Справа № 826/16523/18
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2019-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

25 квітня 2019 року № 826/16523/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Келеберди В.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СКС»

до 1. Офісу великих платників податків Державної фіскальної

служби України;

2. Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування рішення комісії від 06 квітня 2018 року №638822/36088095,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «СКС» (далі - ТОВ «СКС») звернулося до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України (далі - відповідач 1, ОВПП ДФСУ) та Державної фіскальної служби України з вимогами про визнання протиправним та скасування рішення ОВПП ДФСУ №638822/36088095 від 06 квітня 2018 року, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що 14 березня 2018 року позивачем складено податкову накладну № 1000586 та у визначений строк направлено її на реєстрацію до Єдиного реєстру податкових накладних. Через систему електронного документообігу на електронну адресу позивача надійшла квитанція від 26 березня 2018 року, у якій зазначено, що для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в реєстрі необхідно надати пояснення та копії документів по здійснених господарських операціях.

Пояснення та документи були надані позивачем 04 квітня 2018 оку через систему електронного документообігу, проте оскаржуваним рішенням комісія відповідача 1 відмовила у реєстрації податкової накладної в реєстрі з причини «не надання платником податку копій документів».

Таке рішення позивач вважає протиправним, стверджує, що Комісією ОВПП не вказано під який критерій ризиковості підпадають операції ТОВ «СКС» по незареєстрованій податковій накладній, а обставини реальності здійснення господарських операцій підтверджуються документально, і такі документи відповідач отримав у своє розпорядження.

Ухвалою суду від 22 жовтня 2018 року відкрито провадження у справі, визначено провадити судовий розгляд суддею одноособово за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, запропоновано відповідачам надати відзиви на позовну заяву та наявні докази, а також роз'яснено, що позовні матеріали слід отримати безпосередньо у приміщенні суду.

Представником відповідача 2 ОСОБА_1 отримано позовні матеріали в приміщенні суду 25 лютого 2019 року під власний підпис. Представник відповідача 1 для отримання позовних матеріалів до суду не звертався, заяв, клопотань, інших документів відповідачі до суду не надавали.

Отже, відзивів на позовну заяву від відповідачів до суду протягом розгляду справи не надійшло.

Відповідно до частини другої статті 175 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Згідно з частиною третьою статті 241 Кодексу адміністративного судочинства України судовий розгляд в суді першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.

Враховуючи викладене, суд закінчує розгляд даної справи з урахуванням наявних у справі матеріалів та ухвалює рішення за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Оцінивши наявні у справі документи і матеріали, належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв'язок наявних в матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, судом встановлено наступне.

Як вбачається з наявних у справі матеріалів, позивач - ТОВ «СКС» з 29 серпня 2008 року зареєстрований як юридична особа, основний вид економічної діяльності за Код КВЕД 46.39 - неспеціалізована торгівля продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами.

Позивачем 14 березня 2018 року складено податкову накладну за № 1000586 за господарськими операціями з ТОВ «Ашан Україна Гіпермаркет» згідно укладеного договору поставки №П4214 від 01 січня 2016 року та додаткових угод до нього № 1 від 01 січня 2016 року, №2 від 01 січня 2016 року, №1/2017 від 01 січня 2017 року, а також за операціями між позивачем та ТОВ «Марс Україна» за Дистриб'юторською угодою № 14732 від 29 лютого 2016 року.

Зазначену податкову накладну позивач направив на реєстрацію до Єдиного реєстру податкових накладних, через що через систему електронного документообігу «М.Е.Doc» на електронну адресу позивача надійшла квитанція від 26 березня 2018 року, у якій, зокрема, зазначено: відповідно до пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України реєстрація ПН/РК від 14 березня 2018 року № 1000586 в Єдиному реєстрі податкових накладних зупинена. ПН/РК відповідає вимогам підпункту 1.6 пункту 1 Критеріїв ризиковості платника податку. Пропонуємо надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Надалі позивач 04 квітня 2018 року через систему електронного документообігу «М.Е.Doc» подав до Комісії ОВПП ДФСУ, яка приймає рішення про реєстрацію ПН/РК в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову у такій реєстрації, повідомлення № 4 щодо подачі документів на підтвердження реальності здійснення операцій по ПН/РК, реєстрація якої зупинена, з наданням сканованих копій таких документів:

- письмових пояснень № 4 від 04 квітня 2018 року;

- договору поставки №П4214 від 01 січня 2016 року, укладеного між ТОВ «СКС» та ТОВ «Ашан Україна Гіпермаркет»;

- додаткової угоди №1/2017 від 01 січня 2017 року до договору поставки № П4214 від 01 січня 2016 року;

