Справа № 205/6982/18(2а/205/34/2019)
Суддя: Мельник В.В.
Дата ухвалення: 2019-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

24 квітня 2019 року м. Дніпросправа № 205/6982/18(2а/205/34/2019)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Мельника В.В. (доповідач),

суддів: Чепурнова Д.В., Сафронової С.В.,

за участю секретаря судового засідання Царьової Н.П.,

розглянувши у відкритому

судовому засіданні в м. Дніпрі

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 січня 2019 року (головуючий суддя Мовчан Д.В.) в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_1

до 1) батальйону патрульної поліції в м. Кременчук Управління патрульної поліції у Полтавській області Департаменту патрульної поліції,

2) інспектора роти №2 батальйону патрульної поліції в м. Кременчук Управління патрульної поліції у Полтавській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_2,

3) інспектора роти №2 батальйону патрульної поліції в м. Кременчук Управління патрульної поліції у Полтавській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_3

про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до батальйону патрульної поліції в м. Кременчук Управління патрульної поліції у Полтавській області Департаменту патрульної поліції (далі Відповідач-1), інспектора роти №2 батальйону патрульної поліції в м. Кременчук Управління патрульної поліції у Полтавській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_2 (далі Відповідач-2), інспектора роти №2 батальйону патрульної поліції в м. Кременчук Управління патрульної поліції у Полтавській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_3 (далі Відповідач-3), в якому просив:

- визнати дії інспектора роти №2 батальйону патрульної поліції в м. Кременчук Управління патрульної поліції у Полтавській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_2 щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення і винесення постанови ВР №194449 від 15.09.2018 року про адміністративне правопорушення та на накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 510 грн. за порушення ст. 132-1 КУпАП незаконними;

- скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення від 15.09.2018 року винесену інспектором роти №2 батальйону патрульної поліції в м. Кременчук Управління патрульної поліції у Полтавській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 132-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 510 грн.;

- справу про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 132-1 КУпАП ОСОБА_1 від 15.09.2018 року закрити;

- визнати дії інспектора роти №2 батальйону патрульної поліції в м. Кременчук Управління патрульної поліції у Полтавській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_3 щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення і винесення постанови ЕАВ №599718 від 15.09.2018 року про адміністративне правопорушення та на накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 510 грн. за порушення ст. 132-1 КУпАП незаконними;

- скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення від 15.09.2018 року винесену інспектором роти №2 батальйону патрульної поліції в м. Кременчук Управління патрульної поліції у Полтавській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_3 відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 132-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 510 грн.;

- справу про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 132-1 КУпАП ОСОБА_1 від 15.09.2018 року закрити.

В обґрунтування заявлених вимог Позивач посилається на те, що вказані постанови є необґрунтованими, при розгляді справ відносно нього суб'єктом владних повноважень не були доведені та з'ясовані певні обставини справи, у зв'язку з чим такі постанови підлягають скасуванню, а провадження по адміністративних справах відносно Позивача - закриттю, у зв'язку із відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська 25 січня 2019 року у справі №205/6982/18(2а/205/34/2019) у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до батальйону патрульної поліції в м. Кременчук Управління патрульної поліції у Полтавській області Департаменту патрульної поліції, інспектора роти №2 батальйону патрульної поліції в м. Кременчук Управління патрульної поліції у Полтавській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_2, інспектора роти №2 батальйону патрульної поліції в м. Кременчук Управління патрульної поліції у Полтавській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_3 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення відмовлено (а.с. 87-93).

Рішення суду першої інстанції обґрунтовано тим, що вказані спірні постанови у справах про адміністративні правопорушення були ухвалені відповідачами з урахуванням принципів правомірної адміністративної поведінки, а саме: вони (постанови) прийняті обґрунтовано, тобто з урахуванням обставин, що мають значення для прийняття рішення, характеру вчиненого правопорушення та особи правопорушника, на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано.

