Справа № 813/2632/18
Суддя: Нос Степан Петрович
Дата ухвалення: 2019-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2019 рокуЛьвів№ 857/1631/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Носа С. П.,

суддів Кухтея Р. В., Шевчук С.М.;

за участю секретаря судового засідання Гром І. І.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 державного реєстратора речових прав на нерухоме майно виконавчого комітету Новороздільської міської ради на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2018 року в справі № 813/2632/18 (головуючий суддя Гавдик З.В, м. Львів, повний текст судового рішення складено 13 грудня 2018 року) за позовом ОСОБА_1 державного реєстратора речових прав на нерухоме майно виконавчого комітету Новороздільської міської ради до Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування наказу,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась з позовом до Міністерства юстиції України, в якому просила: визнати протиправним та скасувати Наказ Міністерства юстиції України від 18.12.2017 року за № 4055/5 Про тимчасове блокування доступу державного реєстратора виконавчого комітету Новороздільської міської ради ОСОБА_1 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

В обґрунтування вимог позовної заяви зазначає, що відповідачем при проведені перевірки не враховано особливості правового статусу нерухомого майна, право власності на яке було заявлене для реєстрації. Вказує, що пай є власністю члена підприємства, а не самого підприємства. Співвласники майнових паїв на підставі протоколу зборів укладено договір про спільне володіння, користування та розпорядження майном що знаходиться у спільній власності. Згідно до умов згаданого договору майно передане ПАФ імен. ОСОБА_2 на умовах оренди та відповідального зберігання. Відповідно ПАФ ім. Івана Франка не є субєктом права щодо права власності на заявлені до реєстрації обєкти нерухомого майна, а відповідно пошуки за його ідентифікаційними даними проводити не належало. Тому у позивача не було підстав перевіряти наявність суперечностей між заявленими права та вже зареєстрованим обтяженнями по суті на це ж майно за ПАФ імен. ОСОБА_2. Відтак, комісія на думку позивача ухвалила протиправний висновки, а відповідач як наслідок прийняв протиправний спірний наказ, який підлягає скасуванню.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2018 року відмовлено в задоволенні адміністративного позову повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ОСОБА_1 державний реєстратор речових прав на нерухоме майно виконавчого комітету Новороздільської міської ради подала апеляційну скаргу, в якій висловила прохання скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову, якою визнати протиправним та скасувати Наказ Міністерства юстиції України від 18.12.2017 року за № 4055/5 «Про тимчасове блокування доступу державного реєстратора виконавчого комітету Новороздільської міської ради ОСОБА_1 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно». В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказано, що суд першої інстанції у своєму рішенні лише описав норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, але не надав належної правової оцінки спірному наказу, процедурі та підставам його прийняття, як і жодним доводам позивача, що призвело до неправильного вирішення справи.

Представником відповідача подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги поданої державним реєстратором речових прав на нерухоме майно виконавчого комітету Новороздільської міської ради ОСОБА_1, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2018 року в справі № 813/2632/18 залишити без змін. Поряд з цим зазначає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що наказ на момент звернення позивача до суду вичерпав свою дію, відповідно не порушував жодних прав позивача, а зазначені позивачем аргументи вказують на те, що позивач помилився в обраному способі захисту, що є підставою для відмови в задоволенні позову.

Позивач, у судовому засіданні, вимоги апеляційної скарги підтримав та просив таку задовольнити.

Представники відповідача, у судовому засіданні, вимоги апеляційної скарги заперечили та просять відмовити в її задоволенні.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а судове рішення суду першої інстанції зміні, з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Встановлено, що на підставі наказу Міністерства юстиції України від 18.12.2017 року за № 4055/5 Про тимчасове блокування доступу державного реєстратора виконавчого комітету Новороздільської міської ради ОСОБА_1 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, апелянту заблоковано доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, строком на 6 (шість) місяців.

Не погодившись із зазначеним наказом відповідача, ОСОБА_1 звернулася до суду з цим позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції мотивував це тим, що спірний наказ на момент звернення позивача до суду вичерпав свою дію, відповідно не порушував жодних прав позивача, а аргументи зазначені позивачем в позовній заяві вказують на те, що позивач помилилась в обраному способі захисту, що є підставою для відмови в задоволені позовних вимог повністю.