- додаткової угоди № 2 від 01 січня 2016 року до договору поставки № П4214 від 01 січня 2016 року;

- додаткової угоди № 1 від 01 січня 2016 року до договору поставки № П4214 від 01 січня 2016 року;

- дистриб'юторської угоди №14732 від 29 лютого 2016 року, укладеної між ТОВ «Марс Україна» та ТОВ «СКС» з додатками;

- видаткової накладної №81883771-1 (3), 81883771-3 (3) від 19 лютого 2018 року;

- видаткової накладної №81884885-1 (3), 81884885-2 (3), 81884885-3 (3) від 19 лютого 2018 року;

- товарно-транспортної накладної №852374 від 21 лютого 2018 року;

- видаткової накладної №К К від 14 березня 2018 року;

- товарно-транспортної накладної №РК00069058 від 14 березня 2018 року;

- виписки по рахунку №2 за 10 травня 2018 року.

За результатами розгляду поданих документів Комісією ОВПП ДФСУ прийнято рішення №638822/36088095 від 06 квітня 2018 року, відповідно до якого відмовлено в реєстрації податкової накладної №1000586 від 14 березня 2018 року в Єдиному реєстрі податкових накладних, причиною зазначено не надання платником податків копій документів.

Розглядаючи спірні правовідносини, суд виходить з того, що відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема вичерпний перелік податків і зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження та обов'язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства визначено Податковим кодексом України.

Згідно з підпунктами а) та б) пункту 185.1 статті 185 Податкового кодексу України (тут та надалі в редакції на час виникнення спірних правовідносин) об'єктом оподаткування є операції платників податків, місце постачання яких розташоване на митній території України та постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України.

Датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг згідно приписів пункту 187.1 статті 187 Податкового кодексу України вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню;

б) дата відвантаження товарів.

База оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (пункт 188.1 статті 188 Податкового кодексу України).

Пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України передбачено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

Відповідно до пункту 201.16 статті 206 Податкового кодексу України реєстрація ПН/РК в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету міністрів України від 21 лютого 2018 року № 117 затверджено порядки зупинення реєстрації ПН/РК в Єдиному реєстрі податкових накладних, серед яких:

- Порядок зупинення реєстрації ПН/РК в Єдиному реєстрі податкових накладних;

- Порядок роботи комісій, які приймають рішення про реєстрацію ПН/РК в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову у такій реєстрації;

- Порядок розгляду скарг на рішення комісій, які приймають рішення про реєстрацію ПН/РК в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такі реєстрації.

Згідно з пунктом 5 Порядку зупинення реєстрації ПН/РК в Єдиному реєстрі податкових накладних ПН/РК, які підлягають моніторингу, перевіряються на відповідність критеріям ризиковості платника податку, критеріям ризиковості здійснення операцій та показникам позитивної податкової історії платника податку.

Відповідно до пункту 6 Порядку зупинення реєстрації ПН/РК в Єдиному реєстрі податкових накладних у разі, коли за результатами моніторингу платник податку, яким складено ПН/РК, відповідає критеріям ризиковості платника податку, реєстрація таких ПН/РК зупиняється.

У разі коли за результатами моніторингу ПН/РК відповідають критеріям ризиковості здійснення операцій, крім ПН/РК, складених платником податку, який має позитивну податкову історію платника податку, реєстрація таких ПН/РК зупиняється (пункт 7 Порядку зупинення реєстрації ПН/РК в Єдиному реєстрі податкових накладних).

Відповідно до пункту 13 Порядку зупинення реєстрації ПН/РК в Єдиному реєстрі податкових накладних у квитанції про зупинення реєстрації ПН/РК, серед іншого зазначається:

- порядковий номер, номенклатура товарів/послуг продавця, код товару згідно з УКТЗЕД/послуги згідно з ДКПП, зазначені у ПН/РК, реєстрація яких зупинена;

- критерій ризиковості платника податку та/або критерії ризиковості здійснення операцій, на підставі яких зупинено реєстрацію ПН/РК в Реєстрі, із розрахованим показником за кожним критерієм, якому відповідає платник податку.

У квитанції від 26 березня 2018 року (а.с.145) міститься лише посилання на підпункт 1.6 пункту 1 Критеріїв ризиковості платника податку, за яким визначено сім підстав, за наявності яких комісії головних управлінь ДФС в областях, м. Києві та ОВПП ДФСУ можуть розглядати питання щодо встановлення ризиковості платника податків. При цьому, під який саме з семи критеріїв ризиковості підпадає позивач та здійснені господарські операції, з квитанції не вбачається, та створює умови не визначеності контролюючим органом конкретних та зрозумілих підстав для зупинення реєстрації податкової накладної.