Позивач ОСОБА_1, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, оскаржив його в апеляційному порядку (а.с. 95-99).

В апеляційній скарзі заявник, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Відповідачем-1 направлено на адресу Третього апеляційного адміністративного суду відзив на апеляційну скаргу Позивача, в якому просить суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін (а.с. 139-143).

Учасники справи, які були належним чином сповіщені про місце, дату та час розгляду справи в судове засідання своїх представників не направили, про причини їх неявки суд не сповістили.

За таких обставин, колегія суддів ухвалила розглянути справу без участі представників учасників справи та без фіксування судового засідання технічними засобами у відповідності до ч. 4 ст. 229, ч. 2 ст. 313 КАС України.

Проаналізувавши вимоги та підстави апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції не підлягає скасуванню з огляду на наступне.

Судом встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що 15 вересня 2018 року інспектором роти №2 батальйону патрульної поліції в місті Кременчук Управління патрульної поліції у Полтавській області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції ОСОБА_2, було винесено постанову серії ВР №194449 (а.с.10).

У вказаній постанові зазначено, що 15 вересня 2018 року о 13 год. 05 хв. Позивач ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом «DAF XF 105.460», д/н AE 3142 ІО з причепом марки «TAD CLASSIC 30-3, д/н НОМЕР_1» на а/д М-22 Полтава Олександрія, 59 км перевозив вантаж (комбайн) шириною 3,75 м, без автомобіля супроводу вказаного в дозволі № 3 НГ, чим порушив п. 22.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ст.132-1 КУпАП.

Судом також встановлено, що 15 вересня 2018 року інспектором роти №2 батальйону патрульної поліції в місті Кременчук Управління патрульної поліції у Полтавській області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції ОСОБА_3, було винесено постанову серії ЕАВ №599718 (а.с.10).

У вказаній постанові зазначено, що 15 вересня 2018 року о 13 год. 41 хв. Позивач ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом «DAF XF 105.460», д/н AE 3142 ІО з причепом марки «TAD CLASSIC 30-3, д/н НОМЕР_1» на а/д М-22 Полтава Олександрія, 52 км перевозив вантаж (комбайн) шириною 3,75 м, без автомобіля супроводу вказаного в дозволі № 3 НГ, чим порушив п. 22.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ст.132-1 КУпАП.

Оскарження правомірності винесених суб'єктами владних повноважень рішень у формі постанов від 15 вересня 2018 року є предметом судового розгляду в даній справі.

Надаючи правову оцінку діям суб'єкта владних повноважень, колегія суддів виходить

з наступного.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами по справі врегульовано нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення від 07.12.1984 року №80731-X; Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993 року № 3353-XII; Закону України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 року № 580-VIII; Закону України «Про автомобільні дороги» від 08.09.2005 року №2862-IV; Постанови Кабінету Міністрів України "Про Правила дорожнього руху" від 10.10.2001 року №1306; Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001р. №30.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Частиною першою статті 321-1 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП, обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішенні справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функцію фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частиною другою ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Приймаючи рішення по суті позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що Відповідачем у повній мірі було спростовано посилання Позивача на те, що: позивачем було здійснено перевезення вантажу у вигляді комбайну марки JOHD DEERE C670 з меншими габаритами, що не перевищують показники, визначені у дозволі №13 НГ, затвердженого 31.07.2018 року; під час складання постанови працівники поліції не мали сертифікованого приладу для вимірювання вантажу, а вимірювання було здійснено не в пунктах габаритно-вагового контролю; вказане «вимірювання» вантажу було здійснено о 23:40 у темний час доби при поганому освітленні; Позивач був двічі притягнутий до адміністративної відповідальності за одне й те саме правопорушення.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Стосовно доводів Позивача про перевезення вантажу у вигляді комбайну марки JOHD DEERE C670 з меншими габаритами, що не перевищують показники, визначені у дозволі № 13 НГ, затвердженого 31.07.2018 року, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про автомобільні дороги» рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001р. №1306, встановлено, що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м., осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

Відповідно до п. 4 вказаних Правил, рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

З матеріалів справи встановлено, що в даному випадку на перевезення вантажу уповноваженим підрозділом національної поліції Позивачу було видано відповідний дозвіл №13 НГ, затверджений 31.07.2018 року.

