Справа № 353/131/19
Суддя: Кузьмич Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2019-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2019 рокуЛьвів№ 857/3814/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді Кузьмича С. М.,

суддів Запотічного І.І., Улицького В.З.

за участю секретаря Мельничук Б.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області на рішення Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 13 березня 2019 року (ухвалене головуючим суддею Мануляк Ю.В. о 17 год. 20 хв. у м. Тлумачі) у справі № 353/131/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області, Поліцейського сектору реагування патрульної поліції №4 Коломийського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області капрал поліції ОСОБА_2 про визнання дій поліцейського протиправними, скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідачів про визнання дій поліцейського протиправними, скасування постанови серії ДПО18 № 4355708 від 30.01.2019 про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування позовних вимог вказує на те, що згідно вказаної постанови він ніби то 30.01.2019 о 10 год. 50 хв. на автомобілі «Renault Trafic» в м. Тлумач по вул. Макуха не виконав вимогу дорожнього знаку 3.21 «проїзд заборонено», чим порушив Правила дорожнього руху, вчинив адмінправопорушення передбачене ч.1 ст. 122 Кодекс України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) та на нього накладено штраф у розмірі 255 грн. Однак, фактично це не так. Він виїхав навпроти від будівлі, що за адресою вул.. Макуха, 16, повернув ліворуч, проїхавши до будівлі по вул. Макуха, 12, не порушив при цьому, як правил дорожнього руху в цілому, так і ч. 1 ст. 122 КУпАП, зокрема, його зупинив інспектор поліції ОСОБА_2 Окрім цього зазначає, що постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності була складена не на тому місці, де ніби то він вчинив правопорушення. Також вказане порушення не зафіксоване на відео реєстраторі, який знаходиться в автомобілі патрульної поліції ,а також нагрудних камер інспектора поліції ОСОБА_2 та її напарника ОСОБА_3 Жодних свідків на місці події не було. Окрім того, в ч. 1 ст. 258 КУпАП перелік адміністративних правопорушень за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення є вичерпним. Вказаний перелік може бути змінений лише законом і аж ніяк не працівником поліції, що має місце в даному випадку. Тобто, розгляд справи відбувся безпосередньо не за місцем знаходження органу, уповноваженого чинним законодавством розглядати справу про таке порушення. Не зважаючи на те, що він оспорив факт вчинення порушення та адміністративне стягнення, про що свідчить власноручно зроблений запис у постанові про накладення на нього адміністративного стягнення від 30.01.2019, проте, протоколу поліцейським ОСОБА_2 на місці складено не було. На його неодноразові прохання інспектор поліції ОСОБА_3 відібрав у нього пояснення. Таким чином дії інспектора поліції ОСОБА_2А, щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення без врахування його пояснень, за відсутності доказів, є протиправними, а винесена постанова 30.01.2019 серії ДПО18 №435578 про притягнення його до адміністративної відповідальності є передчасною, незаконною, не відповідає дійсності і тому підлягає скасуванню.

Рішенням Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 13.03.2019 адміністративний позов задоволено частково. Скасовано постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО18 № 435578 від 30.01.2019, винесену поліцейським СРПП № 4 Тлумацького ВП Коломийського ВП ГУНП Івано-Франківської області ОСОБА_2 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн за скоєння адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та закрито справу про адміністративне правопорушення. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що встановлені по справі обставини та досліджені судом докази у їх сукупності свідчать про необґрунтованість притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, а отже, поліцейський СРПП №4 Тлумацького ВП Коломийського ВП ГУНП України в Івано-Франківській області капрал поліції ОСОБА_2, як суб'єкт владних повноважень, постановила необгрунтоване рішення без урахування та встановлення усіх обставин, що мають значення для вирішення питання про наявність правових підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржив відповідач, Головне управління Національної поліції в Івано-Франківській області, у апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову повністю.

Зокрема в апеляційні скарзі зазначає, що з відео наданого суду першої інстанції повністю можна встановити факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, а тому колегія суддів, відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, з наступних підстав.

