Справа № 520/1286/19
Суддя: Рубан В.В.
Дата ухвалення: 2019-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

10 квітня 2019 р. № 520/1286/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Рубан В.В.,

за участі

секретаря судового засідання - Ломаги А.А.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представників відповідача - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 (61107, м.Харків, вул. С.Ковпака, 112, ІПН НОМЕР_1) до Головного управління ДФС у Харківській області (61057, м.Харків, вул. Пушкінська, 46) про скасування податкових повідомлень - рішень, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач, Фізична особа-підприємець ОСОБА_4, звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Харківській області, в якому просить суд :

- скасувати податкове повідомлення-рішення №5 від 17.08.2018 р., яким фізичній особі-підприємцю ОСОБА_4 було застосовано фінансові санкції на суму 691 808,48 грн.за платежем адміністративні штрафи та штрафні санкції за порушення закону у сфері виробництва та обігу алкогольних напоїв та тютюнових виробів;

- скасувати податкове повідомлення-рішення №5 від 17.08.2018 р., яким фізичній особі-підприємцю ОСОБА_4 було застосовано штрафну санкцію за платежем адміністративні штрафи та інші санкції, код платежу 21081100, на суму 510,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області №5 від 17.08.2018 р., №5 від 17.08.2018 р., прийняті відповідачем без достатніх правових підстав, з перевищенням ним своїх повноважень, а отже є повністю незаконними та підлягають скасуванню.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив позов задовольнити.

Представники відповідача в судовому засіданні вимоги адміністративного позову не визнали, надали суду відзив, позиція якого повністю збігається з викладеною в судовому засіданні, де вказали, що порушення, встановлені в ході перевірки позивача, зафіксовані належним чином в акті перевірки, а оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийняті на цілком законних підставах та відповідають чинному законодавству, у зв'язку із чим просили у задоволенні позову відмовити.

Розглянувши матеріали справи, вивчивши доводи позову, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд зазначає наступне.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_4 як фізична особа-підприємець зареєстрована Департаментом реєстрації Харківської міської ради, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Судовим розглядом встановлено, що на підставі пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п. 4.1 ст. 41, п. 61.1. п. 61.2 ст. 61, пп. 62.1.3 п. 62.1 ст. 62, пп. 75.1.2 п. 75.1 ст.75, ст. 77, ст. 82 Податкового кодексу України, ст. 13 Закону України від 8 липня 2010 року № 2464-VІ "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", наказу ГУ ДФС у Харківській області від 19.06.2018 № 4378, фахівцем ГУ ДФС у Харківській області проведено документальну планову виїзну перевірку самозайнятої особи ОСОБА_4 (податковий номер НОМЕР_1) за період з 01.01.2015 по 31.12.2017.

За результатами перевірки контролюючим органом складено акт №3028/20-40-13-15-07/НОМЕР_1, яким зафіксовано наступні порушення: п.12 ст. 3 розділу II, ст. 20 розділу V Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" (із змінами) від 06.07.1995 №266/95; п.44.6 ст. 44, п.85.2 ст. 85 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (зі змінами та доповненнями), не забезпечила надання документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням та сплатою податків і зборів.

Наказ ГУ ДФС у Харківській області від 19.06.2018 №4378 та повідомлення від 19.06.2018 №589 направлені на адресу позивача поштою з повідомленням про вручення, та отримані 25.06.2018, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення.

В ході перевірки встановлено, що ФО-П ОСОБА_4 протягом з 01.01.2015 по 31.12.2017 перебувала на загальній системі оподаткування.

Основним видом діяльності позивача в перевіряємий період була роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах, переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами.

Розрахунки з покупцями проводила у готівковій формі відповідно до вимог Закону України № 265/95-ВР .

Відповідно до даних податкових декларацій про майновий стан та доходи, сума загального оподаткованого доходу за перевіряємий період складає 393679.64:

- за 2015 рік - 155508.68 грн.,

- за 2016 рік - 204563.23 грн.,

- за 2017 рік - 33607,73 грн.

Сума реалізованих товарів відповідно до наданих видаткових накладних склала - 47775,40 грн. Тобто, сума не облікованих товарів за місцем реалізації та зберігання товарів становить 345904,24 грн. (393679,64 грн. - 47775,40 грн.).

На підставі вищевказаного акту перевірки відповідачем прийняті податкові повідомлення - рішення:

- №5 від 17.08.2018 р., яким фізичній особі-підприємцю ОСОБА_4 було застосовано фінансові санкції у вигляді штрафу за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності, код платежу (30) 21081900, на суму 691 808,48 грн.;

- №5 від 17.08.2018 р., яким фізичній особі-підприємцю ОСОБА_4 було застосовано штрафну санкцію за платежем адміністративні штрафи та інші санкції, код платежу 21081100, на суму 510,00 грн.

Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд зазначає наступне.

Пунктом 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України встановлено, що для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платники податків зобов'язані забезпечити зберігання документів, визначених у пункті 44.1 цієї статті, а також документів, пов'язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, не менш як 1095 днів з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а у разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності (абзац перший пункту 44.3 цієї статті).

Приписами п.85.2 ст. 85 Податкового кодексу України визначено, що платник податків зобов'язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов'язані з предметом перевірки. Такий обов'язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Судовим розглядом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що у повідомленні від 19.06.2018 №589 контролюючий орган просив позивача надати всі необхідні документи, що підтверджують дані податкових декларацій (розрахунків), зокрема, фінансову, статистичну та іншу звітність, регістри податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, а також первинні та інші документи, які використовувались в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків і зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної фіскальної служби.

