Справа № 160/201/19
Суддя: Кідиба Т. О.
Дата ухвалення: 2019-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 160/201/19
Провадження № 2-а/160/2/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2019 року смт. Локачі

Локачинський районний суд Волинської області у складі:

головуючого - судді Кідиби Т.О.,

розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження в селищі Локачах адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора сектору реагування патрульної поліції №2 Ковельського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області ОСОБА_2, третя особа: Ковельський відділ поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області про скасування постанов про накладення адміністративних стягнень у справах про адміністративні правопорушення та закриття проваджень у справах,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом до інспектора сектору реагування патрульної поліції №2 Ковельського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області ОСОБА_2, третя особа: Ковельський відділ поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області про скасування постанов про накладення адміністративних стягнень у справах про адміністративні правопорушення та закриття проваджень у справах.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 13.03.2018 року він поштою отримав конверт з двома копіями постанов про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДПО18 № 230357 від 24.02.2019 року та ДПО18 № 230358 від 24.02.2019 року.

Зазначає, що він 24.02.2019 року орієнтовно о 11:20 керував транспортним засобом «Джилі CK», державний номерний знак НОМЕР_1 на автошляху Доманове-Чернівці-Теребнече. На 67 км вищезгаданого автошляху його автомобіль було зупинено працівниками патрульної поліції з тих підстав, що він здійснив обгін іншого транспортного засобу на перехресті, тим самим порушив п. 14.6 (а) ПДР України, за що ч.2 ст.122 КУпАП передбачена відповідальність, у зв'язку із чим було складено постанову ДП018 № 230357 від 24.02.2019 року та накладено адміністративний штраф в розмірі 425 гривень.

Крім того, одразу відповідачем була складена друга постанова ДП018 № 230358 від 24.02.2019 року, відповідно до якої він керував транспортним засобом та не пред'явив поліса обов'язкового страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п. 2.1 (г) ПДР, за що ч.1 ст.126 КУпАП передбачена відповідальність, у зв'язку із чим було застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень.

Вважає, що притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 122 та ч.1 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення є незаконним, необґрунтованим та недоведеним, а постанови підлягають скасуванню з наступних підстав.

В порушення вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395, інспектор поліції не роз'яснив йому права і обов'язки, визначені ст. 63 Конституції України, 307, 308, 268, 287-289 КУпАП. Крім того, відмовив у розгляді його клопотання щодо відкладення розгляду справи у зв'язку з необхідністю скористуватися юридичною допомогою.

Винесені відповідачем постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП018 № 230357 від 24.02.2019 року та ДП018 № 230358 від 24.02.2019 року містять відомості про те, що до постанови додаються матеріали з відеореєстратора та бодікамери, однак що саме міститься на цьому відео та який конкретно пристрій використовувала посадова особа невідомо. Отже, неможливо встановити, чи може даний технічний засіб використовуватися при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а відтак, належність та допустимість вказаного доказу, як і сам факт його існування викликають обґрунтовані сумніви.

До того ж, вважає, що працівник патрульної поліції не мав права притягувати його до адміністративної відповідальності без доказів та без з'ясування всіх обставин справи. Звинувачення не може ґрунтуватися лише на припущеннях працівника патрульної поліції. Якщо ж поліцейський встановив докази, які вказують на вчинення правопорушення і посилається на них, водій має право ознайомитися з цими доказами, навіть якщо це відеозапис нагрудної камери інспектора. У разі відмови поліцейського надати водію для ознайомлення такий відеозапис, можна вважати, що такого доказу не існує.

На його прохання надати докази порушення ним правил дорожнього руху, він отримав категоричну відмову та роз'яснення, що він не зобов'язаний нічого показувати і що достатньо буде показів його напарника. Тобто, відповідачем фактично не зафіксовано порушення ним вимог правил дорожнього руху, яке б доводило вину, також при розгляді справи не були досліджені інші докази у справі. Будь-яких з вищенаведених доказів його вини не надано.

Поліцейський не взяв до уваги його пояснення, в яких він зазначив, що не згоден з вказаними в постанові поліцейського патрульної поліції фактами, не зупинив та не залучив у якості свідка водія скутера, якого він обігнав та пасажира, який знаходився в салоні його автомобіля.

Страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у нього був в наявності і не надати його для огляду інспектору не було жодних підстав, але інспектор взагалі цього не вимагав. Відтак, вважає, що у інспектора не було жодних підстав для оформлення постанови за порушення ч.1 ст.126 КУпАП і накладення штрафу у розмірі 425 грн.

Вважає, що твердження поліцейського про порушення ним вимог ПДР України, є лише його суб'єктивною думкою та припущенням, яке не може бути підставою для притягнення до адміністративної відповідальності.

Просить скасувати постанову про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДП018 № 230357 від 24.02.2019 року.

Скасувати постанову про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДП018 № 230358 від 24.02.2019 року.

Справи про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, закрити.

Позивач 25.04.2019 року через канцелярію суду подав клопотання, відповідно до якого просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує повністю із підстав, зазначених у позовній заяві, просить позов задовольнити. Також ним додано копію страхового полісу та диск з відеозаписом дій працівників поліції.

Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча був своєчасно та належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Про поважні причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов та доказів в його обґрунтування у встановлений судом строк не подав, а тому справа вирішується за наявними матеріалами згідно з ч. 6 ст. 162 КАС України.

Відповідно до ч.4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Частиною 9 статті 205 КАС України передбачено, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не зявилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

За наявності вищевказаних обставин суд дійшов висновку про розгляд справи у письмовому провадженні за наявними у ній матеріалами.

Повно і всебічно зясувавши обставини справи, дослідивши докази, суд встановив на їх підставі такі фактичні обставини та зміст правовідносин.

Відповідно до вимог ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Обраним позивачем предметом спору у даній справі і способом захисту права, що передбачено КУпАП та КАС України, є вирішення адміністративних справ з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно із постановами серії ДПО18 № 230357 від 24.02.2019 року та ДПО18 № 230358 від 24.02.2019 року ОСОБА_1 було притягнуто до адмінвідповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. за те, що останній 24.02.2019 року орієнтовно о 11:20 керував транспортним засобом «Джилі CK», державний номерний знак НОМЕР_1, на автошляху Доманове-Чернівці-Теребнече, 67 км, здійснив обгін іншого транспортного засобу на перехресті, тим самим порушив п. 14.6 (а) ПДР України (а.с. 6).

Відповідно до постанови серії ДП018 № 230358 від 24.02.2019 року ОСОБА_1 було притягнуто до адмінвідповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. за те, що останній 24.02.2019 року орієнтовно о 11:20 керував транспортним засобом «Джилі CK», державний номерний знак НОМЕР_1, на автошляху Доманове-Чернівці-Теребнече, 67 км, на вимогу працівників поліції не пред'явив поліса обов'язкового страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п. 2.1 (Г) ПДР України (а.с. 7).

Відповідно до п.14.6 «а» ПДР України обгін заборонено на перехресті.

Згідно з п.2.1 «Г» ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі чинний страховий поліс (страховий сертифікат «Зелена картка») про укладення договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обовязкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення) (редакція від 27.03.2019).

Частиною 2 статті 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність, зокрема, за порушення водіями правил обгону.

Частиною 1 ст. 126 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність, зокрема, за відмову пред'явити поліс (договір) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка").

Як вбачається із доданого позивачем полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/7346822, термін його дії з 09.06.2018 року по 08.06.2019 року (а.с. 28).

Отже, як зазначає ОСОБА_1, у нього не було підстав не надати даний поліс інспектору поліції.

Крім того, з відеозапису на диску, доданого позивачем, вбачається як інспектор поліції попри заперечення водія щодо порушення ПДР та вимоги про надання доказів, відмовляє ОСОБА_1 у представленні таких доказів та наданні можливості дати письмові пояснення.

Конституційний Суд України у рішенні від 26 травня 2015 року у справі № 1- 11/2015 за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини 1 ст. 276 КУпАП дав офіційне тлумачення зазначеній нормі, вказавши, що положення частини 1 статті 276 КУпАП, яке передбачає, що "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення "за місцем його вчинення" визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, суд вважає, що в разі заперечень особи, справа не може бути розглянута без певного часового інтервалу, достатнього для підготовки особи до захисту, тобто, не може бути розглянута безпосередньо на місці правопорушення.

Аналогічну правову позицію висловлено Вищим адміністративним судом України у справі №379/758/15-а (К/800/37207/15).

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 280 КУпАП посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язана з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З оскаржуваних постанов інспектора поліції ОСОБА_2 від 24.02.2019 року вбачається, що встановлених статтею 280 КУпАП вимог відповідач не виконав. За наявності заперечень водія стосовно порушень ним Правил дорожнього руху, відповідач не зібрав та не долучив до справи належних доказів, які підтверджують вчинення ним адміністративного правопорушення. В результаті чого не було повно, всебічно та об'єктивно досліджено усіх обставин справи. Як наслідок, інспектором поліції було винесено незаконні рішення в справах про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

На підставі наданих доказів та вимог чинного законодавства, суд приходить до висновку, що при винесенні оскаржуваних постанов вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень належним чином не доведена, твердження позивача відповідачем не спростовані, доказів порушення ОСОБА_1 ПДР відповідачем суду не надано, а тому постанови про накладення адміністративних стягнень у справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, серії ДП018 № 230357 від 24.02.2019 року та ДП018 № 230358 від 24.02.2019 року відносно ОСОБА_1 слід скасувати та закрити провадження у справах.

Керуючись ст.ст. 19, 62 Конституції України, ст.ст. 122, 126, 245, 246, 251, 280 КУпАП, ст.ст.1, 8, 9, 77, 205, 229, 241-246, 257, 262, 286 КАС України, суд

у х в а л и в:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Скасувати постанову про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 (чотириста двадцять п'ять) грн. у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДП018 № 230357 від 24.02.2019 року.

Скасувати постанову про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 (чотириста двадцять п'ять) грн. у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДП018 №230358 від 24.02.2019 року.

Справи про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст. 122 та ч.1 ст. 126 КУпАП - закрити.

Відповідно до ч. 4 ст. 286 КАС України рішення може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Локачинський районний суд Волинської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Локачинського районного суду Т. О. Кідиба