Справа № 500/2860/18
Суддя: Большакова Олена Олегівна
Дата ухвалення: 2019-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2019 рокуЛьвів№ 857/2399/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді Большакової О.О.,

суддів Глушка І.В., Макарика В.Я.,

з участю секретаря судового засідання Цар М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, за апеляційною скаргою Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 31 січня 2019 року (суддя першої інстанції Баранюк А.З., м. Тернопіль),

В С Т А Н О В И В :

26 грудня 2018 року ОСОБА_2 звернувся до Тернопільського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області про визнання протиправними дій, зобовязання провести з 01 січня 2018 року перерахунок щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 88% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, яка складає 31011,20 грн, без обмеження граничного розміру, з урахуванням раніше виплачених сум, зобов'язання надалі, при зміні складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, проводити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 88% від зміненої суддівської винагороди, без обмеження граничного розміру, з урахуванням раніше виплачених сум.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 31 січня 2019 року позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області щодо відмови в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 у зв'язку із зміною складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, в розмірі 88% від цієї винагороди. Зобов'язано Тернопільське об'єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області провести ОСОБА_1 - судді у відставці, з 01 січня 2018 року перерахунок щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 88% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, з суми 31011,20 грн, без обмеження граничного розміру, з урахуванням раніше виплачених сум. В задоволенні позовної вимоги щодо зобов'язання відповідача надалі здійснювати такий перерахунок - відмовлено.

Із таким рішенням суду не погодився відповідач та оскаржив його в апеляційному порядку, вважає його таким, що підлягає скасуванню з прийняттям постанови про відмову в задоволенні позовних вимог. В обгрунтування вимог зазначає, що відповідно до пункту 4 розділу II Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 № 3-1, перерахунок щомісячного довічного грошового утримання проводиться з 1 числа місяця, наступного за місяцем, у якому змінились розміри складових суддівської винагороди судді, який працює за відповідною посадою. Законом України «Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав» від 15.05.2018 № 2415-VIII внесено зміни до законів України в частині застосування для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого на 1 січня календарного року, починаючи з 01 січня 2017 року, як розрахункової величини. Частиною першою статті 58 Конституції України передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони помякшують або скасовують відповідальність особи.

Представники учасників справи у судове засідання не зявилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши письмові докази, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що у зв'язку з поданням заяви про відставку, Рішенням Вищої ради юстиції № 3484/0/15-16 від 08.12.2016, позивача - ОСОБА_1 було звільнено з посади судді Апеляційного суду Тернопільської області і наказом голови цього суду №261-к від 16.12.2016 відраховано зі штату суду.

На час звільнення, стаж позивача на посаді судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, становив 24 роки 1 місяць 2 дні.

Постановою Тернопільського міськрайонного суду від 04 серпня 2017 року задоволено позов ОСОБА_1, дії Тернопільського об'єднаного управління ПФУ при проведенні розрахунку мого щомісячного довічного грошового утримання визнано протиправними та зобов'язано управління Пенсійного фонду України Тернопільської області, здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 в розмірі 88% грошового утримання судді, працюючого на відповідній посаді, зарахувавши до стажу роботи, що дає право на відставку та отримання щомісячного грошового утриманні судді у повній сукупності: половину навчання половину навчання у Львівському вищому військово-політичному училищі, яке тривало з 01 серпня 1987 року по 28 червня 1991 року і становить 1 рік 11 місяців 14 днів; роботу стажистом ТВО слідчого військової прокуратури Тернопільського гарнізону, яка тривала з 17 жовтня 1994 року по 31 грудня 1994 року, з 11 січня 1995 року по 15 грудня року, з 18 грудня 1995 року по 10 червня 1996 року, з 11 червня 1996 року по 24 вересня 1996 року і в загальному становить 1 рік 10 місяців 28 днів; роботу на посадах слідчого, помічника військового прокурора Тернопільського гарнізону з 25 вересня 1996 року по 20 січня 1999 року і становить 2 роки 3 місяці 27 днів; роботу в органах прокуратури Тернопільської області з 21 січня 1999 року по 05 грудня 2003 року і становить 4 роки 10 місяців 15 днів; роботу на посадах судді Тернопільського міського суду, Тернопільського міськрайонного суду з 08 грудня 2003 року по 20 січня 2011 року та роботи на посаді судді апеляційного суду Тернопільської області з 21 січня 2011 року по 08 грудня 2016 року і становить 13 років 1 день, а в загальному зарахувати до стажу роботи судці, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді - 24 роки 1 місяць 2 дні, з суми 28 160,00 гривень без обмеження граничного розміру виплати, з 17 грудня 2016 року із врахуванням раніше виплачених сум.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 13.09.2017 (справа №876/8911/17), апеляційну скаргу Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області залишено без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 серпня 2017 року у справі № 607/8583/17, без змін.