Дослідивши дозвіл № 13 НГ судом апеляційної інстанції встановлено, що останній виданий для організації перевезення автомобілем «DAF XF 105.460», д/н AE 31 42 ІО з причепом марки «TAD CLASSIC 30-3, д/н НОМЕР_1» вантажу із наступними характеристиками: довжина 22.00 метра, ширина 3.75 метра, висота 4.49 метра, загальна вага 40 тон, навантаження на найбільш навантажену вісь 11 тон, вантаж виступає за габарит ТЗ 1.50 метру (а.с. 13).

Таким чином, оскільки за параметрами ширини вказані габарити перевищують встановлені нормативи, перевезення такого вантажу повинно було здійснено за спеціальними правилами, у звязку із чим і було виданий такий Дозвіл.

Пунктом 2 такого дозволу передбачено обовязкову наявність супроводження автомобілем прикриття.

Отже, з наведеного випливає, що рух транспортного засобу «DAF XF 105.460», д/н AE 3142 ІО з причепом марки «TAD CLASSIC 30-3, д/н НОМЕР_1» яким керував Позивач, обов'язково мало здійснюватися під супроводом автомобілю прикриття, про що зазначено у дозволі, оскільки необхідність такого супроводу визначена у відповідності до своїх повноважень Департаментом превентивної діяльності Управління безпеки дорожнього руху Національної поліції України при видачі дозволу.

Як встановлено з оскаржуваних постанов, адміністративне правопорушення полягає саме у тому, що Позивач перевозив вантаж, який перевищує нормативно встановлені параметри (габарити) без супроводження автомобіля прикриття.

Суд першої інстанції правильно зазначив про те, що сам Дозвіл 13 НГ є доказом того, що транспортний засіб DAF XF 105.460», д/н AE 31 42 ІО з причепом марки «TAD CLASSIC 30-3, д/н НОМЕР_1» з вантажем - технікою, в сукупності є великогабаритним транспортним засобом, оскільки один із його параметрів, а саме ширина становить 3.75 м.

Дослідженням відеозапису, що був наданий субєктом владних повноважень, встановлено що перевезення такого вантажу відбувалось без автомобілю прикриття, і на відеозапису чітко видно, що вантаж уявляє собою комбайн марки CASE. У звязку із чим, оцінивши в сукупності зміст вказаних доказів (дозволу № 13 НГ, затвердженого 31.07.2018 року та відеозапису) колегія суддів вважає необґрунтованими доводи Позивача про те, що він перевозив не комбайн марки CASE, а інший вантаж у вигляді комбайну марки JOHD DEERE C670 з меншими габаритами.

Зазначені обставини свідчать про те, що Позивач керував великогабаритним транспортним засобом без обов'язкового супроводу автомобілем прикриття, що є порушенням п. 22.5 ПДР.

Щодо доводів Позивача що при складанні постанови працівники поліції не мали сертифікованого приладу для вимірювання вантажу, а вимірювання було здійснено не в пунктах габаритно-вагового контролю, суд апеляційної інстанції зазначає про наступне.

Згідно п.6 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 р. № 879 габаритно-ваговий контроль, крім документального, здійснюється виключно в пунктах габаритно-вагового контролю посадовими особами та/або працівниками відповідних органів.

В даному випадку, матеріалами справи підтверджено, що субєктом владних повноважень було піддано водія до адміністративної відповідальності за порушення, повязане із перевезенням вантажу, габарити якого перевищують нормативно встановлені параметри (габарити) саме без супроводу автомобіля прикриття.

