Справа № 817/1158/18
Суддя: Святецький Віктор Валентинович
Дата ухвалення: 2019-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2019 рокуЛьвів№ 857/2977/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Святецького В.В.

суддів Гудима Л.Я., Довгополова О.М.,

з участю секретаря судового засідання Гнідець Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2018 року у справі № 817/1158/18 (головуюча суддя Недашківська К.М., м. Рівне) за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю ,,Рівненський Молодіжний Жилий Комплекс до Головного управління ДФС у Рівненській області, державної податкової інспекції у місті Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області про визнання протиправними дій та зобовязання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В :

24 квітня 2018 року товариство з обмеженою відповідальністю ,,Рівненський Молодіжний Жилий Комплекс (далі ТзОВ ,,Рівненський МЖК) звернулося до суду з адміністративним позовом, в якому просило: а) визнати протиправними дії державної податкової інспекції у місті Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області щодо нарахування в період з 27.09.2016 по 29.12.2016 пені за платежем орендна плата з юридичних осіб у розмірі 57985 грн. 87 коп.;

б) зобовязати Головне управління ДФС у Рівненській області внести зміни до інтегрованої картки платника податків щодо орендної плати з юридичних осіб шляхом скасування нарахованої за період з 27.09.2016 по 29.12.2016 пені в розмірі 57985 грн. 87 коп..

Рішенням від 21 листопада 2018 року Рівненський окружний адміністративний суд позовні вимоги задовольнив повністю.

Визнав протиправними дії Державної податкової інспекції у м. Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області щодо нарахування в період з 27.09.2016 по 29.12.2016 товариству з обмеженою відповідальності ,,Рівненський Молодіжний Жилий Комплекс пені за платежем орендна плата з юридичних осіб у розмірі 57985 грн. 87 коп. та зобовязав Головне управління ДФС у Рівненській області внести зміни до інтегрованої картки платника податків товариства з обмеженою відповідальністю ,,Рівненський Молодіжний Жилий Комплекс з орендної плати з юридичних осіб шляхом скасування нарахованої за період з 27.09.2016 по 29.12.2016 пені в розмірі 57985 грн. 87 коп.

Також суд стягнув на користь товариства з обмеженою відповідальністю ,,Рівненський Молодіжний Жилий Комплекс за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів судовий збір у розмірі по 1762,00 грн. з кожного.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, ГУ ДФС у Волинській області подало апеляційну скаргу, оскільки вважає, що рішення винесене з порушенням норм матеріального права, а тому підлягає скасуванню.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає, що згідно вимог п.87.9 ст.87 Податкового кодексу України у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобовязані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків.

Висновки суду першої інстанції щодо зарахування контролюючим органом у 2016 році поточних платежів з орендної плати в рахунок погашення заборгованості за 2014 роки без врахування факту подачі уточнюючих податкових декларацій, спростовуються відомостями інтегрованої картки платника податків.

Коригування даних в інформаційній системі органів ДФС, відповідно до вимог Порядку ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджету, єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 422 від 07.04.2016 року, здійснюється підрозділами, відповідальними за введення таких даних з первинних документів, за поточною датою.

Облік нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску відображається в ІКП окремими обліковими операціями в хронологічному порядку. При цьому кожна операція фіксується в окремому рядку із зазначенням виду операції та дати її проведення.

Інформаційна система органів ДФС після відображення облікової операції забезпечує автоматичне проведення в ІКП розрахункових операцій.

З огляду на викладене, відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

ТзОВ ,,Рівненський МЖК подало відзив на апеляційну скаргу, в якому обґрунтовує правомірність оскарженого відповідачем рішення суду першої інстанції та просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

У звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 4 ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд вважає, що скарга не належить до задоволення з таких підстав.

Суд першої інстанції встановив та підтверджується матеріалами справи, що ТзОВ ,,Рівненський МЖК зареєстроване як юридична особа 02.12.1993 за розпорядженням виконавчого комітету Рівненської міської ради. На обліку в ДПІ у м. Рівному перебуває з 31.08.1995.

Товариство у звязку із видом здійснюваної діяльності - будівництво житлових і нежитлових будівель - має в користуванні земельні ділянки із числа земель житлової та громадської забудови. При цьому, кількість та/або розміри земельних ділянок періодично змінюються. У відповідності до цього, позивач подавав відповідачу як звітні податкові декларації з орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності, так і уточнюючі.

