Справа № 1.380.2019.000678
Суддя: Гулик Андрій Григорович
Дата ухвалення: 2019-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 1.380.2019.000678
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2019 року

зал судових засідань № 11

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Гулика А.Г.,

за участю:

секретаря судового засідання Тронки О.В.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові в порядку загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради про зняття осіб з реєстрації місця проживання, -

в с т а н о в и в :

12.02.2019 до Львівського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради, в якому позивач просить суд зобовязати відповідача вчинити дії щодо зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 у квартирі №93 будинку №334 на вул. Т. Шевченка в м. Львові.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 з 18.06.1986 зареєстрована у квартирі № 93 будинку № 334 на вул. Т. Шевченка в м. Львові. Також, у вказаній квартирі зареєстрована донька - ОСОБА_4, та внук - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3. Позивач стверджує, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є громадянами ОСОБА_6 Федерації та проживають в ОСОБА_6 Федерації.

ОСОБА_4 надала ОСОБА_1 довіреність, якою уповноважила на зняття її з реєстрації місця проживання за адресою ІНФОРМАЦІЯ_4. ОСОБА_5 також надав згоду на зняття його з реєстрації місця проживання за адресою м. Львів. АДРЕСА_1, у зв'язку з чим останньою подано документи через ЦНАП м. Львова.

Проте, Шевченківська районна адміністрація Львівської міської ради відмовила позивачу у знятті з реєстрації, у звязку з неподанням необхідних документів - паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм у формі ID-картки чи іншого документа, до якого вносяться відомості про місце проживання.

Відповідач проти позову заперечив, подав до суду відзив на позовну заяву. Відзив обґрунтований тим, що ОСОБА_1 17.11.2018 подала до Центру надання адміністративних послуг заяву про зняття з реєстрації місця проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, громадянки ОСОБА_6 Федерації та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_7, громадянина ОСОБА_6 Федерації, у звязку з вибуттям на постійне проживання до ОСОБА_6 Федерації.

Відповідно до п.11 «Правил реєстрації місця проживання» районна адміністрація відмовила у знятті з реєстрації місця проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у звязку з неподанням необхідних документів - паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм у формі ID-картки чи іншого документа, до якого вносяться відомості про місце проживання.

Ухвалою від 18.02.2019 суддя прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив загальне позовне провадження у справі та призначив підготовче засідання.

Ухвалою від 27.03.2019 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив, просив у задоволенні такого відмовити.

Заслухавши пояснення позивача та представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити частково, виходячи з наступних підстав.

Суд встановив, що ОСОБА_1 17.11.2018 подала до Центру надання адміністративних послуг заяву про зняття з реєстрації місця проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, громадянки ОСОБА_6 Федерації та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_7, громадянина ОСОБА_6 Федерації, у звязку з вибуттям на постійне проживання до ОСОБА_6 Федерації.

Шевченківська районна адміністрація Львівської міської ради відповідно до п.11 «Правил реєстрації місця проживання» відмовила у знятті з реєстрації місця проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у звязку з неподанням необхідних документів - паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм у формі ID-картки чи іншого документа, до якого вносяться відомості про місце проживання.

Позивач не погодившись із такою відмовою відповідача, звернулася із відповідним позовом до суду.

При вирішенні спору по суті суд керувався наступним.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч.1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Однією із основних засад (принципів) адміністративного судочинства відповідно до п.4 ч.3 ст. 2 КАС України є змагальність сторін, диспозитивність та офіційне зясування всіх обставин у справі.

Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» регулює відносини, пов'язані зі свободою пересування та вільним вибором місця проживання в Україні, що гарантуються ОСОБА_7 України і закріплені Загальною декларацією прав людини, Міжнародним пактом про громадянські та політичні права, Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод і протоколами до неї, іншими міжнародними договорами України, а також визначає порядок реалізації свободи пересування та вільного вибору місця проживання і встановлює випадки їх обмеження.

У відповідності до ст. 7 вказаного Закону зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням.

Зняття з реєстрації здійснюється в день звернення особи. За заявою особи зняття з реєстрації може бути здійснено одночасно з реєстрацією нового місця проживання з урахуванням вимог, визначених частиною одинадцятою статті 6 вказаного Закону.

Механізм здійснення реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання осіб в Україні, а також форми необхідних для цього документів визначають «Правила реєстрації місця проживання», затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 №207.

Пунктом 26 «Правил реєстрації місця проживання» визначено вичерпний перелік документів, на підставі яких орган реєстрації має право зняти з реєстрації місця проживання фізичну особу, а саме:

- заяви особи або її представника, поданої за формою згідно з додатком 11 «Правил»;

- рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою;

- свідоцтва про смерть;

- повідомлення територіального органу або підрозділу ДМС із зазначенням відповідних реквізитів паспорта померлої особи або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому Порядку;

- інших документів, які свідчать про припинення:

- підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства (інформації територіального органу або підрозділу ДМС, на території обслуговування якого зареєстровано місце проживання особи, про закінчення строку дії посвідки на тимчасове проживання або копія рішення про скасування посвідки на тимчасове проживання чи скасування дозволу на імміграцію та посвідки на постійне проживання в Україні);

- підстав для проживання бездомної особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту (письмове повідомлення соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту);

- інших документів, які свідчать про припинення підстав на право користування житловим приміщенням (закінчення строку дії договору оренди, найму, піднайму житлового приміщення, строку навчання в навчальному закладі (у разі реєстрації місця проживання в гуртожитку навчального закладу на час навчання), відчуження житла та інших визначених законодавством документів).

