Справа № 540/457/19
Суддя: Вербицька Н. В.
Дата ухвалення: 2019-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 квітня 2019 р.м.ОдесаСправа № 540/457/19
Головуючий в 1 інстанції: Хом'якова В.В.

Колегія суддів П'ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Вербицької Н.В.,

суддів - Джабурії О.В.,

- Кравченка К.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Херсонської області Манікіна Дмитра Сергійовича на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 25 березня 2019 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до приватного виконавця виконавчого округу Херсонської області Манікіна Дмитра Сергійовича про оскарження дій державного виконавця при визначені вартості майна боржника та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

14 березня 2019 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовною заявою до приватного виконавця виконавчого округу Херсонської області Манікіна Дмитра Сергійовича, у якій просив визнати протиправними дії приватного виконавця виконавчого округу Херсонської області Манікіна Дмитра Сергійовича щодо визначення вартості автомобіля "ТОYOТА РRIUS НYBRID", р/н НОМЕР_1, номер шасі НОМЕР_2. Крім того, позивач просив зобов'язати відповідача повторно здійснити дії щодо визначення вартості автомобіля "ТОYOТА РRIUS НYBRID", р/н НОМЕР_1, номер шасі НОМЕР_2 із залученням іншого суб'єкта оціночної діяльності.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_3 зазначив, що дії приватного виконавця щодо оцінки належного позивачу автомобіля здійснені з порушенням вимог Закону України "Про виконавче провадження" та отримана оціночна вартість є заниженою, не відповідає дійсної ринкової вартості транспортного засобу та проведена з численними порушеннями методології проведення оцінки майна. Крім того, позивачу не направлялася копія постанови про призначення суб'єкта оціночної діяльності, що позбавило його можливості реалізації передбаченого законодавством права на відвід особи залученої до проведення виконавчого провадження.

Відповідач заперечував проти позову, зазначаючи, що даний позов не відноситься до юрисдикції адміністративних судів та не може розглядатися в порядку передбаченому КАС України. Позивач має безперешкодний доступ до автоматичної системи виконавчого провадження та можливість ознайомлюватися з процесуальними документами, винесеними в межах виконавчого провадження, а також вивчати та роздруковувати їх за потреби, дізнаватися про рішення виконавця, прийняті в межах виконавчого провадження, в тому числі і про дії приватного виконавця з визначення вартості майна боржника, які зафіксована в АСВП 14 лютого 2019 року. Враховуючи викладене десятиденний строк оскарження дії відповідача має відраховуватися саме з цієї дати.

Крім того, відповідач зазначав, що не наділений повноваженнями щодо перевірки достовірності, повноти звіту про визначення вартості майна, який виконано суб'єктом оціночної діяльності. На підставі викладеного відповідач просив у позові відмовити.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 25 березня 2019 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправними дії приватного виконавця Херсонської області Манікіна Д.С. щодо визначення вартості автомобіля "ТОYOТА РRIUS НYBRID", р/н НОМЕР_1, номер шасі НОМЕР_2, у повідомленні про результати визначення вартості майна від 14.02.2019 року №414. В решті позову відмовлено.

Не погодившись з прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти постанову про закриття провадження у справі. Зокрема, апелянт зазначає, що висновки суду першої інстанції про можливість розгляду даного спору за правилами адміністративного судочинства є хибними. Оскарження дій, рішень чи бездіяльності відповідача в даному випадку мало відбуватися в порядку цивільного судочинства. Крім того, судом першої інстанції безпідставно не враховано порушення позивачем десятиденного строку на оскарження дій відповідача. Крім того, висновки суду про недотримання гарантій достовірності отриманих показників вартості з посиланням на ч.5 ст. 20 Закону України «Про виконавче провадження» є хибними та не відповідають передбаченим даною нормою вимогам.

В зв'язку із неявкою сторін, які належним чином були повідомлені про дату, час і місце судового засідання, відповідно п.2 ч. 1 ст. 311 КАС України, справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається наступне.

11 грудня 2018 року приватним виконавцем виконавчого округу Херсонської області Манікіним Д.С. винесена постанова про об'єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження № 57902585.

Зокрема, об'єднані:

- виконавче провадження №57382021 від 08.11.2018 щодо виконання рішення постійно діючого Третейського суду при асоціації Українських банків від 07.04.2015 по справі №2005/14 (виконавчий лист №755/9972/15-ц від 29.07.2015, виданий Дніпровським районним судом м. Києва) про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ "Укрсоцбанк" заборгованості за кредитним договором в загальному розмірі 490 201,06 грн.;

- виконавче провадження №57902511 від 11.12.2018 р. щодо виконання рішення Малиновського районного суду м. Одеси по справі №521/15567/15-ц від 03.03.2016 (виконавчий лист №521/15567/15-ц від 01.04.2016, виданий Малиновським районним судом м. Одеси) про стягнення заборгованості з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 за договором поставки від 29.04.2015 в загальному обсязі 91853,21 грн. (а.с. 9)

11 грудня 2018 року приватним виконавцем виконавчого округу Херсонської області Манікіним Д.С. винесена постанова про приєднання виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження №57902511. Приєднано виконавче провадження №57381714 від 08.10.2018 щодо виконання виконавчого напису №6084 від 03.05.2017, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А., про стягнення заборгованості з ОСОБА_3 на користь ПАТ "Укрсоцбанк" в загальному розмірі 560 325,27 грн. (а.с. 11).

