Справа № 0540/8466/18-а
Суддя: Міронова Галина Михайлівна
Дата ухвалення: 2019-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2019 року справа №0540/8466/18-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді Міронової Г.М., суддів: Арабей Т.Г., Геращенка І.В., секретаря судового засыдання ОСОБА_1, за участю представника відповідача ОСОБА_2 розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2018 р. (у повному обсязі складено 05 жовтня 2018 року у м. Словянськ) у справі № 0540/8466/18-а (головуючий І інстанції суддя Череповський Є.В.) за позовом ОСОБА_3 до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Південний фінансовий партнер» про визнання протиправними та скасування постанови про стягнення виконавчого збору, визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження,

ВСТАНОВИВ:

Позивач 10.09.2018 року звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача, в якому, з урахуванням уточнень, просив визнати протиправними та скасувати:

- постанову відповідача від 14.08.2018 року у виконавчому провадженні № 53816318 про стягнення виконавчого збору;

- постанову відповідача від 21.08.2018 року про відкриття виконавчого провадження № 57028559 з виконання постанови від 14.08.2018 року про стягнення виконавчого збору; вирішити питання судових витрат (т. 1 а.с. 74-82).

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2018 року у справі № 0540/8466/18-а адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправною та скасовано постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про стягнення виконавчого збору від 14 серпня 2018 року ВП № 53816318.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання судових витрат (т. 1 а.с. 173-175).

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначає, що згідно з вимогами ч. 3 ст. 40 Закону, у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених п.п. 1, 3, 4, 6 ч. 1 ст. 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених п.п. 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого ч. 9 ст. 27 цього Закону), 11, 14 і 15 ч. 1 ст. 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Керуючись вищевикладеним та приписами ст. 3, 27, 40 Закону, 14.08.2018 року винесено постанову про стягнення виконавчого збору у сумі 3242698, 26 грн. На виконання постанови про стягнення виконавчого збору по ВП № 53816437, яка є виконавчим документом, 17.08.2018 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 57028553.

Також апелянт посилається на рішення Верховного Суду у справі № 816/823/17 від 22.02.2018 року з аналогічного спору.

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 17 грудня 2018 року апеляційну скаргу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України задоволено.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2018 року у справі № 0540/8466/18-а скасовано.

Прийнято нове судове рішення.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Південний фінансовий партнер» про визнання протиправними та скасування постанови про стягнення виконавчого збору, визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження відмовлено.

Абзац четвертий рішення Донецького окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2018 року виключено. В решті рішення Донецького окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2018 року залишено без змін (т. 2 а.с. 48-50).

Постановою Верховного Суду від 06 березня 2019 року постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 17 грудня 2018 року скасовано та направлено справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції (т. 2 а.с. 133-139).

23 квітня 2019 року до суду надійшов відзив від третьої особи, в якому останній просить задовольнити апеляційну скаргу.

Представник апелянта в судовому засіданні підтримала доводи апеляційної скарги.

Рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог не було оскаржено.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що виконавчим написом № 1197 від 12 квітня 2017 року, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4, запропоновано звернути стягнення на нерухоме майно нежитлову будівлю пункту очистки насіння під цех переробки олійних культур, що знаходиться за адресою: Полтавська область, Глобинський район, смт Градизьк, вул. Гвардійська, 79, та належить ОСОБА_3. За рахунок коштів, отриманих від реалізації вищевказаного нерухомого майна, запропоновано задовольнити вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Південний фінансовий партнер» у розмірі: 19999997,28 грн. прострочена заборгованість за основним боргом, 2480398,96 грн. нараховані прострочені проценти за користування кредитною лінією по 14 лютого 2016 року включно, 9906586,44 грн. пеня за період з 25 березня 2015 року по 14 лютого 2016 року включно (т. 1 а.с. 15).

Згідно постанови державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 21 квітня 2017 року ВП № 53816318 відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису № 1197, виданого 12 квітня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 (т. 1 а.с. 163-166).

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 17 травня 2018 року у справі № 761/16773/17 вжито заходів для забезпечення позову ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Південний фінансовий партнер» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису № 1197, виданого 12 квітня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4, що перебуває на примусовому виконанні у відділі примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України у виконавчому проваджені № 53816318 (т. 1 а.с.16).

Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 14 червня 2018 року ВП № 53816318 зупинено вчинення виконавчих дій на підставі ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 17 травня 2018 року у справі № 761/16773/17 (т.1 а.с. 18-19).

Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 14 серпня 2018 року ВП № 53816318 поновлено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису № 1197 від 12 квітня 2017 року (т. 1 а.с. 20-21).

Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 14 серпня 2018 року ВП № 53816318 виконавчий напис № 1197 від 12 квітня 2017 року повернуто стягувачеві, у звязку із надходженням 07 серпня 2018 року заяви директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Південний фінансовий партнер» про повернення виконавчого документа стягувачу та зняття арешту з нерухомого майна (т. 1 а.с. 23-24).

Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 14 серпня 2018 року ВП № 53816318 стягнуто з боржника ОСОБА_3 виконавчий збір у розмірі 3241698, 26 грн. ( т. 1 а.с. 25-26).

Постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 21 серпня 2018 року відкрито виконавче провадження на виконання постанови від 14 серпня 2018 року № 53816318 про стягнення з боржника ОСОБА_3 виконавчого збору у розмірі 3241698, 26 грн.

Спірним питанням цієї справи є правомірність дій відповідача щодо прийняття постанови від 14.08.2018 року у виконавчому провадженні № 53816318 про стягнення з позивача виконавчого збору і постанови відповідача від 21.08.2018 року про відкриття виконавчого провадження № 57028559 з виконання постанови від 14.08.2018 року про стягнення виконавчого збору.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо часткового задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404 (в редакції на момент спірних правовідносин) (далі Закон № 1404) передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пункт 1 ч. 1 ст. 37 Закону № 1404 (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) передбачає, що виконавчий документ повертається стягувачу, якщо: 1) стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа.

Частинами 3 і 4 ст. 37 Закону № 1404 (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) визначено:

«3. У разі повернення виконавчого документа з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, стягувачу повертаються невикористані суми внесеного ним авансового внеску. На письмову вимогу стягувача виконавцем надається звіт про використання авансового внеску. У разі повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої цієї статті арешт з майна знімається.

4. Про повернення стягувачу виконавчого документа та авансового внеску виконавець виносить постанову».

З матеріалів справи вбачається, що дійсно на вимогу стягувача державним виконавцем постановою від 14.08.2018 року повернуто виконавчий напис № 1197 від 12 квітня 2017 року, виданий приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 і правовою підставою зазначено п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону № 1404 (т.1 а.с. 24).

У разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною девятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом (ч. 3 ст. 40 Закону № 1404 (в редакції на час виникнення спірних правовідносин).

Частинами 1 та 2 ст. 27 Закону № 1404-VIII (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) встановлювалось, що

«1. Виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

2. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом».

Таким чином, з наведених норм вбачається, що підставою для стягнення виконавчого збору у межах виконавчого провадження про стягнення сум коштів є здійснення державним виконавцем дій щодо фактичного стягнення з боржника на користь стягувача сум заборгованості.

Разом з тим, в межах спірного виконавчого провадження № 53816318 фактичне стягнення з позивача не відбулось, виконавчий напис № 1197 та авансовий внесок повернуто стягувачу, тому у державного виконавця на момент винесення постанови про стягнення виконавчого збору відсутні як законодавчі підстави, так і дані для розрахунку збору.

Той факт, що частина 2 ст. 27 Закону № 1404 змінила свою редакцію, у даній справі не може бути застосовано з огляду на ст. 58 Конституції України, оскільки Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання» від 03.07.2018, № 2475-VIII, яким були внесені ці зміни, набрав чинності 28 серпня 2018 року.

З урахування наведеного, постанова про стягнення виконавчого збору від 14 серпня 2018 року є протиправною та підлягає скасуванню.

Посилання апелянта на рішення Верховного Суду у справі № 816/823/17 від 22.02.2018 року є безпідставним, оскільки правомірність винесення постанов про стягнення виконавчого збору не були предметом розгляду спору.

Суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо дискреційних повноважень державного виконавця на вчинення дій, зазначених п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону № 1404 щодо закінчення виконавчого проваджене, так як інше законодавцем не передбачено.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. І відповідачем не доведено, що, приймаючи постанову від 14.08.2018 року у виконавчому провадженні № 53816318 про стягнення виконавчого збору, від діяв правомірно.

На підставі викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до вимог ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

Керуючись статями 272, 287, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2018 р. у справі № 0540/8466/18-а залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено 25 квітня 2019 року.

Колегія суддів Г.М. Міронова

ОСОБА_5

ОСОБА_6