Справа № 160/414/19
Суддя: Сліпець Надія Євгенівна
Дата ухвалення: 2019-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 квітня 2019 року Справа № 160/414/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
розглянувши в порядку письмового провадження у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови, -
15.01.2019 року фізична особа-підприємець ОСОБА_2 (далі - позивач) звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області, в якому просить:
- визнати протиправною та скасувати прийняту Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № ДН 2098/275/АВ/ТД-ФС/823 від 13 грудня 2018 року.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області проведено інспекційне відвідування фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 та встановлені порушення вимог законодавства про працю, які зафіксовані актом інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) фізичної особи, яка використовує найману працю від 20.11.2018 року № ДН2098/275/АВ, видано припис про усунення виявлених порушень № ДН2098/275/АВ/П від 29.11.2018 року та прийнято постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 13.12.2018 року № ДН2098/275/АВ/ТД-ФС/823, якою накладено на фізичну особу-підприємця ОСОБА_2 штраф у розмірі 111 690,00 грн., на підставі абз. 2 ч. 2 ст. 265 Кодексу законів про працю України. Позивач вважає, що нею не було допущено порушень трудового законодавства України, зокрема Кодексу законів про працю України, а отже у відповідача були відсутні підстави для вжиття заходів щодо притягнення її до відповідальності.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.02.2019 року відкрито провадження у адміністративній справі, та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 01.03.2019 року о 11:20 год. (а.с. 3).
18.02.2019 року на адресу суду надійшов письмовий відзив на позов, у якому представник відповідача в задоволенні позовних вимог просила відмовити в повному обсязі, посилаючись на те, що інспекційне відвідування було проведено відповідно до вимог Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 № 295, порушення вимог законодавства про працю позивачем, які викладені у акті від 20.11.2018 року № ДН2098/275/АВ, дійсно мали місце, а отже при винесені постанови про накладення штрафу суб'єкт владних повноважень діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а оскаржувана постанова складена у відповідності до норм чинного законодавства.
Усною ухвалою суду від 01.03.2019 року, із занесенням до протоколу судового засідання, у звязку з задоволенням клопотання представника позивача про допит свідків, у розгляді справи у підготовчому засіданні оголошено перерву до 22.03.2019 року о 11:00 год. (а.с. 60-62).
22.03.2019 року усною ухвалою суду, із занесенням до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 15.04.2019 року о 13:20 год. (а.с. 75-80).
В судове засідання 15.04.2019 року учасники справи не прибули, про дату, час і місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином.
20.03.2019 року позивач надала клопотання про розгляд справи без її участі в порядку письмового провадження (а.с. 84).
Представник відповідача також 15.04.2019 року звернулась із клопотанням про розгляд справи без її участі (а.с. 85).
Згідно ч. 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не зявилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
З урахуванням відсутності заперечень з боку позивача та представника відповідача про розгляд справи в письмовому провадженні, належного повідомлення про дату, час та місце розгляду справи сторін, наявності достатніх доказів у матеріалах справи для вирішення спору по суті заявлених вимог, суд ухвалив здійснити розгляд справи у письмовому провадженні.
Згідно ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.
Підставою для проведення перевірки стало рішення керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин, прийнятим за результатами аналізу інформації, отриманої під час здійснення інформаційного відвідування інспектором праці 22.08.2018 року ФОП ОСОБА_2 та її працівників (службова записка від 17.10.2018 року № 6967).
За результатами проведення інспекційного відвідування фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 складено акт інспекційного відвідування фізичної особи, яка використовує найману працю від 20.11.2018 року № ДН2098/275/АВ.
Вказаною перевіркою встановлено наступні порушення:
- в період з червня 2018 року по 12.10.2018 року між роботодавцем ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_4 не було укладено належним чином трудовий договір, чим грубо порушено вимоги ч.1 ст.21 КЗпП України;
- не надано для ознайомлення та вивчення трудового договору, який був укладений в період з червня 2018 року по 12.10.2018 року між ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_4, чим порушено вимоги ч. 1 ст. 24 КЗпП України;
- 22.08.2018 року фактично допущено ОСОБА_4 до виконання нею роботи продавця з продажу продуктів харчування, напоїв та тютюнових виробів без офіційно укладеного належним чином трудового договору, чим порушено вимоги ч. 3 ст. 24 КЗпП України;
- 22.08.2018 року фактично допущено до роботи ОСОБА_4 без повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку встановленому Кабінетом Міністрів України, чим порушено вимоги постанови Кабінету Міністрів України «Про порядок повідомлення Державної фіскальної служби та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу» від 17.06.2015 року № 413.
29.11.2018 року Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області складено припис про усунення виявлених порушень № ДН2098/275/АВ/П, яким приписано:
- забезпечити виконання вимог ч.1 ст.21, ч. 1, 3 ст. 24 КЗпП України, постанови КМУ № 413 «Про порядок повідомлення Державній фіскальній службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу», а саме укласти трудові договори з найманими працівниками.
Згідно припису позивачу надано строк до 05.12.2018 року для усунення порушень та інформування про виконання вимог припису.
13.12.2018 року, на підставі акта інспекційного відвідування від 20.11.2018 року № ДН2098/275/АВ, Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області прийнято постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № ДН2098/275/АВ/ТД-ФС/823, якою накладено штраф у розмірі 111 690,00 грн. на підставі абз. 2 ч. 2 ст. 265 Кодексу законів про працю України.
Не погоджуючись із прийнятою постановою, позивач звернулась з даним позовом до суду.
Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.
Відповідно до абз. 3 ст. 1 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 20.09.2007 року № 877-V заходи державного нагляду (контролю) планові та позапланові заходи, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом.
Згідно до ч. 1 ст. 259 Кодексу законів про працю України, державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», державний нагляд (контроль) здійснюється за місцем провадження господарської діяльності суб'єкта господарювання або його відокремлених підрозділів, або у приміщенні органу державного нагляду (контролю) у випадках, передбачених законом.
Відповідно до підпункту 5 пункту 6 Положення про Управління Держпраці, Управління Держпраці має право проводити безперешкодно відповідно до вимог закону без попереднього повідомлення в будь-яку робочу годину доби перевірки виробничих, службових, адміністративних приміщень та об'єктів виробництва фізичних та юридичних осіб, які використовують найману працю та працю фізичних осіб, експлуатують машини, механізми, устаткування підвищеної небезпеки, та у разі виявлення фіксувати факти порушення законодавства, нагляд та контроль за дотриманням якого віднесено до повноважень Управління.
16.05.2017 року набув чинності Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, який затверджений постановою Кабінетом Міністрів України від 26.04.2017 року № 295 (далі - Порядок № 295).
Порядок № 295 визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю (далі - об'єкт відвідування).
Відповідно до п. 2 Порядку № 295 державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці, зокрема, Держпраці та її територіальних органів тощо.
Підпунктом 5 абз.1 п. 5 Порядку № 295 передбачено, що інспекційні відвідування проводяться, в тому числі, за повідомленням посадових осіб органів державного нагляду (контролю), про виявлені в ході виконання ними контрольних повноважень ознак порушення законодавства про працю.
Рішення про доцільність проведення відповідних заходів з підстав, визначених підпунктами 5-7 цього пункту та пунктом 31 цього Порядку, приймає керівник органу контролю, його заступник.