29 січня 2018 року приватним виконавцем виконавчого округу Херсонської області Манікіним Д.С. винесена постанова ВП №57902585 про опис та арешт майна боржника. Здійснено накладення арешту, опис, вилучення та встановлено обмеження права користування стосовно належного позивачу автомобіля "ТОYOТА РRIUS НYBRID" р/н НОМЕР_1 (а.с. 13).

Постановою приватного виконавця від 11.02.2019 року для участі у зведеному виконавчому провадженні залучено суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання - Українську універсальну біржу, з якою укладено договір АХ №02/01/19 від 11.02.2019 про проведення незалежної оцінки з метою визначення ринкової вартості вищезазначеного автотранспортного засобу для реалізації його у примусовому порядку відповідно до вимог Закону України "Про виконавче провадження" (а.с. 16-18).

Звіт про оцінку майна від 11.02.2019 виконаний оцінювачем ОСОБА_6 (м. Полтава, кваліфікаційне свідоцтво оцінювача НОМЕР_3 від 09.07.2004), який працює у складі суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання Української універсальної біржі (а.с. 23).

14.02.2019 року направлено повідомлення про результати визначення вартості майна боржникові, яке отримане ОСОБА_3 27.02.2019 (а.с. 20).

19.02.2019 року арештоване майно передано на реалізацію (а.с. 89).

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що учасник виконавчого провадження має право на оскарження оцінки майна, як процесуальної дії виконавця. Позивачем належними та допустимими доказами, шляхом рецензування звіту про оцінку майна, підтверджено необ'єктивність та невірність звіту про оцінку автомобіля, тобто її проведення без дотримання гарантій достовірності отриманих показників вартості.

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція), яка з огляду на приписи частини першої статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства, встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.

Важливість визначення юрисдикції підтверджується як закріпленням у Конституції України принципу верховенства права, окремими елементами якого є законність, правова визначеність та доступ до правосуддя, так і прецедентною практикою Європейського суду з прав людини.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства є суб'єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Згідно частини першої статті 287 КАС учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Таким чином, рішення, дії чи бездіяльність виконавця можуть бути оскаржені до адміністративного суду виключно у тому випадку, якщо законом не встановлений інший порядок їх оскарження.

Частиною п'ятою статті 287 КАС передбачено, що адміністративні справи з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу ДВС щодо виконання ними рішень розглядаються місцевим загальним судом як адміністративним судом, який видав виконавчий лист.

Відповідно до частини першої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Наведені норми закріплюють загальне правило оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу ДВС щодо виконання ними рішень до того суду, який ухвалив вказане рішення.

Згідно із приписами статті 30 Закону України «Про виконавче провадження» виконання кількох рішень про стягнення коштів з одного боржника здійснюється державним виконавцем, який відкрив перше виконавче провадження щодо такого боржника, у рамках зведеного виконавчого провадження. Виконання кількох рішень про стягнення коштів з одного боржника здійснюється приватним виконавцем у рамках зведеного виконавчого провадження.

Проаналізувавши вказану норму, можна зробити висновок, що при виконанні судових рішень діє правило існування одного виконавчого провадження про примусове виконання щодо одного боржника, незалежно від кількості судових рішень та юрисдикції, у яких вказані рішення, що підлягають примусовому виконанню, були ухвалені, та кількості стягувачів.

Судова колегія звертає увагу, що ані ЦПК України, ані КАС України, не врегульовано порядок розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність виконавця щодо виконання судових рішень при вчиненні таких дій у зведеному виконавчому провадженні.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржувані виконавчі дії приватного виконавця вчинялися в рамках зведеного виконавчого провадження в якому об'єднано виконавчі листи, видані на виконання рішень судів ухвалених в порядку цивільного судочинства та виконання виконавчого напису нотаріуса.

Оскільки законодавством не врегульовано порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу ДВС або приватного виконавця під час виконання зведеного виконавчого провадження, у якому об'єднано виконання судових рішень та рішень інших органів, зокрема, виконавчого напису нотаріуса, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про належність справи до юрисдикції адміністративного суду та необхідності її розгляду за правилами адміністративного судочинства відповідно до ст. 287 КАС України

Крім того, судова колегія звертає увагу, що питання юрисдикційності справ за скаргами на дії державного виконавця вже розглядалося Великою Палатою Верховного Суду, і з цього приводу зроблено висновок про те, що вказані справи мають розглядатися у порядку того судочинства, у якому ухвалені судові рішення, на виконання яких видано виконавчі документи, що підлягають примусовому виконанню. У порядку адміністративного судочинства розглядаються скарги на дії, бездіяльність та рішення державного виконавця у виконавчому провадженні, у якому, окрім виконавчих листів, виданих на виконання рішень, ухвалених за правилами цивільного судочинства, об'єднані рішення інших органів чи примусово виконуються судові рішення, ухвалені за правилами різних процесуальних законів. Зокрема, такі висновки містяться в постановах по справі №660/612/16-ц від 14 березня 2018 року, №553/1642/15-ц від 20 червня 2018 року, 906/530/17 від 12 вересня 2018 року і підстав для відступу від такої позиції не вбачається.