28 січня 2011 року ТзОВ ,,Рівненський МЖК подало до ДПІ у м. Рівному звітну податкову декларацію з орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності за 2011 рік, в якій задекларувало до сплати грошове зобовязання на загальну суму 396172 грн. 97 коп., в тому числі за грудень - 33014,46 грн., а за січень-листопад - по 33014,41 грн. щомісячно (т.1 а.с. 117-118 ).

26 жовтня 2011 року товариство подало до ДПІ у м. Рівному уточнюючу податкову декларацію орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності за 2011 рік, в якій позивач зменшив свої зобовязання по основній звітній декларації (позитивне значення: рядок 14 - рядок 13), зокрема за січень на 8975,57 грн., за грудень на 10304,93 грн., а за лютий-листопад - на 10305,29 грн. щомісячно (т.1 а.с. 119-125 ).

30 січня 2012 року ТзОВ ,,Рівненський МЖК подало звітну податкову декларацію з плати за землю (орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2012 рік, в якій було задекларовано до сплати за 2012 рік орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності на загальну суму 272 509,50 грн., зокрема за: січень 2012 року у розмірі 22709,12 грн.; лютий 2012 року у розмірі 22709,12 грн.; березень 2012 року у розмірі 22709,12 грн.; квітень 2012 року у розмірі 22709,12 грн.; травень 2012 року у розмірі 22709,12 грн.; червень 2012 року у розмірі 22709,12 грн.; липень 2012 року у розмірі 22709,12 грн.; серпень 2012 року у розмірі 22709,12 грн.; вересень 2012 року у розмірі 22709,12 грн.; жовтень 2012 року у розмірі 22709,12 грн.; листопад 2012 року у розмірі 22709,12 грн.; грудень 2012 року у розмірі 22709,18 грн. (т.1 а.с.138-14 ).

Крім цього, 28.08.2012 ТзОВ ,,Рівненський МЖК подало до ДПІ у м. Рівному уточнюючу податкову декларацію орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності за 2011 рік, в якій позивач зменшив свої зобовязання по основній звітній декларації з урахуванням попереднього уточнення (позитивне значення: рядок 14 - рядок 13), а саме: за січень - грудень на 3868,79 грн. щомісячно (а.с.126-132 том 1).

28 серпня 2012 року ТзОВ ,,Рівненський МЖК подало уточнюючу податкову декларацію з плати за землю (орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2012 рік, в якій було задекларовано до сплати за 2012 рік орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності на загальну суму 226 083,90 грн., зокрема за: січень 2012 року у розмірі 18840,33 грн.; лютий 2012 року у розмірі 18840,33 грн.; березень 2012 року у розмірі 18840,33 грн.; квітень 2012 року у розмірі 18840,33 грн.; травень 2012 року у розмірі 18840,33 грн.; червень 2012 року у розмірі 18840,33 грн.; липень 2012 року у розмірі 18840,33 грн.; серпень 2012 року у розмірі 18840,33 грн.; вересень 2012 року у розмірі 18840,33 грн.; жовтень 2012 року у розмірі 18840,33 грн.; листопад 2012 року у розмірі 18840,33 грн.; грудень 2012 року у розмірі 18840,27 грн. (т.1 а.с.145-151 ).

Нараховано до зменшення податкового зобовязання по орендній платі за землі державної або комунальної власності на 2012 рік (позитивне значення (р.14-р.13)) за: січень у розмірі 3868,79 грн., лютий у розмірі 3868,79 грн., березень у розмірі 3868,79 грн., квітень у розмірі 3868,79 грн., за травень у розмірі 3868,79 грн., червень у розмірі 3868,79 грн., липень у розмірі 3868,79 грн., серпень у розмірі 3868,79 грн., вересень у розмірі 3868,79 грн., жовтень у розмірі 3868,79 грн., листопад у розмірі 3868,79 грн., грудень у розмірі 3868,91 грн.

