Справа № 400/503/19
Суддя: Малих О.В.
Дата ухвалення: 2019-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 квітня 2019 р.

Справа № 400/503/19

м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Малих О.В., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом:

Товариства з обмеженою відповідальністю «Нікгаз», вул. Одеське шосе, 69, м. Миколаїв, 54036

до відповідача:

Головного управління ДФС у Миколаївській області, вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001

про:

скасування наказу від 15.02.2019 № 316,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Нікгаз» (далі – позивач, ТОВ «Нікгаз») звернулось до суду з адміністративним позовом про визнання протиправним та скасування наказу Головного управління ДФС у Миколаївській області (далі – відповідач, ГУ ДФС) про проведення фактичної перевірки від 15.02.2019 року № 316.

Ухвалою від 26.02.2019 року суд відкрив провадження у справі та ухвалив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що у оскарженому наказі відсутні будь-які посилання на конкретні (фактичні) підстави призначення перевірки, крім посилання на норми, що їх регулюють; також, у наказі не відображено в рамках яких заходів відповідачем встановлено невідповідність діяльності позивача вимогам чинного законодавства, на підставі яких відомостей або документів були встановлені факти сумнівності та сумнівність яких саме операцій була встановлена податковим органом. Зазначене, на думку позивача, свідчить про те, що у відповідача були відсутні підстави для проведення фактичної перевірки ТОВ «Нікгаз».

Відповідач надав відзив на позов, в якому вказав, що зі змісту норм п.п. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України (далі – ПК України) вбачається, що однією з підстав для проведення фактичної перевірки платника податків є здійснення контролю за обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального, запобігання та виявлення порушень законодавства у цій сфері шляхом проведення фактичних перевірок.

Суд розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

З'ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази у їх сукупності, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали, що містяться у справі, суд встановив наступне:

ТОВ «Нікгаз» зареєстровано як юридична особа 05.05.2016 року, основний вид діяльності якого – роздрібна торгівля пальним (КВЕД 47.30).

Наказом в.о. начальника ГУ ДФС від 15.02.2019 року № 316 на підставі п.п. 8/0.2.5 п. 80.2 ст. 80м ПК України наказано провести 15.02.2019 року фактичну перевірку ТОВ «Нікгаз» за місцем здійснення діяльності: вул. Одеське Шосе, 69, м. Миколаїв, тривалістю 10 діб. Перевірку наказано провести за період діяльності з 05.05.2016 року по момент закінчення перевірки з метою здійснення контролю за дотриманням платником податків законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування підакцизних товарів.

Наказ від 15.02.2019 року № 316 був вручений представнику позивача 21.02.2019 року за місцем здійснення діяльності товариства: вул. Одеське Шосе, 69 у м. Миколаєві. Разом з цим, уповноваженими представниками ГУ ДФС було пред’явлено направлення на перевірку від 15.02.2019 року № 398/14-29-03-01-28 та № 399/14-29-03-01-28 та службові посвідчення головних державних ревізорів-інспекторів, що прибули на перевірку відповідно до наказу на направлень.

Відповідно до п. 75. 1 ст. 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

За визначенням п. 75.1.3 ст. 75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об'єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Відповідно до положень п.п. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України, фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема: у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 ПК України (п. 80.5 ст. 80 ПК України).

Згідно п. 81.1 ст. 81 ПК України, посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

- направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;

- копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб’єкта (прізвище, ім’я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об’єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу.

У своєму відзиві відповідач посилається на наявність у п.п. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПКУ двох окремих частин, що на його думку свідчить про існування двох окремих підстав для проведення перевірки: «у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками» та «здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального».

З такими доводами відповідача суд не погоджується та зазначає, що згідно з п.п. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПКУ фактична перевірка може проводитися лише у разі отримання інформації про порушення особою вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, проте, відповідачем не вказано, яка інформація ним була отримана щодо порушень з боку позивача, коли та ким така інформація надана, а також відповідачем не надано взагалі жодного доказу отримання такої інформації/звернення.

Доводи представника відповідача з приводу того, що друга частина речення п.п. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПКУ є окремою підставою для проведення фактичної перевірки, на думку суду, є помилковими, оскільки п. 80.2 містить чіткий перелік підстав для проведення фактичної перевірки, який складається із семи окремих підпунктів, у випадку якщо б друга частина п.п. 80.2.5 була окремою підставою для проведення перевірки, як про це зазначає відповідач, то вказана частина була б виділена в окремий п.п. 80.2 ст. 80 ПК України.

Суд вважає, що положення п.п. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України містять лише загальну диспозицію для невизначеного кола осіб, але не являються фабулою фактичних обставин (обов'язкових передумов) для такої перевірки відносно конкретно визначеного платника податків.

Відповідно до п.п. 19-1.1.4 та п.п. 19-1.1.14 с. 19-1 ПК України контролюючі органи виконують такі функції, крім особливостей, передбачених для державних податкових інспекцій статтею 19-3 цього Кодексу:

- здійснюють контроль за встановленими законом строками проведення розрахунків в іноземній валюті, за додержанням порядку приймання готівки для подальшого переказу (крім приймання готівки банками), за дотриманням суб'єктами господарювання установлених законодавством обов'язкових вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), проведення розрахункових операцій, а також за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, наявністю торгових патентів;

- здійснюють контроль у сфері виробництва, обігу та реалізації підакцизних товарів, контроль за їх цільовим використанням, забезпечують міжгалузеву координацію у цій сфері.

Статтею 20 ПК України вазначено права контролюючих органів.

За таких обставин суд доходить висновку, що оскаржуваний наказ не містить інформації про мету та підстави для проведення перевірки, оскільки загальний вилкад наданих відповідачу функцій контролю та прав не може слугувати метою здійснення перевірки та визначати її підставу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач не довів правомірності оскаржуваного наказу, натомість позивачем надано усіх необхідних доказів в підтвердження обґрунтованості його позовних вимог, що є підставою для задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 2, 19, 77, 139, 241 - 246, 260 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Нікгаз» (вул. Одеське шосе, 69, м. Миколаїв, 54036, ) до Головного управління ДФС у Миколаївській області (вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв. 54001, ) – задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління ДФС у Миколаївській області № 316 від 15.12.2019 року про проведення фактичної перевірки.

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Миколаївській області (вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв. 54001, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Нікгаз» (вул. Одеське шосе, 69, м. Миколаїв, 54036, ) судові витрати у розмірі 1921,00 грн. (одна тисяча дев’ятсот двадцять одна гривня 00 копійок).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П’ятого апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 26.04.2019 року.

Суддя О.В. Малих