Проте, колегія суддів апеляційного суду вважає такі висновки суду першої інстанції помилковими, оскільки оскаржуваний апелянтом наказ встановлює факти порушень та тягне за собою не лише припинення доступу до реєстру, а й інші наслідки, зокрема можливість притягнення реєстратора, як винної особи до відповідальності, порушення його права на гідну оплату праці, преміювання та заохочення (зокрема і за результатами року), можливість скасування зареєстрованих прав на нерухоме майно тощо.

Судом апеляційної інстанції здійснено перевірку висновків суду першої інстанції щодо відповідності дій відповідача вимогам ч. 2 ст. 2 КАС України, внаслідок чого суд апеляційної інстанції частково погоджується з такими та вважає за необхідне зазначити наступне.

Як встановлено, 04.07.2017 до «Центру надання адміністративних послуг» Новороздільської міської ради Львівської області звернувся ОСОБА_3 (далі - ОСОБА_3І.) із заявами про державну реєстрацію права власності, зареєстрованими у базі даних заяв Державного реєстру прав за №№ 23053095, 23055749, 23056862, 23058033, 23058730 (далі - заяви).

Разом із заявами були подані такі документи: витяг із протоколу Зборів власників майнових паїв цілісного майнового комплексу ПАФ ім. І. Франка від 03.12.2015 з підписами голови та секретаря зборів, сільського голови с. Берездівці; технічні паспорти від 07.06.2017 б/н, видані ФОП ОСОБА_4; свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) від 03.12.2015, серія ЛB №138024, видане Берездівецькою сільською радою; рішення про присвоєння номерів від 29.06.2011 №45, видане виконавчим комітетом Берездівецької сільської ради Миколаївського району Львівської області; акт приймання-передачі пайового майна від 03.12.2015 б/н, виданий ОСОБА_5, ОСОБА_3

07.07.2017 за результатами розгляду заяв державним реєстратором ОСОБА_1 були прийняті ідентичні рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) за №№36041186, 36043452, 36043452, 36045159, 36045629, 36045968, на підставі яких у Державному реєстрі прав були відкриті розділи №№ 108, 230, 230, 230, 230 внесено записи про право власності №21286379, 21288389, 21289808, 21290195, 21290552 за ОСОБА_3, та зареєстровано право власності за заявником.

Частиною першою та четвертою статті 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, шо процедура проведення державної реєстрації прав передбачає, зокрема, стадії перевірки документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав). Державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам.

Згідно з п.6 ч. 1 ст. 24 зазначеного Закону підставою для прийняття рішення про відмову у проведенні державної реєстрації прав, зокрема є: 6) наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно;

Частиною четвертою вказаної статті передбачені виключні випадки, коли відмова в державній реєстрації прав з підстави, зазначеної у пункті 6 частини першої цієї статті, не застосовується, а саме: 1) державної реєстрації речових прав на нерухоме майно на підставі рішення суду щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно; 2) державної реєстрації права власності на нерухоме майно з відкриттям розділу в Державному реєстрі прав та перенесенням щодо такого права власності обтяження, державну реєстрацію якого проведено у спеціальному розділі Державного реєстру прав, чи в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, що є невід'ємною архівною складовою частиною Державного реєстру прав; 3) державної реєстрації права власності на нерухоме майно, що набувається у результаті його примусової реалізації відповідно до закону; 4) державної реєстрації інших обтяжень речових прав на нерухоме майно; 5) державної реєстрації речових прав на нерухоме майно за наявності згоди іпотекодержателя або контролюючого органу на відчуження або передачу на іншому речовому праві такого майна - у разі якщо обтяженням є заборона відчуження нерухомого майна, що виникла на підставі договору, або податкова застава; 6) державної реєстрації права власності на нерухоме майно на підстав; свідоцтва про право на спадщину.

Пунктом 12 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року №1127 (далі - Порядок № 1127) визначено, що розгляд заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, здійснюється державним реєстратором, який встановлює черговість розгляду заяв, що зареєстровані в базі даних заяв на це саме майно, відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами та їх обтяженнями, а також наявність підстав для проведення державної реєстрації прав, зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав.