Відповідно до п. 26 «Правил реєстрації місця проживання» разом із заявою особа подає: документ, до якого вносяться відомості про зняття з реєстрації місця проживання. Якщо дитина не досягла 16 років, подається свідоцтво про народження.

Згідно з п. 27 «Правил реєстрації місця проживання» працівник органу реєстрації:

- перевіряє належність документа, до якого вносяться відомості про місце проживання, особі, що його подала, його дійсність, правильність заповнення заяви про зняття з реєстрації місця проживання та наявність документів, необхідних для зняття з реєстрації місця проживання, про що зазначений працівник робить відповідний запис у цій заяві;

- приймає рішення про зняття з реєстрації або про відмову у знятті з реєстрації місця проживання особи;

- вносить відомості про зняття з реєстрації місця проживання у документ, до якого вносяться відомості про місце проживання.

- оформляє і видає довідку про зняття з реєстрації місця проживання, форма якої наведена в додатку 16, дітям, які не досягли 16 років, та громадянам, які мають паспорт громадянина України у формі картки, а також вилучає раніше видану довідку про реєстрацію місця проживання для подальшого знищення;

- повертає особі або її представнику документ, до якого внесені відомості про зняття з реєстрації місця проживання, довідку про зняття з реєстрації місця проживання, а також документи, які подавалися.

Якщо іноземець або особа без громадянства подали для зняття з реєстрації місця проживання недійсний документ, до якого вносяться відомості про місце проживання, іноземця або особу без громадянства направляють до територіального підрозділу ДМС відповідно до території обслуговування для вжиття до них заходів адміністративного впливу, а також для оформлення нового документа або внесення визначених законодавством змін у наявний документ (п.27 Правил).

Суд встановив, що ОСОБА_1 17.11.2018 подала до Центру надання адміністративних послуг заяви про зняття з реєстрації місця проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, громадянки ОСОБА_6 Федерації та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_7, громадянина ОСОБА_6 Федерації, у звязку з вибуттям на постійне проживання до ОСОБА_6 Федерації.

Суд також встановив, що відповідач відповідно до п.11 «Правил реєстрації місця проживання», відмовив у знятті з реєстрації місця проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у звязку з неподанням необхідних документів - паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм у формі ID-картки чи іншого документа, до якого вносяться відомості про місце проживання.

З огляду на вказане, суд вважає за необхідне зазначити, що право на звернення до адміністративного суду з позовом є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 55 ОСОБА_7 України, відповідно до якої, права і свободи людини і громадянина захищаються судом і кожному гарантується право на оскарження в суді рішень дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

ОСОБА_7 України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі ОСОБА_7 України повинні відповідати їй.

ОСОБА_7 України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі ОСОБА_7 України гарантується.

Відповідно до ст. 8 ОСОБА_7 України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Закріплений у ст. 6 КАС України принцип верховенства права полягає у тому, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі ОСОБА_7 України гарантується.

Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.

Свобода пересування та вибір місця проживання на території будь-якої держави, в якому людина перебуває на законних підставах, є одним з найважливіших особистих прав, яке прямо або побічно гарантується в ряді документів Ради Європи і підтверджується у рішеннях Європейського Суду з прав людини.

Право на свободу пересування встановлено пунктами 1 і 2 статті 2 Протоколу № 4 до Конвенції. Воно націлене на забезпечення будь-якій особі права на свободу пересування в межах території та право залишати цю територію, яка передбачає право поїхати в будь-яку країну на вибір цієї особи. Воно, однак, не робить якого-небудь впливу на можливість допуску особи до країни призначення. Це право громадянина країни чи законно проживаючого на території цієї країни іноземця пересуватися по її території і залишати цю країну. Проте, таке право не є абсолютним і може бути обмежене при певних умовах.

ОСОБА_7 України у статті 3 декларує положення про те, що "Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави". Дане положення - одна з фундаментальних основ конституційного ладу України.

Зміст статті 3 ОСОБА_7 України означає пріоритет прав і свобод людини в діяльності всіх органів держави, їх орієнтацію на ці права і свободи. Бо права людини по-перше, виражають її волю, а по-друге, вони покликані служити обмежувачем всевладдя держави, перешкоджати сваволі державних органів і посадових осіб, необґрунтованого вторгнення держави у сферу особистої свободи людини.

Правове становище (статус) людини і громадянина в повному обсязі характеризується сукупністю прав, свобод і обов'язків, якими він наділяється як суб'єкт правовідносин, що виникають у процесі реалізації норм всіх галузей права. Право на вибір місця проживання становить частину свободи самовизначення особистості.