Доводи апелянта, що в рамках зведеного виконавчого провадження правомірність визначення вартості автомобіля боржника жодним чином не впливає на виконання виконавчого напису нотаріуса та стосується лише виконання рішень судів ухвалених в порядку цивільного судочинства, судова колегія вважає помилковими.

Вищевказана позиція апелянта закріплює правову невизначеність щодо порядку оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу ДВС або приватного виконавця при виконанні зведеного виконавчого провадження і зобов'язує учасників виконавчого провадження одні й ті самі рішення, дії чи бездіяльність ДВС, виконавця чи приватного виконавця оскаржувати в судах різних юрисдикцій. При цьому порушується єдність зведеного виконавчого провадження, вилучаються окремо виконавчі документи, оскільки вони розглядаються окремо від зведеного виконавчого провадження, а такі дії можливі лише за наявності підстав для завершення виконавчого провадження і є компетенцією виконавця, у провадженні якого перебуває зведене виконавче провадження.

Крім того, судова колегія вважає помилковими доводи апелянта про порушення позивачем 10 денного строку оскарження дій приватного виконавця.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України 1404-VIII копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються кур'єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Відповідно до ч.5 ст. 57 Закону України 1404-VIII виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим виконавцем.

З матеріалів справи вбачається та не заперечується апелянтом, що повідомлення про оцінку майна боржника відправлено 14.02.2019 року та отримане позивачем лише 27.02.2019 року, тобто майже через тиждень після виставлення майна на торги.

Судова колегія погоджується з доводами позивача, що в такий спосіб він фактично був позбавлений права на оскарження оцінки вартості майна, як це передбачено ч.5 ст.57 Закону № 1404-VIII, права на участь у торгах тощо.

Посилання апелянта, що відповідний строк для подачі скарги на дії відповідача мав відраховуватися з моменту внесення даних про вартість майна боржника до автоматизованої системи виконавчого провадження (далі - АСВП), тобто з 14.02.2019 року, не узгоджуються з вищевказаними нормами законодавства.

Вірними є висновки суду першої інстанції, що можливість ознайомлюватися з процесуальними документами за допомогою АСВП не означає наявності законодавчо встановленого обов'язку для боржника дізнаватися про всі дії приватного виконавця саме з АСВП, а не шляхом отримання надісланих йому процесуальних документів.

Судова колегія також погоджується з висновками суду першої інстанції про вчинення оцінки автомобіля без дотримання гарантій достовірності отриманих показників вартості.

Формулюючи дані висновки, суд послався на ч.5 ст.20 Закону України № 1404-VIII, яка визначає, що експерт несе кримінальну відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов'язків під час здійснення виконавчого провадження, надання завідомо неправдивого висновку під час здійснення виконавчого провадження, про що він має бути попереджений виконавцем. Збитки, завдані сторонам внаслідок видачі завідомо неправдивого висновку, підлягають відшкодуванню в порядку, встановленому законом. За недостовірну чи необ'єктивну оцінку майна суб'єкт оціночної діяльності - суб'єкт господарювання несе відповідальність у порядку, встановленому законом, а оцінювач - кримінальну відповідальність, про що він має бути попереджений виконавцем.

З аналізу вищевказаної норми вбачається передбачене законом покладення відповідальності за недостовірну чи необ'єктивну оцінку майна на суб'єкта оціночної діяльності, а також несення кримінальної відповідальності оцінювачем, про що він має бути попереджений безпосередньо виконавцем.

Саме передбачена законодавством відповідальність даних суб'єктів, а також дії виконавця спрямовані на її попередження і є гарантією достовірного та об'єктивного проведення оцінки майна, що і спростовує відповідні доводи апелянта.

Матеріали справи не містять підтвердження вчинення відповідних дій приватним виконавцем щодо попередження оцінювача про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова колегія розглянула апеляційну скаргу в межах доводів апелянта та не вбачає підстав для закриття провадження або наявності обґрунтувань на спростування висновків суду першої інстанції про визнання протиправними дій приватного виконавця щодо визначення вартості автомобіля позивача.

Оцінюючи викладене в сукупності, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно та у достатньому обсязі встановив обставини справи, і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до ст.316 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Підстав для скасування чи зміни постанови суду першої інстанції колегія суддів не вбачає, а доводи апеляційної скарги вважає такими, що висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст.308,311,315,316,321,322,325,272,329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Херсонської області Манікіна Дмитра Сергійовича - залишити без задоволення.

Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 25 березня 2019 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: Н.В.Вербицька

Суддя: О.В.Джабурія

Суддя: К.В.Кравченко