Вимогами абзацу другого пункту 12 Порядку № 1127 передбачено, що під час розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор обов'язково використовує відомості Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек, які є архівною складовою частиною Державного реєстру прав.

Відповідно до пункту 10 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011р. № 1141 (далі - Порядок № 1141), під час розгляду заяви (запиту) державний реєстратор здійснює пошук у Державному реєстрі прав відомостей про нерухоме майно, право власності та суб'єкта цього права, інші речові права та суб'єкта цих прав, іпотеку та суб'єкта цього права, обтяження прав на нерухоме майно та суб'єкта цих прав.

Також пунктом 11 Порядку № 1141 передбачено, що пошук у Державному реєстрі прав відомостей здійснюється за реєстраційним номером об'єкта нерухомого майна. У разі коли відомості про реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна у заяві (запиті) не зазначаються, пошук у Державному реєстрі прав відомостей здійснюється за такими ідентифікаторами: 1) за ідентифікаційними даними фізичної або юридичної особи: для фізичної особи (громадянина України, іноземця, особи без громадянства) - прізвище, ім'я та (за наявності) по батькові, податковий номер; для фізичної особи (громадянина України, який через свої релігійні або інші переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податку (ідентифікаційного номера), офіційно повідомив про це відповідні органи державної влади та має відмітку в паспорті громадянина України) - прізвище, ім'я та (за наявності) по батькові, номер і серія паспорта громадянина України; для юридичної особи (резидента та нерезидента) - найменування юридичної особи та податковий номер; 2) за адресою об'єкта нерухомого майна/місцезнаходженням земельної ділянки - назва адміністративно-територіальної одиниці (ОСОБА_6 Крим, область, м. Київ, м. Севастополь), району, населеного пункту або селищної, сільської ради. У разі здійснення пошуку з використанням назви населеного пункту зазначається адреса в межах такого населеного пункту - назва вулиці (проспекту, бульвару, площі, провулку тощо) або іменованого об'єкта (садове товариство, кооператив, природоохоронна установа тощо), номер об'єкта нерухомого майна (будинку, будівлі, споруди), номер корпусу та/або номер окремої частини об'єкта нерухомого майна (квартири, приміщення тощо). У разі здійснення пошуку за назвою селищної, сільської ради зазначається назва селищної або сільської ради, назва іменованого об'єкта (садове товариство, кооператив, природоохоронна установа тощо), номер об'єкта нерухомого майна (будинку, будівлі, споруди), номер корпусу та/або номер окремої частини об'єкта нерухомого майна (квартири, приміщення тощо). Якщо у складі іменованого об'єкта міститься вулиця, зазначається також назва такої вулиці (проспекту, бульвару, площі, провулку тощо); 3)за кадастровим номером земельної ділянки; 4) за номером запису. Пошук у Державному реєстрі прав відомостей для цілей отримання інформації з цього Реєстру здійснюється за принципом повного збігу зазначеного ідентифікатора пошуку або повного збігу усіх чи одного з ідентифікаторів пошуку у разі здійснення пошуку за декількома ідентифікаторами.

Частиною другою статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав. Рішення про відмову в державній реєстрації прав повинно містити вичерпний перелік обставин, що стали підставою для його прийняття.

Як встановлено з відомостей Державного реєстру прав, при розгляді заяв державним реєстратором ОСОБА_1 були здійснені пошуки відомостей Державного реєстру прав, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек за об'єктом нерухомого майна, які не відобразили діючий арешт усього нерухомого майна ПАФ ім. Івана Франка.

Однак, для державної реєстрації права власності у зв'язку із виділенням нерухомого майна в натурі власникам майнових паїв членів колективних сільськогосподарських підприємств, необхідно було здійснити пошуки у Державному реєстрі прав за ідентифікаційними даними колективного сільськогосподарського підприємства, а саме ПАФ ім. Івана Франка(код ЄДРПУО 03760786), на яке накладено арешт на все нерухоме майно на підставі постанови про арешт боржника та оголошення заборони на його відчуження від 28.10.2018 ВП39821515, накладеною відділом державної виконавчої служби Миколаївського районного управління юстиції (запис про обтяження у Державному реєстрі прав за №3112323).