Згідно з описом до перевірки від 06.07.2018 ФОП ОСОБА_4 надані наступні документи: книги РРО - 19 шт., книги доходів та витрат - 1 шт., банк - 2015-2017 роки, акти виконаних робіт 2015-2017р., договір оренди, договори поставки - 5 шт., копії ліцензій - 18 арк., відомості нарахування заробітної плати за 2015-2017 роки - 28 арк., табель обліку робочого часу - 14 арк., розпорядження - 23 шт., трудові договори - 23 шт., видаткові накладні - 22 арк.

Відповідно до опису видаткових накладних, до перевірки надано: від 15.11.2016 №33241, від 11.05.2016 №13401, від 23.03.2016 №7956, від 13.05.2016 № РК-Z 11465, від 12.12.2016 № PK-Z 33054, від 13.05.2016 № PK-Z 11465, від 22.03.2016 № РК-Z 06657, від 17.03.2017 № РК-Z 07321, від 17.03.2017 № РК-Z 07322, від 13.04.2017 № РК-Z 10079, від 15.03.2017 №7226, від 08.07.2017 №1425, від 18.05.2017 №2764, від 02.12.2015 № РК-Z 29604, від 24.09.2015 №РК-Z 23775, від 21.10.2015 № РК-Z 26117, від 19.01.2015 № РК-Z 01149.

В квитанціях про плату товару в графі "призначення платежу" не зазначено, який саме товар придбавався позивачем, в свою чергу це не дало можливості в ході перевірки ідентифікувати, визначити обєм, кількість та назву придбаного товару.

У звязку з ненаданням у повному обсязі документів до перевірки, ГУ ДФС у Харківській області листом від 16.07.2018 № 7351/ФОП/20-40-13-14 запропонувало ФОП ОСОБА_4 надати пояснення та документи до перевірки за період з 01.01.2015 по 31.12.2017 стосовно: розбіжностей сум по валовим доходам та сумами по виторгам реєстраторів розрахункових операцій (РРО) за 2016-2017 роки та за показниками декларацій з акцизного податку; прибуткові накладні на придбання товару за 2015-2017, товарні чеки за 2015 рік щодо розрахунків з кінцевими споживачами.

Під час намагання уповноваженими особами відповідача вручити лист ГУ ДФС у Харківській області № 7351/ФОП/20-40-13-14, довірена особа позивача - ОСОБА_5 відмовилась від його отримання, у зв'язку із чим, відповідачем складено акт від 18.07.2018 №5495/20-40-13-15-09/НОМЕР_1 про відмову від отримання листа.

Відповідно до п. 86.7 статті 86 Податкового кодексу України, у разі незгоди платника податків або його законних представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки, вони мають право подати свої заперечення до органу державної податкової служби за основним місцем обліку такого платника податків протягом п'яти робочих днів з дня отримання акта (довідки).

Як зазначив представник відповідача жодних заперечень, скарг на акт перевірки до ГУ ДФС у Харківській області не надходило.

Отже, своїм правом оскаржити неправомірний, на думку позивача акт перевірки, який слугував підставою для прийняття контролюючим органом спірних податкових повідомлень - рішень ФОП ОСОБА_4 не скористалась.

Відповідно до абзацу першого пункту 44.6 ст.44 Податкового кодексу України у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки (у випадках, передбачених абзацами другим і четвертим пункту 44.7 цієї статті), такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення (абзац другий цього пункту ).

Зміст наведених правових норм свідчить, що обов'язок контролюючого органу здійснювати перевірку на підставі первинних документів кореспондується з обов'язком платника податків зберігати такі первинні документи та надавати їх при перевірці. Не надання таких документів нормами пункту 44.6 ст.44 Податкового кодексу України прирівнюється до їх відсутності.

При цьому, нормами Податкового кодексу України, зокрема пунктів 44.5 та 44.7 ст. 44 передбачені процедури захисту прав платника податків у разі неналежного виконання посадовими особами контролюючого органу обов'язку врахувати при перевірці всі документи, надані платником податків, в тому числі, протягом встановленого законом строку після закінчення перевірки, та у випадку втрати документів із встановленням строку на їх відновлення.

Так, згідно з абзацом першим пункту 44.7 ст. 44 Податкового кодексу України у разі якщо посадова особа контролюючого органу, яка здійснює перевірку, відмовляється з будь-яких причин від врахування документів, наданих платником податків під час проведення перевірки, платник податків має право до закінчення перевірки надіслати листом з повідомленням про вручення та з описом вкладеного або надати безпосередньо до контролюючого органу, який призначив проведення перевірки, копії таких документів (засвідчені печаткою платника податків (за наявності печатки) та підписом платника податків - фізичної особи або посадової особи платника податків - юридичної особи).

Протягом п'яти робочих днів з дня отримання акта перевірки платник податків має право надати до контролюючого органу, що призначив перевірку, документи, визначені в акті перевірки як відсутні (абзац другий цього пункту).

Як пояснив представник відповідача, позивачем будь - яких документів на адресу контролюючого органу не надсилалось.

Доказів протилежного позивачем суду не надано, а судом під час розгляду справи по суті не встановлено.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);4) безсторонньо (неупереджено);5) добросовісно; 6) розсудливо;7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідач довів перед судом, що приймаючи спірні податкові повідомлення - рішення від 17.08.2018 №5, №5 діяв у спосіб та в межах наділених йому повноважень.

Приймаючи до уваги вище наведене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 (61107, м.Харків, вул. С. Ковпака, 112, ІПН НОМЕР_1) до Головного управління ДФС у Харківській області (61057, м.Харків, вул. Пушкінська, 46) про скасування податкових повідомлень - рішень - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 23 квітня 2019 року.

Суддя Рубан В.В.