З матеріалів справи слідує, що відповідно до копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ДПО18 № 435578, винесеної 30.01.2019 поліцейським ОСОБА_2, на позивача накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн за скоєння адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, оскільки ОСОБА_1 30.01.2019 о 10 год. 50 хв. в м. Тлумач по вул. Макухи, 12, керуючи автомобілем НОМЕР_1, не виконав вимогу дорожнього знаку 3.21 «проїзд заборонено», чим порушив Правила дорожнього руху України.

Вважаючи дії відповідача та прийняте рішення протиправними позивач звернувся до суду з відповідними позовними вимогами.

Проаналізувавши матеріали справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про правильне застосування норм матеріального та процесуального права та повне зясування обставин справи судом першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі пятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Таким чином, диспозиція наведеної правової норми передбачає притягнення до відповідальності водіїв транспортних засобів зокрема за порушення ними вимог дорожніх знаків.

Як згадувалось вище в оскаржуваній постанові зазначено, що позивач не виконав вимогу дорожнього знаку 3.21 «проїзд заборонено» Правил дорожнього руху України, та скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» було внесено зміни до ст. 258 КУпАП, які були чинними на момент виникнення спірних правовідносин.

В результаті внесених змін ч. 4 стала ч. 5 ст. 258 КУпАП, яка встановлює, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185-3 цього Кодексу та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

З наведеного вище видно, що протокол про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху не складається.

Згідно п. 10 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Таким чином, нормами КУпАП передбачено спрощений порядок фіксування адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, за умов якого протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, при цьому посадова особа має право винести безпосередньо постанову у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Колегія суддів зазначає, що відповідач, як на обставини вчинення правопорушення покликається на складену ним постанову у справі про адміністративне правопорушення, на показання свідка інспектора сектору СРПП №4 Тлумацького ВП ОСОБА_3 та на долучений до матеріалів справи відеозапис на DVD - диску з технічного приладу (відеокамери), яка має функцію відеозапису та розташована на вул. Макухи в м. Тлумачі Івано-Франківської області.

Разом з цим суд не вважає постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності беззаперечним доказом вчинення ним правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб'єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Щодо показань свідка інспектора сектору СРПП №4 Тлумацького ВП ОСОБА_3, як доказ вчинення позивачем адміністративного правопорушення, то колегія суддів погоджується з твердженням суду першої інстанції, що такі показання слід оцінювати критично, оскільки інспектор Дужик Я.О. у даному випадку 30.01.2019 виконував свої функціональні обов'язки як суб'єкт владних повноважень, що підтверджується відібраними ним поясненнями 30.01.2019 у позивача та написання рапорту, а тому це свідчить про особисту зацікавленість свідка у результаті розгляду справи.

Щодо долучення до матеріалів справи відеозапису на DVD - диску з технічного приладу (відеокамери), яка має функцію відеозапису та розташована на вул. Макухи в м. Тлумачі Івано-Франківської області, який нібито підтверджує порушення ОСОБА_4 вимог дорожнього знаку 3.21 «проїзд заборонено» Правил дорожнього руху України, то колегія суддів з оглянутого відеозапису не може ідентифікувати хто саме керував транспортним засобом та не можливо встановити номерний знак транспортного засобу.

Крім цього п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративне правопорушення на транспорті» роз'яснено судам, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилається правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім'я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім'я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи;зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Однак посилання на будь-який технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався), оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, не містить.

Враховуючи наведене колегія суддів вважає, що відповідачем не доведено порушення позивачем вимог дорожнього знаку 3.21 «проїзд заборонено» Правил дорожнього руху України, а тому у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Відтак встановлено, що прийняттям спірної постанови відповідачем було порушено, гарантоване статтями 280, 251 КпАП України, право позивача на всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин при розгляді справи про адміністративне правопорушення, а також підтвердження або спростування таких обставин належними доказами, за захистом якого особа звернулася до адміністративного суду. А тому вказані обставини безумовно свідчать про порушення відповідачем норм чинного законодавства та ставить під сумнів правомірність оспорюваної постанови.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду першої інстанції.

Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до ст.139 КАС України не здійснюється.

Керуючись статтями 139, 229, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а рішення Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 13 березня 2019 року у справі № 353/131/19 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_5
судді ОСОБА_6
ОСОБА_7
Повне судове рішення складено 23 квітня 2019 року