Наявність вказаних габаритів зафіксована у дозволі №13 НГ, затвердженого 31.07.2018 року, у звязку із чим такі габарити не потребують повторного вимірювання, як і фіксації наявності автомобіля прикриття. Встановлення факту відсутності автомобіля прикриття не потребує сертифікованого приладу для вимірювання габаритів вантажу, та пункту габаритно-вагового контролю.

Щодо доводів Позивача, що «вимірювання» вантажу було здійснено субєктами владних повноважень о 23:40 у темний час доби при поганому освітленні. До вказаного посилання суд відноситься критично, оскільки позивача було зупинено та винесено спірні постанови о 13:05 год. та о 13:40 год. 15.09.2018 року тобто у денний час, а ширина такого вантажу 3,75 метру прямо була зазначена в дозволі на його перевезення, додатково працівниками поліції не перевірялась, про що свідчить відеозапис, наданий Відповідачами.

Стосовно доводів Позивача про те, що його двічі притягнули до адміністративної відповідальності за одне й те саме правопорушення, колегія суддів вказує про таке.

Відповідно до ст. 61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Між тим, наведений в Конституції України принцип не звільняє особу від відповідальності при повторному вчиненні аналогічних за своїм змістом правопорушень.

З матеріалів справи встановлено, що 15 вересня 2018 року о 13 год. 05 хв. позивач ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом «DAF XF 105.460», д/н AE 31 42 ІО з причепом марки «TAD CLASSIC 30-3, д/н НОМЕР_1» на а/д М-22 Полтава Олександрія, 59 км перевозив вантаж (комбайн ) шириною 3,75м, без автомобіля супроводу вказаного в дозволі № 13308901 -833 НГ, у звязку із чим був підданий адміністративному стягненню за порушення, передбачене ст. 132-1 КУпАП, а саме, про що була винесена відповідна постанова серії ВР № 194449.

Після отримання вказаної постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності, знаючи достеменно про незаконність здійснення перевезення вантажу без автомобілю супроводження, позивач продовжив рух транспортного засобу, чим повторно вчинив правопорушення.

У звязку із чим, 15 вересня 2018 року вже о 13 год. 41 хв. позивач ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом «DAF XF 105.460», д/н AE 31 42 ІО з причепом марки «TAD CLASSIC 30-3, д/н НОМЕР_1» повторно, здійснюючи перевезення вантажу (комбайну) шириною 3,75м, без автомобіля супроводу вказаного в дозволі № 13308901 -833 НГ, порушив п. 22.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ст.132-1 КУпАП, у звязку із чим був підданий адміністративному стягненню, про що була винесена відповідна постанова ЕАВ № 599718.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку стосовно того, що порушення п. 22.5 ПДР, відповідальність за яке передбачена ст. 132-1 КУпАП, має триваючий характер, оскільки правопорушення полягає у здійсненні водіями перевезення вантажів із перевищенням габаритів вантажу без відповідного дозволу, а відповідальність застосовується за кожен встановлений факт правопорушення, а не за весь час неотримання перевізником відповідного дозволу, вказане свідчить про разовий, а не триваючий, характер такого адміністративного правопорушення.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про правомірність та обґрунтованість спірних постанов від 15.09.2018 року ЕАВ № 599718 та ВР № 194449, що свідчить про відсутність підстав для їх скасування.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги ОСОБА_4 Європи щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

За даних обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи повно, обєктивно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи, рішення суду першої інстанції у даній справі про відмову в задоволенні адміністративного позову прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права, і тому підлягає залишенню без змін.

Доводи апеляційної скарги Позивача спростовуються дослідженими у справі доказами і не можуть бути підставою для скасування рішення суду, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись статтями 243, 310, 316, 321, 322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська 25 січня 2019 року у справі №205/6982/18(2а/205/34/2019) - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та, відповідно до ч. 3 ст. 272 Кодексу адміністративного судочинства України, касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - суддя В.В. Мельник

суддя Д.В. Чепурнов

суддя С.В. Сафронова