Згідно п.8 Порядку № 295 про проведення інспекційного відвідування інспектор праці повідомляє об'єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі.

Відповідно до п.11 Порядку № 295 інспектори праці за наявності службового посвідчення безперешкодно, без попереднього повідомлення мають право: 1) під час проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин за наявності підстав, визначених пунктом 5 цього Порядку, самостійно і в будь-яку годину доби з урахуванням вимог законодавства про охорону праці проходити до будь-яких виробничих, службових, адміністративних приміщень об'єкта відвідування, в яких використовується наймана праця; 2) ознайомлюватися з будь-якими книгами, реєстрами та документами, ведення яких передбачено законодавством про працю, що містять інформацію/відомості з питань, які є предметом інспекційного відвідування, невиїзного інспектування, з метою перевірки їх відповідності нормам законодавства та отримувати завірені об'єктом відвідування їх копії або витяги; 3) наодинці або у присутності свідків ставити керівнику та/або працівникам об'єкта відвідування запитання, що стосуються законодавства про працю, отримувати із зазначених питань усні та/або письмові пояснення; 4) за наявності ознак кримінального правопорушення та/або створення загрози безпеці інспектора праці залучати працівників правоохоронних органів; 5) на надання робочого місця з можливістю ведення конфіденційної розмови з працівниками щодо предмета інспекційного відвідування; 6) фіксувати проведення інспекційного відвідування з питань виявлення неоформлених трудових відносин засобами аудіо-, фото- та відеотехніки; 7) отримувати від державних органів інформацію, необхідну для проведення інспекційного відвідування, невиїзного інспектування.