19 лютого 2013 року ТзОВ ,,Рівненський МЖК до ДПІ у м. Рівному звітну податкову декларацію з плати за землю (орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності) за 2013 рік, в якій було задекларовано до сплати за 2013 рік орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності на загальну суму 226 083,90 грн., зокрема за: січень 2013 року у розмірі 18840,33 грн.; лютий 2013 року у розмірі 18830,33 грн.; березень 2013 року у розмірі 18840,33 грн.; квітень 2013 року у розмірі 18840,33 грн.; травень 2013 року у розмірі 18840,33 грн.; червень 2013 року у розмірі 18840,33 грн.; липень 2013 року у розмірі 18840,33 грн.; серпень 2013 року у розмірі 18840,33 грн.; вересень 2013 року у розмірі 18840,33 грн.; жовтень 2013 року у розмірі 18840,33 грн.; листопад 2013 року у розмірі 18840,33 грн.; грудень 2013 року у розмірі 18840,27 грн.

Крім цього, 22 березня 2013 року ТзОВ ,,Рівненський МЖК подало до ДПІ у м. Рівному уточнюючу податкову декларацію орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності за 2011 рік, в якій зменшило свої зобовязання по основній звітній декларації з урахуванням попередніх уточнень (позитивне значення: рядок 14 - рядок 13), а саме: за грудень на 1990,19 грн., за січень - листопад на 1990,22 грн. щомісячно (т.1 а.с.133-137 ).

Також 22 березня 2013 року товариство подало уточнюючу податкову декларацію з плати за землю (орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2012 рік, в якій було задекларовано до сплати за 2012 рік орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності на загальну суму 202 201,29 грн. Нараховано до зменшення податкового зобовязання по орендній платі за землі державної або комунальної власності на 2012 рік (позитивне значення (р.14-р.13) за січень-листопад - по 1990,22 грн., за грудень - 1990,19 грн. (а.с.152-156 том 1).

22 березня 2013 року ТзОВ ,,Рівненський МЖК подало до ДПІ у м. Рівному уточнюючу податкову декларацію орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності за 2013 рік, в якій позивач зменшив свої зобовязання по основній звітній декларації (позитивне значення: рядок 14 - рядок 13), а саме: за грудень на 1990,19 грн., а за січень - листопад на 1990,22 грн. щомісячно (т.1 а.с.157-161 ).

20 лютого 2014 року ТзОВ ,,Рівненський МЖК подало до ДПІ у м. Рівному звітну податкову декларацію орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності за 2014 рік, в якій задекларувало до сплати грошове зобовязання на загальну суму 286250,73 грн., в тому числі за грудень - 23854,09 грн., а за січень-листопад - по 23854,24 грн. щомісячно (т.1 а.с.30-35).

Крім того, товариство подало до ДПІ у м. Рівному уточнюючу податкову декларацію з плати за землю (орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності) за 2014 рік, в якій було задекларовано до сплати за 2014 рік орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності на загальну суму 284 490,06 грн., зокрема за: січень 2014 року у розмірі 23997,96 грн.; лютий 2014 року у розмірі 23859,69 грн.; березень 2014 року у розмірі 23708,25 грн.; квітень 2014 року у розмірі 23708,25 грн.; травень 2014 року у розмірі 23708,25 грн.; червень 2014 року у розмірі 23708,25 грн.; липень 2014 року у розмірі 23708,25 грн.; серпень 2014 року у розмірі 23708,25 грн.; вересень 2014 року у розмірі 23708,25 грн.; жовтень 2014 року у розмірі 23708,25 грн.; листопад 2014 року у розмірі 23708,25 грн.; грудень 2014 року у розмірі 23708,16 грн. (т.1 а.с.36-42 ).

24 квітня 2014 року ТзОВ ,,Рівненський МЖК подало до ДПІ у м. Рівному уточнюючу податкову декларацію орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності за 2014 рік, в якій позивач зменшив свої зобовязання по основній звітній декларації (позитивне значення: рядок 14 - рядок 13), а саме: за грудень на 145,93 грн., а за березень - листопад на 145,99 грн. щомісячно. При цьому, позивач збільшив свої зобов'язання за січень на 143,72 грн. і з лютий на 5,45 грн. із нарахуванням штраф і пені.

Позивачем систематично сплачувались податкові зобов'язання з орендної плати за землю, що підтверджено відповідними платіжними дорученнями та банківськими виписками (т.1 а.с.191-246, том 2 а.с.1-48 ).

Однак, фіскальний орган здійснював нарахування пені за період з 27.09.2016 року по 29.12.2016 року на борг минулих років на загальну суму 57985 грн. 87 коп..