Право людини на свободу пересування та вільний вибір місця проживання закріплене у низці міжнародно-правових актів, таких як Загальна декларація прав людини, Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод, Міжнародний пакт про громадянські і політичні права, а також це право є закріплене в Основному Законі нашої держави - ОСОБА_7 України.

Так, ст. 13 Загальної декларації прав людини проголошує, що кожна людина має право вільно пересуватися й обирати собі місце проживання у межах кожної держави. Відповідно до ч. 1 ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Частина 1 ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права гарантує кожному, хто законно перебуває на території будь-якої держави, належить, у межах цієї території, право на вільне пересування і свободу вибору місця проживання. Згідно зі ст. 33 Основного Закону України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування.

Така свобода є одним з компонентів свободи пересування, яка передбачена в статті 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини та основних свобод від 16.09.1963 (ETS № 46) і включає в себе також право залишати будь-яку країну, включаючи власну, і право громадянина безперешкодно повертатися у власну країну.

Відповідно до Протоколу № 4 до Конвенції кожен, хто на законних підставах перебуває на території будь-якої держави, має право на свободу пересування і свободу вибору місця проживання в межах цієї території (пункт 1 статті 2).

Суд, вирішуючи спір відзначає, що відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини, суди при розгляді справ застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, висловленій, зокрема, у п. 45 рішення в справі «Бочаров проти України», п. 53 рішення в справі «Федорченко та Лозенко проти України», п. 43 рішення в справі «Кобець проти України», при оцінці доказів і вирішенні спору суду слід керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом».

Тобто, встановлюючи істину в справі слід базуватися передусім на доказах, які належно, достовірно й достатньо підтверджують ті чи інші обставини таким чином, щоби не залишалося щодо них жодного обґрунтованого сумніву.

Відповідно до п. 19 «Положення про паспорт громадянина України», затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-ХІІ громадянин повинен надійно зберігати паспорт.

Суд встановив, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 постійно проживають за кордоном, в ОСОБА_6 Федерації та є громадянами ОСОБА_6 Федерації, відповідно паспорта громадянина України з безконтактним носієм у формі ID-картки чи іншого документа, до якого вносяться відомості про місце проживання надати не змогли.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги належить задовольнити частково, а саме: визнати протиправними дії Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради щодо відмови у знятті з реєстрації місця проживання ОСОБА_5 та ОСОБА_4 у квартирі № 93 будинку № 334 на вул. Т.Шевченка в м. Львові, 17.11.2018.

Щодо позовної вимоги зобовязання Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради вчинити дії щодо зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 у квартирі № 93 будинку №334 на вул.Т.Шевченка в м. Львові то суд зазначає таке.

Реалізація суб'єктами владних повноважень своїх повноважень, які є законодавчо визначеними, що випливає з положень ч. 2 ст. 19 ОСОБА_7 України, здійснюється в межах відповідної дискреції.

У свою чергу, під дискреційними повноваженнями слід розуміти надання органу або посадовій особі повноважень діяти на власний розсуд в межах закону. Зокрема, дискреційні повноваження полягають у тому, що суб'єкт владних повноважень може обирати у конкретній ситуації альтернативне рішення, яке є законним.

Водночас, адміністративний суд під час розгляду та вирішення публічно-правових спорів перевіряє, чи рішення суб'єкта владних повноважень прийняте у межах законної дискреції.

Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, і давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, що належать до компетенції такого суб'єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Таким чином, у задоволенні позовних вимог про зобовязання Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради вчинити дії щодо зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 у квартирі № 93 будинку №334 на вул. Т. Шевченка в м. Львові необхідно відмовити.

Разом з тим, суд з метою повного та ефективного захисту порушеного права позивача, вважає за доцільне зобовязати Шевченківську районну адміністрацію Львівської міської ради повторно розглянути заяву ОСОБА_5 та ОСОБА_4 від 17.11.2018 про зняття з реєстрації місця проживання.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 ОСОБА_7 України та п. 1 ч. 2 ст. 2 КАС України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені ОСОБА_7 та законами України.

Згідно з вимогами ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити частково.

Судові витрати відповідно до ст. 139 КАС України стягненню зі сторін не підлягають, оскільки позивач є інвалідом 2-ої групи та відповідно до п.9 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 72-73, 242, 244, 245 КАС України, суд, -

в и р і ш и в :

позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради щодо відмови у знятті з реєстрації місця проживання ОСОБА_5 та ОСОБА_4 у квартирі № 93 будинку № 334 на вул. Т.Шевченка в м. Львові, 17.11.2018.

Зобовязати Шевченківську районну адміністрацію Львівської міської ради повторно розглянути заяву ОСОБА_5 та ОСОБА_4 від 17.11.2018 про зняття з реєстрації місця проживання.

В задоволенні позовної вимоги про зобовязання Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради вчинити дії щодо зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 у квартирі № 93 будинку №334 на вул. Т. Шевченка в м. Львові відмовити.

Судові витрати стягненню зі сторін не підлягають.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Повне рішення суду складене та підписане 25.04.2019.

Суддя А.Г. Гулик