Відповідно до п.п.19, 20 Порядку № 295 за результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складаються акт і у разі виявлення порушень законодавства про працю - припис про їх усунення. Акт складається в останній день інспекційного відвідування або невиїзного інспектування у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, що його проводив, та керівником об'єкта відвідування або його уповноваженим представником. Один примірник акта залишається в об'єкта відвідування.

Згідно п. 21 Порядку № 295 якщо об'єкт відвідування не погоджується з викладеною в акті інформацією, акт підписується із зауваженнями, які є його невід'ємною частиною. Зауваження можуть бути подані об'єктом відвідування не пізніше трьох робочих днів з дати підписання акта. Письмова вмотивована відповідь на зауваження надається інспектором праці не пізніше ніж через три робочих дні з дати їх надходження.

Пунктом 27 Порядку № 295 встановлено, що у разі наявності порушень вимог законодавства про працю, зафіксованих актом інспекційного відвідування або актом невиїзного інспектування, після розгляду зауважень об'єкта відвідування (у разі їх надходження) інспектор праці проводить аналіз матеріалів інспекційного відвідування або невиїзного інспектування, за результатами якого вносить припис та/або вживає заходів до притягнення винної у допущенні порушень посадової особи до встановленої законом відповідальності.

Відповідно до п. 29 Порядку № 295 заходи до притягнення об'єкта відвідування та його посадових осіб до відповідальності за використання праці неоформлених працівників, несвоєчасну та не у повному обсязі виплату заробітної плати, недодержання мінімальних гарантій в оплаті праці вживаються одночасно із внесенням припису незалежно від факту усунення виявлених порушень у ході інспекційного відвідування або невиїзного інспектування.

З аналізу даних правових норм вбачається, що інспекційне відвідування є формою державного нагляду за додержанням законодавства про працю, яке відноситься до повноважень відповідача, та яке проводиться на підставі наказу та направлення. При цьому, однією із підстав інспекційного відвідування є рішення керівника органу контролю про проведення інспекційного відвідування з питань виявлення виплати заробітної плати не у повному обсязі, прийнятим за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством.

За результатами інспекційного відвідування складається акт і в разі виявлення порушень - виноситься припис. Якщо під час інспекційного відвідування встановлено факти виплати заробітної плати не у повному обсязі, то вживаються заходи до притягнення об'єкта відвідування до відповідальності незалежно від усунення виявлених порушень.

Як вбачається з матеріалів справи підставою прийняття наказу від 14.11.2018 року № 1016-І «Про призначення інспекційного відвідування» та винесення направлення на проведення інспекційного відвідування від 16.11.2018 року № 146-4.4-5 стало рішення керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин, прийнятим за результатами аналізу інформації, отриманої під час здійснення інформаційного відвідування інспектором праці 22.08.2018 року ФОП ОСОБА_2 та її працівників (службова записка від 17.10.2018 року № 6967).

На підставі наказу від 14.11.2018 року № 1016-І та направлення від 16.11.2018 року № 146-4.4-5 інспектором праці здійснено інспекційне відвідування фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

Як зазначалося вище, під час проведення інспекційного відвідування фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, відповідачем було встановлено низку порушень законодавства, що призвело до відповідних наслідків у вигляді штрафу.

Так, дослідивши правомірність та обґрунтованість виявлених відповідачем під час проведення інспекційного відвідування порушень, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч.1 ст.21 КЗпП України, трудовий договір це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобовязується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядку, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобовязується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Частиною 1 ст. 24 КЗпП України визначено, що трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов'язковим: 1) при організованому наборі працівників; 2) при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров'я; 3) при укладенні контракту; 4) у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; 5) при укладенні трудового договору з неповнолітнім (ст.187 цього Кодексу); 6) при укладенні трудового договору з фізичною особою; 7) в інших випадках, передбачених законодавством України.

Згідно ч.3 ст.24 КЗпП України працівник не може бути допущений до роботи без укладання трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Під час інспекційного відвідування встановлено, що у приміщенні магазину «Крамниця», в якому здійснює підприємницьку діяльність ФОК ОСОБА_2, найманий працівник ОСОБА_4 здійснювала діяльність з продажу продуктів харчування та напоїв.

При цьому, 22.08.2018 року при проведенні інформаційного відвідування встановлено, що ФОП ОСОБА_2 має 1 працівника ОСОБА_4, яка перебуває у трудових відносинах з ФОП ОСОБА_2 без належного оформлення, а саме трудовий договір в письмовій формі не було укладено.