За результатами розгляду Вищим адміністративним судом України касаційної скарги Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області, 30 жовтня 2017 року ухвалено відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Тернопільського об'єднаного правління Пенсійного фонду України Тернопільської області на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 серпня 2017 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 13 вересня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, а додані матеріали повернуто.

З урахуванням вищевказаних судових рішень, Тернопільським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Тернопільської області, з 17 грудня 2016 року здійснюється виплата ОСОБА_1 довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 88% грошового утримання судді працюючого на відповідній посаді, з суми 28160,00 грн.

Згідно довідки Апеляційного суду Тернопільської області про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці № 5056/18 від 14 серпня 2018 року суддівська винагорода складає 31011,20 грн, у тому числі: посадовий оклад 19382,00 грн та доплата за вислугу років 11629,20 грн.

У звязку із зміною розміру суддівської винагороди суддів, 14.08.2018 позивач звернувся до Тернопільського об'єднаного Управління ПФУ Тернопільської області із заявою про перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Оскільки відповідач тривалий час не повідомляв позивача про прийняте рішення за заявою від 14 серпня 2018 року ОСОБА_1 звернувся 25.10.2018 повторно із вказаною заявою.

За результатами розгляду повторного звернення позивача, відповідач листом №382/1- 11 від 08.11.2018 відмовив ОСОБА_1 в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання.

Не погодившись з таким рішенням відповідача, позивач оскаржив його до суду.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем протиправно відмовлено в проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 88% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, з суми 31011,20 грн, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб - 1762,00 грн.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.ч. 4, 5 ст. 142 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» № 1402- VIII від 02.06.2016 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) (далі - Закон № 1402-VIII) в разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Таким чином, вказаною нормою чітко визначено, що у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, суддям, які перебувають у відставці, проводиться перерахунок щомісячного довічного грошового утримання.

Відповідно до ч.ч. 3 та 4 ст.133 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453-VІ від 07.07.2010 (далі - Закон № 2453-VІ) посадовий оклад судді місцевого суду встановлюється в розмірі 10 мінімальних заробітних плат.

Посадові оклади інших суддів встановлюються пропорційно до посадового окладу судді місцевого суду з коефіцієнтом: 1) судді апеляційного суду - 1,1; 2) судді вищого спеціалізованого суду - 1,2; 3) судді Верховного Суду України, судді Конституційного Суду України - 1,3.

Отже, розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці підлягає перерахунку у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, що працює на відповідній посаді, яка, у свою чергу, залежить від розміру мінімальної заробітної плати.

Разом з тим, пунктом 3 розділу II Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 1774-VІІІ від 06.12.2016 (далі - Закон№ 1774-VІІІ) встановлено, що мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі 1600 гривень.

22.07.2018 набрав чинності Закон України «Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (чи) суміжних прав» № 2415-VІІ від 15.05.2018 (далі - Закон № 2415-VІІ), яким були внесені зміни до Закону України № 1774- VІІІ та встановлено, що до внесення змін щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, починаючи з 01.01.2017.

Таким чином, дію Закону України № 2415-VІІ поширено на правовідносини, що виникли до набрання чинності цим нормативно-правовим актом, а саме: починаючи з 01.01.2017.

За таких обставин покликання апелянта на норми ч. 1 ст. 58 Конституції України стосовно того, що закон не має зворотної сили, є безпідставними, оскільки самим законом встановлено зворотну дію закону.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2018 становить 1762 грн.

З огляду на зазначене, з 01.01.2018 посадовий оклад суддів встановлюється, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб в розмірі 1762 грн, а тому саме з цієї дати є підстави для проведення перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, у зв'язку з зміною грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

Крім того, покликання апелянта на п. 4 розділу II Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затв. постановою правління ПФ України № 3-1 від 25.01.2008, є хибним, оскільки зазначений пункт визначає період, в якому має бути здійснено відповідний перерахунок, що помилково ототожнюється відповідачем з періодом, за який може бути здійснений такий перерахунок. При цьому, дата, з якої у відповідача виник обов'язок здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання позивача, в даному випадку не є тотожнім поняттям з датою, з якої позивач набув право на такий перерахунок.

19.03.2019 на адресу апеляційного суду надійшов лист апелянта № 3766/10 від 11.03.2019 про те, що Верховним Судом відкрито провадження ухвалою від 21.02.2019 у зразковій справі № 200/865/19-а з аналогічної категорії справ.

Проте, як встановлено апеляційним судом, згідно даних Єдиного державного реєстру судових рішень, ухвалою Верховного Суду від 18 березня 2019 року закрито провадження у зразковій справі № 200/865/19-а.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні.

аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов'язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; від 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія А. 303-А; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

З урахуванням наведеного, доводи апеляційної скарги є безпідставними та не заслуговують на увагу.

Враховуючи наведене вище, судова колегія вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись ч. 3 ст. 243, ст.ст. 308, 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 31 січня 2019 року у справі № 500/2860/18 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя ОСОБА_3
судді ОСОБА_4
ОСОБА_5
Повний текст постанови складено 24 квітня 2019 року.