Окрім того, підставою для відмови у реєстрації податкової накладної №1000586 від 14 березня 2018 року стало неподання платником податків копій документів, а саме: первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання, транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складських документів (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, актів прийому-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладних, розрахункових документів, банківських відписок з особових рахунків.

Водночас, як вже досліджувалося судом раніше, позивачем подано первинні документи по господарській операції з постачання товарів в рамках договору поставки від 01 січня 2016 року № П4214, оформлені відповідно до положень частини другої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року № 88.

Отже, зважаючи на наявність передбачених законодавством документів, які підтверджують проведення господарських операцій між позивачем та ТОВ «Ашан Україна Гіпермаркет», а також на те, що такі документи були надані для дослідження відповідачу, суд не вбачає обґрунтованих та достатніх підстав для відмови у реєстрації податкової накладної №1000586 від 14 березня 2018 року.

Відповідно до підпункту 14.1.60 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України єдиний реєстр податкових накладних - це реєстр відомостей щодо податкових накладних та розрахунків коригування, який ведеться центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику в електронному вигляді згідно з наданими платниками податку на додану вартість електронними документами.

Згідно з положеннями пункту 1 Положення про Державну фіскальну службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 травня 2014 року № 236 центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи є Державна фіскальна служба України.

Отже, ДФСУ є органом, який забезпечує ведення Єдиного реєстру податкових накладних та забезпечує реєстрацію податкових накладних.

Оскільки суд дійшов висновку про протиправність та необхідність скасування рішення Комісії ОВПП ДФСУ від 06 квітня 2018 року № 638822/36088095, то для відновлення порушених прав позивача суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги щодо зобов'язання ДФСУ зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних складену позивачем податкову накладну №1000586 від 14 березня 2018 року.

Окрім іншого, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (рішення у справах «Беєлер проти Італії», «Онер'їлдіз проти Туреччини», «Megadat.com S.r.l. проти Молдови», «Москаль проти Польщі»).

Як зазначено у параграфі 70 рішення Європейського суду з прав людини від 20 жовтня 2011 року у справі «Рисовський проти України» ‹…Суд підкреслює особливу важливість принципу «добросовісної влади». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належній і якомога послідовніший спосіб…?. Зокрема, на державні органи покладено обов'язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок… і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси… Принцип «добросовісної влади» як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість (рішення «Москаль проти Польщі»)… Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов'язків (рішення «Лелас проти Хорватії»). Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються…›

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи наведене суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення Комісії ОВПП ДФСУ від 06 квітня 2018 року № 638822/36088095 не відповідає вищезазначеним вимогам статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, зокрема, щодо вимог про прийняття рішення: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення.

Суд зазначає також, відповідачі у встановлений строк не скористалися своїм правом та не надали відзиву на позовну заяву, а також наявних доказів, які б достатньо та переконливо спростовували твердження позивача. Причин не подання відзиву та доказів відповідачі суду не повідомили.

Водночас, згідно з положеннями частини четвертої статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України неподання суб'єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

За таких обставин, з урахуванням наведеного вище суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та їх доведеність достатніми та переконливими доказами, у зв'язку з чим адміністративний позов підлягає задоволенню.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується приписами частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно яких судові витрати підлягають відшкодуванню лише при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень.

Оскільки позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «СКС» не є суб'єктом владних повноважень та позиваючись до суду сплатило 1762,00 грн. судового збору згідно з платіжним дорученням № 4250 від 04 жовтня 2018 року, зазначена сума підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача 1 на користь товариства.

З урахуванням викладеного, керуючись статтями 72-73, 76-77, 139, 243-246, 255, 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «СКС» до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України, Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування рішення від 06 квітня 2018 року №638822/36088095, зобов'язання вчинити дії - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Комісії Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України, яка приймає рішення про реєстрацію податкових накладних/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації від 06 квітня 2018 року №638822/36088095.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СКС» судові витрати у розмірі 1 762,00 грн. (одна тисяча сімсот шістдесят дві грн. 00 коп.)

За приписами статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Порядок та строки подання апеляційної скарги врегульовано приписами статей 294-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне найменування сторін:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «СКС», адреса: 04073, м. Київ, вул. Куренівська, 14-Б, , тел: НОМЕР_1, р/р 2, МФО 380805 в АТ «Райффайзен Банк Аваль» у м. Києві.

Відповідач: Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби України, адреса: 04119, м. Київ, вулиця Дегтярівська, будинок 11-Г, , тел. НОМЕР_2, електронна пошта: .

Суддя В.І. Келеберда