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з протиправності нарахування відповідачем пені за період з 27.09.2016 по 29.12.2016 в розмірі 57985 грн. 87 коп. внаслідок зарахування поточних платежів з орендної плати з юридичних осіб за період вересень - листопад 2016 року в рахунок погашення податкового боргу за період квітень-жовтень 2014 року, відсутність якого встановлена, в тому числі численними судовими рішеннями, що набрали законної сили, а відповідні зобовязання були сплачені у встановленому законом порядку і строки, в рахунок сплати самостійно визначених податкових зобовязань з орендної плати з юридичних осіб.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку апеляційного суду, відповідають фактичним обставинам справи, нормам матеріального права та є вірними.

Так, відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 14 Податкового кодексу (ПК) України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що грошове зобовязання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобовязання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у звязку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності (підпункт 14.1.39);

погашення податкового боргу - зменшення абсолютного значення суми такого боргу, підтверджене відповідним документом(підпункт 14.1.152);

податковий борг - сума узгодженого грошового зобовязання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом (підпункт 14.1.175).

Відповідно до п.57.1 ст.57 ПК України платник податків зобовязаний самостійно сплатити суму податкового зобовязання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з пунктами 87.1 та 87.2 статті 87 ПК України джерелами самостійної сплати грошових зобовязань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів. Сплату грошових зобовязань або погашення податкового боргу платника податків з відповідного платежу може бути здійснено також: а) за рахунок надміру сплачених сум такого платежу (без заяви платника); б) за рахунок помилково та/або надміру сплачених сум з інших платежів (на підставі відповідної заяви платника) до відповідних бюджетів; в) за рахунок суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість (на підставі відповідної заяви платника) до Державного бюджету України.

Джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами.

На підставі викладеного колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що податковий борг може бути погашений лише коштами (в тому числі надміру сплаченими платником податків) або майном (майновими правами) платника податків. Відповідно, податковий борг не може бути погашений за рахунок показників уточнюючих розрахунків платника податків, в яких відображено нарахування до зменшення податкового зобовязання (рядок 178 уточнюючої податкової декларації з плати за землю). Подання уточнюючих декларацій, в яких заповнений рядок 178, тягне за собою зменшення показників раніше задекларованих податкових зобовязань, і ніяким чином не може бути розцінено в якості погашення податкового боргу.

За змістом пункту 286.2 статті 268 ПК України платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обовязку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.

Згідно з п.287.3 ст.287 ПК України податкове зобовязання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Згідно з приписами пункту 129.1 статті 129 ПК України пеня нараховується: після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобовязання на суму податкового боргу нараховується пеня. Нарахування пені розпочинається: а) при самостійному нарахуванні суми грошового зобовязання платником податків - після спливу 90 днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати грошового зобовязання, визначеного цим Кодексом;

б) при нарахуванні суми грошового зобовязання контролюючими органами - від першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобовязання, визначеного у податковому повідомленні-рішенні згідно із цим Кодексом.

Пеня, визначена підпунктом 129.1.1 пункту 129.1 цієї статті, нараховується на суму податкового боргу (включаючи суму штрафних санкцій за їх наявності та без урахування суми пені) із розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на день виникнення такого податкового боргу або на день його (його частини) погашення, залежно від того, яка з величин таких ставок є більшою, за кожний календарний день прострочення у його сплаті (пункт 129.4 ст.129).

Відповідно до пункту 129.9 ст. 129 ПК України у разі внесення змін до податкової звітності внаслідок самостійного виявлення платником податку помилок відповідно до статті 50 цього Кодексу пеня, передбачена цією статтею, не нараховується, якщо зміни до податкової звітності внесені протягом 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати грошового зобовязання, визначеного цим Кодексом.

Виходячи з системного аналізу наведених норм ПК колегія суддів визнає вірними та обгрунтованими висновки суду першої інстанції про те, що нарахування пені можливе лише у разі прострочення сплати узгодженого податкового зобовязання та, як наслідок, виникнення боргу. Відтак, відсутність податкового боргу та факту його погашення - виключає право податкового органу нараховувати пеню.