З наданих позивачем документів щодо оформлення трудових відносин з ОСОБА_4, а саме: повідомлення про прийняття на роботу, наказу про прийняття на роботу № 2 від 12.10.2018 року, вбачається, що укладання трудового договору між ФОП ОСОБА_2 та працівником ОСОБА_4 відбулось тільки в жовтні 2018 року.

Суд критично оцінює твердження позивача про те, що ОСОБА_4 22.08.2018 року проходила виключно стажування на робочому місці, оскільки відповідних документів щодо оформлення ОСОБА_4 на стажування позивачем надано не було.

Крім того, суд звертає увагу, що відповідно до норм діючого законодавства, а саме ст. 21-26 КЗпП України, не передбачено проходження стажування особою, яка бажає працевлаштуватися шляхом укладання трудового договору, для перевірки її кваліфікації та навиків роботи або отримання таких.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 26 КЗпП України, при укладанні трудового договору може бути обумовлене угодою сторін випробування з метою перевірки відповідності працівника роботі, яка йому доручається. Умова про випробування повинна бути застережена в наказі (розпорядженні) про прийняття на роботу.

В матеріалах справи наявні письмові пояснення ОСОБА_4 від 19.11.2018 року, в яких остання зазначає, що працює на посаді продавця у магазині «Крамниця» приблизно з червня 2018 року з робочим графіком з 8 до 18 години (а.с. 55).

Допитана у судовому засіданні як свідок ОСОБА_4 пояснила, що про роботу у магазині «Крамниця» домовилась ще з червня 2018 року, проте офіційно працює з жовтня 2018 року. Підтвердила, що письмові пояснення, наявні в матеріалах справи, написані та підписані нею особисто.

Отже, твердження позивача щодо того, що продавець ОСОБА_4 не надавала та не підписувала жодних пояснень, спростовуються показами самої ОСОБА_4 у судовому засіданні.

Допитана у судовому засіданні як свідок ОСОБА_5 пояснила, що 22.08.2018 року саме вона працювала продавцем у магазині «Крамниця», розташованому за адресою: Дніпропетровська область, с. Водяна, вул. 78 Гвардійської дивізії, буд. 9. Зазначала, що працює в даному магазині ще з червня 2015 року за трудовою угодою, графік роботи тиждень через тиждень з 8 до 18 годин. Продавець ОСОБА_4, працює в даному магазині з 13 жовтня 2018 року, до її приходу інший тиждень працювала сама господарка магазину.

Разом з тим, суд критично ставиться до показів свідка в частині роботи ОСОБА_4 саме з жовтня 2018 року, оскільки викладене спростовується обставинами встановленими під час розгляду справи, а також поясненнями самої ОСОБА_4

З огляду на зазначене, позивачем не спростовано встановлені відповідачем під час здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю з питань оформлення трудових відносин порушення позивачем трудового законодавства, що зафіксовані актом інспекційного відвідування від 20.11.2018 року № ДН2098/275/АВ.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що ФОП ОСОБА_2 фактично було допущено до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу ОСОБА_4, що порушує вимоги ч.1 ст.21 та ч.1, 3 ст. 24 КЗпП України, постанови КМУ № 413 «Про порядок повідомлення Державній фіскальній службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу» та свідчить про відсутність її офіційного працевлаштування.

Абз. 2 ч. 2 ст. 265 КЗпП України встановлено, що юридичні та фізичні особи-підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення (30 *3723,00*1 працівника = 111 690,00 грн.).

Таким чином, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ДН2098/275/АВ/ТД-ФС/823 від 13.12.2018 року, прийнята на підставі акту та у відповідності до п. 8. Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 № 509, Головним управлінням Держапраці у Дніпропетровській області є законною та обґрунтованою.

При цьому, суд зауважує, що процедурні порушення, які, на думку позивача, були допущені посадовими особами відповідача під час проведення інспекційного відвідування, не є дефектом оскаржуваного рішення та не невілюють виявлених порушень, а отже не повинні сприйматись як безумовна підстава для висновку щодо протиправності оскаржуваного рішення і, як наслідок, для його скасування.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про відсутність достатніх правових підстав для задоволення позовних вимог, з урахуванням встановлених обставин у справі та наведених норм чинного законодавства.

Відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України відсутні підстави для вирішення питання стосовно повернення судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду.

Оцінуючи усі докази, які були досліджені судом у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 4 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Згідно із ч. 5 ст. 250 Кодексу адміністративного судочинства України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 250, 251, 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.Є. Сліпець