

В оскаржуваній постанові вказано, що головою Державіаслужби України Антонюком Д.Ю. установлено порушення правил та порядку використання повітряного простору України при виконанні 29 липня 2014 року рейсу AFL 1910 об 11 годині 38 хвилин, а саме - виконання рейсу без відповідного дозволу та заявки на використання повітряного простору України, що є порушенням статті 30 Повітряного кодексу України, пунктів 94, 118 Постанови Кабінету Міністрів України № 401 від 29 березня 2002 року.

Вважаючи зазначену постанову Державіаслужби України про накладення штрафу за правопорушення в галузі цивільної авіації від 13 лютого 2015 року №2498 такою, що прийнята з порушенням вимог чинного законодавства, ВАТ «Аерофлот - російській авіалінії» звернулось з відповідним позовом до суду.

Розглядаючи спірні правовідносини судом встановлено таке.

Статтею 126 Повітряного кодексу України передбачено, що за протиправні дії юридичні і фізичні особи, діяльність яких пов'язана з використанням повітряного простору України, розробленням, виготовленням, ремонтом та експлуатацією авіаційної техніки, здійсненням господарської діяльності в галузі цивільної авіації, обслуговуванням повітряного руху, забезпеченням безпеки авіації, несуть відповідальність згідно із законом.

Згідно з частиною першою статтею 128 Повітряного кодексу України справи про правопорушення у галузі цивільної авіації розглядаються уповноваженим органом з питань цивільної авіації, за результатами розгляду приймається постанова.

Відповідно до пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Положення про Державну авіаційну службу України» від 08 жовтня 2014 року №520 уповноваженим органом з питань цивільної авіації є Державна авіаційна служба України.

Державна авіаційна служба України, як уповноважений орган з питань цивільної авіації, під час накладення штрафу за порушення вимог законодавства на повітряному транспорті керується положеннями Порядку № 637.

Відповідно до пункту 3.1. Порядку № 637 Державіаслужба України розглядає справи про правопорушення у галузі цивільної авіації, за результатами розгляду яких виносить постанову про накладення штрафу за правопорушення у галузі цивільної авіації.

Під час розгляду справи судом встановлено, що дії Державіаслужби України щодо складення протоколу про правопорушення у галузі цивільної авіації від 04 лютого 2015 року № 2498, які були предметом оскарження в іншій адміністративній справі №826/4471/15 за позовом ВАТ «Аерофлот - російські авіалінії» до Державної авіаційної служби України про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії, визнані такими, що складені уповноваженими особами із дотримання вимог законодавства, про що свідчить постанова Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 вересня 2015 року про відмову у задоволенні позову у зазначеній справі.

Судове рішення у справі №826/4471/15 сторонами в апеляційному порядку не оскаржувалось і набрало законної сили.

Водночас, подавши заяву від 06 листопада 2018 року та змінивши підстави позову, позивач вже не ставить у залежність наявність порушень відповідачем вимог законодавства при складенні протоколу про правопорушення у галузі цивільної авіації від 04 лютого 2015 року за №2498, який був покладений в основу прийняття оскаржуваної у даному провадженні постанови, а оскаржує її серед іншого з підстав порушення відповідачем строку накладення штрафу за правопорушення у галузі цивільної авіації.

У цьому зв'язку судом береться до уваги, що відповідно до частини третьої статті 128 Повітряного кодексу України та пункту 3.5. Порядку № 637 штраф може бути накладено на юридичну особу - суб'єкта авіаційної діяльності протягом шести місяців з дня виявлення правопорушення, але не пізніше ніж через три роки з дня його вчинення.

За своєю суттю передбачена статтею 127 Повітряного кодексу України фінансова санкція є адміністративно-господарською санкцією, а тому її застосування регулюється нормами глави 27 Господарського кодексу України (далі - в редакції на момент виникнення спірних правовідносин).

Адміністративно-господарська санкція як захід організаційно-правового або майнового характеру застосовується уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування, а отже, встановлений статтею 250 Господарського кодексу України строк адміністративно-господарської санкції застосовується при її реалізації.

Згідно з статтею 238 Господарського кодексу України за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до суб'єктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування адміністративно-господарські санкції, тобто заходи організаційно-правового або майнового характеру, спрямовані на припинення правопорушення суб'єкта господарювання та ліквідацію його наслідків.

Статтею 239 Господарського кодексу України передбачено, що однією із адміністративно-господарських санкцій може бути адміністративно-господарський штраф, який стягується із господарюючого суб'єкта до державного бюджету за порушення визначених законодавством України правил здійснення господарської діяльності.

Строки застосування адміністративно-господарських санкцій встановлені статтею 250 Господарського кодексу України, відповідно до частини першої якої адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до суб'єкта господарювання протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніш як через один рік з дня порушення цим суб'єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків, передбачених законом. Зі змісту цієї статті випливає, що законодавець встановив граничні строки застосування уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування адміністративно-господарських санкцій до суб'єктів господарювання за порушення зазначеними суб'єктами встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності.

Стаття 128 Повітряного кодексу України та пункт 3.5. Порядку передбачають, що штраф може бути накладено на юридичну особу - суб'єкта авіаційної діяльності протягом шести місяців з дня виявлення правопорушення, але не пізніше ніж через три роки з дня його вчинення.

Таким чином, стаття 128 Повітряного кодексу України містить два строкових обмеження, одне з яких полягає у тому, що адміністративно-господарські санкції не можуть застосовуватися після спливу трьох років з дня вчинення порушення суб'єктом господарювання встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, зокрема, порушення правил та порядку використання повітряного простору України, а друге полягає у тому, що адміністративно-господарські санкції не можуть бути застосовані пізніше шести місяців з дня виявлення порушення правил та порядку використання повітряного простору України.