Суд першої інстанції належним чином дослідив надані сторонами докази та встановив, що податковий орган у 2016 році, здійснюючи зарахування сум поточних платежів з орендної плати в рахунок погашення заборгованості за 2014 рік, визначав суми такої заборгованості без врахування факту подачі уточнюючої податкової декларації 24.04.2014 року.

Крім цього, відповідач здійснював нарахування пені на податковий борг, відсутність якого встановлена судовими рішеннями, які набрали законної сили (постанови Рівненського окружного адміністративного суду від 08.07.2014 у справі №817/1526/14, від 07.10.2014 у справі №817/2458/14, від 15.01.2015 у справі №817/3477/14, від 10.04.2017 року у справі №817/1774/16, від 05.09.2017 року у справі №817/858/17) (т.1 а.с. 58-92).

Зазначеними судовими рішеннями встановлено, що подані позивачем уточнюючі розрахунки до податкових декларацій з орендної плати за землю, якими платник податків зменшував нараховані податкові зобовязання, протиправно були враховані контролюючим органом не в зменшення відповідних раніше задекларованих податкових зобовязань, а в погашення податкового боргу, що виник у 2009 році; уточнюючі декларації з плати за землю розцінювалися податковим органом як сплата податного боргу з орендної плати, а дата прийняття цих уточнюючих декларацій - як дата фактичної сплати податкових зобовязань.

Також цими судовими рішеннями визнанні протиправними дії контролюючого органу щодо нарахування пені та зобовязано відповідача внести зміни до картки особового рахунку ТзОВ ,,Рівненський МЖК з орендної плати з юридичних осіб шляхом скасування нарахованої пені за відповідні податкові періоди за платежем орендна плата з юридичних осіб.

Крім того, судовими рішенням, які набрали законної сили (постанови Рівненського окружного адміністративного суду від 10.04.2012 у справі №2а/1770/5490/2011, від 13.02.2013 у справі №817/56/13-а, від 18.02.2013 у справі №817/55/13-а, тощо) встановлено неправомірність спрямування контролюючим органом сум, сплачених платником податків в рахунок погашення грошових зобовязань з орендної плати за землю за 2011-2013рр. в рахунок погашення податкового боргу минулих періодів, та без врахування обставин зменшення розміру задекларованих до сплати сум орендної плати за вказані періоди, а також порушення податковим органом вимог п. 87.9 ст. 87 Податкового кодексу України 02.12.2010 р. при вчиненні відповідних дій (т. 2 а.с.49-98 ).

Враховуючи зазначені судові рішення, колегія суддів визнає вірними та мотивованими висновки суду першої інстанції щодо відсутності у позивача податкового боргу минулих періодів, в рахунок погашення якого відповідач спрямовував кошти, перераховані позивачем з метою сплати поточних грошових зобовязань з орендної плати за землю за 2011-2014 роки.

Виходячи з приписів частини 4 статті 78 КАС України, згідно якої обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом, суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо відсутності у позивача податкового боргу з орендної плати з юридичних осіб за землю за 2011-2014 роки , оскільки така обставина встановлена судовими рішеннями, що набрали законної сили.

Таким чином, колегія суддів вважає, що відповідач протиправно, без належних правових підстав штучно створив податковий борг в інтегрованій картці платника податку ТзОВ ,, Рівненський МЖК та безпідставно зараховував сплачені позивачем кошти за орендну плату в рахунок погашення неіснуючого боргу попередніх звітних періодів.

За таких обставин колегія суддів дійшла переконання, що доводи суду першої інстанції про протиправність дій відповідача щодо нарахування в період з 27.09.2016 по 29.12.2016 ТзОВ ,,Рівненський МЖК пені за платежем орендна плата з юридичних осіб у розмірі 57985 грн. 87 коп. та її обліку в інтегрованій картці платника податку базуються на фактичних обставинах справи та нормах ПК України.

Наведені обставини спростовують доводи апеляційної скарги про невідповідність рішення суду першої інстанції нормам матеріального та процесуального права, а тому апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства (КАС) України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, обєктивно і всебічно зясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.

Керуючись ч.3 ст. 243, ст. 310, п. 1 ч. 1 ст.315, ст. ст. 316, 321, 322 , 325, 328329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Рівненській області залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2018 року у справі № 817/1158/18 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя ОСОБА_1
судді ОСОБА_2
ОСОБА_3
Повне судове рішення складено 25.04.2019.