Справа № 676/1465/16-а
Суддя: Бучик А.Ю.
Дата ухвалення: 2019-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

23 квітня 2019 року

Київ

справа №676/1465/16-а

адміністративне провадження №К/9901/14347/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Бучик А.Ю.,

суддів: Гімона М.М., Мороз Л.Л.,

розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_2 про ухвалення додаткового судового рішення до постанови Верховного Суду від 16 квітня 2019 року у справі №676/1465/16-а за позовом ОСОБА_2 до Департаменту соціального захисту населення Кам'янець-Подільської міської ради про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дію,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправними дії Департаменту соціального захисту населення Кам'янець-Подільської міської ради щодо скасування пільг та зобов'язати Департамент соціального захисту населення Кам'янець-Подільської міської ради (надалі по тексту - відповідач) поновити безстрокове право на 50% знижку для позивача плати за користування житлом та комунальними послугами, за паливо в межах норм, встановлених законодавством.

Постановою Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 05 травня 2016 року позов задоволено.

Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 02 серпня 2016 року постанову Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 05 травня 2016 року скасовано, прийнято нову постанову, у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 16 квітня 2019 року постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 02 серпня 2016 року залишено без змін.

19 квітня 2019 року до Верховного Суду надійшла заява ОСОБА_2 про ухвалення додаткового судового рішення.

Заява вмотивована тим, що Верховним Судом не враховано та не розглянуто його клопотання, а саме:

- клопотання від 22.05.2017 щодо розгляду касаційної скарги у відповідності до висновків Конституційного суду України у справі № 1-38/2016 від 20.12.2016 (№7-рп-2016) та ст. 22, 58 Конституції України;

- клопотання від 04.04.2019 щодо забезпечення розгляд у справі в якості доказів та як предмет права ст. 22, ст. 58 Конституції України, рішення Конституційного суду України № 7-рп/2016 від 20.12.2016, від 11.10.2005 № 8-рп/2005, від 22.09.2005 № 5-рп/2016, від 29.06.2010 № 17-рп/2010, від 22.12.2010 № 23-рп/2010, від 11.11.2011 № 10-рп/2011 та рішення Європейського суду з прав людини від 26.06.2014 по справі "Суханов та Ільченко проти України" (Заяви № 68385/10 та 71378/10), по справі "Хонякіна проти Грузії" та інші рішення.

Розглянувши заяву ОСОБА_2 та матеріали витребуваної адміністративної справи, колегія суддів приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви з огляду на наступне.

Частиною першою статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) передбачено, що суд, який ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

З матеріалів справи вбачається, що Верховний Суд залишив без змін рішення суду апеляційної інстанції про відмову в позові. Отже, Верховний Суд не є судом, який ухвалив судове рішення по суті спору, у зв'язку з чим відсутні підстави для ухвалення ним додаткового судового рішення.

Водночас, слід зауважити, що звертаючись до суду з заявою про ухвалення додаткового судового рішення, ОСОБА_2 фактично вказує про те, що Верховним Судом не в повній мірі надано оцінку доводам позивача щодо підстав для скасування рішення суду апеляційної інстанції.

Верховний Суд вважає за необхідне вказати, що здійснюючи судочинство Європейський суд з прав людини в рішенні від 18 липня 2006 р. у справі "Проніна проти України" зазначив, що за змістом пункту 1 статті 6 Конвенції суди зобов'язані обґрунтувати свої рішення, проте це не може сприйматись як вимога давати детальну відповідь на кожен довод. Межі цього обов'язку можуть бути різними залежно від характеру ухвалюваного рішення (CASE OF Svetlana Vladimirovna PRONINA against Ukraine (Application no. 63566/00)).

Натомість, у постанові Верховного Суду від 16.04.2016 по справі № 676/1465/16-а наведено мотиви її прийняття, надано оцінку ключовим доводам заявника та застосовано до спірних правовідносин релевантні джерела права.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_2.

Відповідно до частини четвертої статті 252 КАС України, про відмову в ухваленні додаткового рішення суд постановляє ухвалу.

Керуючись статтями 248, 252 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_2 про ухвалення додаткового судового рішення до постанови Верховного Суду від 16 квітня 2019 року у справі №676/1465/16-а.

Ухвала суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

А.Ю. Бучик

М.М. Гімон

Л.Л. Мороз ,

Судді Верховного Суду