Таким чином, другий обмежувальний строк у застосуванні адміністративно-господарських санкцій за порушення норм щодо правил та порядку використання повітряного простору України полягає у тому, що їх не може бути застосовано пізніше шести місяців із дня виявлення правопорушення.

Аналіз приписів наведеної статті дає підстави для висновку про те, що при виявленні факту вчинення суб'єктом авіаційної діяльності порушення норм щодо порядку використання повітряного простору України, відповідач, приймаючи рішення про накладення штрафу, має діяти в межах граничних строків, встановлених статтею 128 Повітряного кодексу України. Закінчення будь-якого зі встановлених зазначеною статтею строків застосування адміністративно-господарських санкцій виключає застосування таких санкцій.

Враховуючи те, що застосований згідно з оскаржуваною постановою штраф є адміністративно-господарською санкцією, то він мав би бути застосований у межах строків, визначених статтею 250 Господарського кодексу України, з урахуванням положень статті 128 Повітряного кодексу України.

Відповідно до пункту 121 розділу X Положення про використання повітряного простору України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29 березня 2002 року № 401 (надалі - Положення № 401), інформація про факти порушення порядку використання повітряного простору невідкладно доводиться до відома Державіаслужби.

Крім того, згідно із пунктом 122 Положення № 401 розслідування порушень порядку використання повітряного простору проводиться з метою встановлення причин виникнення та вжиття необхідних заходів для запобігання порушенням. Розслідування повинно починатися негайно після того, як стало відомо про факт порушення, та закінчуватися не пізніше ніж у семиденний термін.

Правовий статус телеграм Украероцентру, що передаються за допомогою системи зв'язку АРТМ регулюється Наказом Міністерства транспорту України від 23 вересня 2003 року №736 «Про затвердження Правил авіаційного електрозв'язку в цивільній авіації України».

Як вбачається з матеріалів справи, в телеграмі Украероцентру тлг № 291411 зазначені обставини здійснення 29 липня 2014 року об 11 год. 38 хв. польоту з порушенням порядку використання повітряного простору України пасажирським судном.

З огляду на те, що відповідач факт вчинення правопорушення позивачем встановив 29 липня 2014 року, штраф мав бути накладений відповідачем на Відкрите акціонерне товариство «Аерофлот-російські авіалінії» до 29 січня 2015 року.

Натомість оскаржувана постанова відповідача № 2498 про накладення штрафу за правопорушення у галузі цивільної авіації була прийнята 13 лютого 2015 року, тобто поза межами шестимісячного строку з дня виявлення порушення правил, який в даному випадку є 29 липня 2014 року.

Правова позиція щодо застосування статті 250 Господарського кодексу України висловлена у постановах Верховного Суду України від 27 травня 2014 року № 21-126а 14.

За таких обставин, суд вважає достатніми доводи позивача про наявність правових підстав для визнання цієї постанови протиправною та її скасування.

Наразі, у вирішуваному спорі було установлено, що відповідач, будучи органом державної влади України, не здійснив своєчасних дій щодо притягнення до відповідальності суб'єкта авіаційної діяльності за вчинене ним, як на тому наполягає сам відповідач, правопорушення, не дотримався вимог, встановлених частиною третьою статті 128 Повітряного кодексу України та пункту 3.5 Порядку № 637 щодо граничних строків накладення штрафу на позивача, чим порушив норми чинного законодавства України.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 14 березня 2018 року у справі №826/2911/15, від 19 квітня 2018 року у справі №826/2977/15, від 19 квітня 2018 року у справі №826/2985/15 та в інших подібних справах.

Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, зважаючи на те, що відповідачем не наведено достатніх обґрунтованих підстав в підтвердження власної позиції, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Відкритого акціонерного товариства «Аерофлот - російські авіалінії» є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується приписами частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно яких судові витрати підлягають відшкодуванню при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень. У даній справі позивачем виступає ВАТ «Аерофлот - російські авіалінії», яке не є суб'єктом владних повноважень, та сплатило 272,00 грн. судового збору при подачі адміністративного позову до суду, що підтверджується платіжним дорученням №617 від 11 березня 2015 року (а.с.3), тому зазначена сума підлягає відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача у справі.

З урахуванням викладеного, керуючись статтями 72-73, 76-77, 139, 243-246, 255, 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов Відкритого акціонерного товариства «Аерофлот-російські авіалінії» в особі представництва Відкритого акціонерного товариства «Аерофлот - російські авіалінії» до Державної авіаційної служби України про визнання протиправною та скасування постанови № 2498 від 13 лютого 2015 року задовольнити.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову Державної авіаційної служби України № 2498 про накладення штрафу за правопорушення у галузі цивільної авіації від 13 лютого 2015 року.

3. Стягнути на користь Відкритого акціонерного товариства «Аерофлот-російські авіалінії» за рахунок бюджетних асигнувань Державної авіаційної служби України понесені судові витрати у розмірі 272,00 (двісті сімдесят дві гривні 00 коп.).

За приписами статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Порядок та строки подання апеляційної скарги врегульовано приписами статей 294-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне найменування сторін:

Позивач: Відкрите акціонерне товариство «Аерофлот - російські авіалінії», адреса: 113002, Російська Федерація, м. Москва, вулиця Арбат, 10, +96.

Відповідач: Головне управління Державної казначейської служби України у місті Києві, адреса: (01135, м. Київ, проспект Перемоги, 14, )01601, м. Київ, вулиця Терещенківська, 11-а, , тел. +16.

Суддя В.І. Келеберда