Також, п. 4 Порядку визначення розмірів майнових паїв членів колективних сільськогосподарських підприємств та документального посвідчення, затвердженого постановою від 28 лютого 2001 року №177 визначено, що до списку осіб, які мають право на майновий пай, включаються всі члени підприємства, а також особи, за якими відповідно до законодавства зберігається право на майновий пай, зокрема: пенсіонери; особи, призвані для проходження строкової військової або альтернативної служби; особи, призвані на військові збори; особи, які проходять підготовку з відривом від виробництва у навчальних закладах Товариства сприяння обороні України та в інших подібних навчальних закладах; особи, направлені підприємством для навчання у професійно-технічні та вищі навчальні заклади всіх рівнів акредитації; особи, направлені для підвищення кваліфікації з відривом від виробництва; особи, обрані на виборчі посади органів місцевого самоврядування та органи державної влади, а також профспілкових організацій; жінки, що знаходяться у відпустці у зв'язку з вагітністю та пологами; особи, які знаходяться у відпустці по догляду за дитиною; особи, які втратили працездатність внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров'я, що було пов'язано з виконанням трудових обов'язків на цьому підприємстві; особи, які припинили трудові відносини з підприємством, але не отримали при цьому належного їм майнового паю натурою, грошима або цінними паперами; спадкоємці померлих осіб, які мали право на майновий пай.

Список осіб, які мають право на майновий пай, складається комісією і затверджується зборами співвласників. За рішенням зборів співвласників до списку осіб, що мають право на майновий пай, можуть бути внесені й інші категорії осіб, наприклад, такі, що відпрацювали у господарстві довгий час і вибули з поважних причин, а також особи, які мають право на пайовий фонд майна, але з різних причин не були включені до списку. Внесення осіб до зазначеного списку здійснюється на підставі заяви.

Згідно з п. 51 Порядку №1127 для державної реєстрації права власності у зв'язку із виділенням нерухомого майна в натурі власникам майнових паїв членів колективних сільськогосподарських підприємств подаються:

свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) з відміткою підприємства правонаступника реорганізованого колективного сільськогосподарського підприємства про виділення майна в натурі, засвідченого підписом керівника такого підприємства та печаткою;

акт приймання-передачі нерухомого майна.

Відповідно до вищевказаної норми у свідоцтві про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) від 03.12.2015 серія ЛВ №138024, виданому Берездівецькою сільською радою, не зазначено дату зборів співвласників, якими затверджується список осіб, які мають право на майновий пай та відсутня печатка ПАФ ім. Івана Франка.

Враховуючи те, що державним реєстратором ОСОБА_1 проведено державну реєстрацію прав за ОСОБА_3 за наявності підстав для прийняття рішення про відмову у проведенні державної реєстрації прав, колегія суддів пришла до переконання, що оскаржуваним наказом №4055/5 від 18.12.2017 Міністерство юстиції України правомірно заблокувало доступ апелянту до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно строком на 6 місяців, а відтак такий не підлягає скасуванню.

Щодо покликань апелянта на те, що у Головних територіальних управлінь юстиції відсутні повноваження на звернення до Міністерства юстиції України із поданнями про призначення камepaльної перевірки, слід вказати наступне.

Повноваження Міністерства юстиції України щодо здійснення контролю у сфері державної реєстрації прав визначаються, зокрема, Законом України «Про державну реєстрацію речових прав па нерухоме майно та їх обтяжень», Порядком здійснення контролю у сфері державної реєстрації затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 грудня 2016 року №990 (далі - Порядок №990).

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 37-1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» контроль у сфері державної реєстрації прав здійснюється Міністерством юстиції України, у тому числі шляхом моніторингу реєстраційних дій у Державному реєстрі прав з метою виявлення порушень порядку державної реєстрації прав державними реєстраторами, уповноваженими особами суб'єктів державної реєстрації прав.

За результатами моніторингу реєстраційних дій у Державному реєстрі прав у разі виявлення порушень порядку державної реєстрації прав державними реєстраторами, уповноваженими особами суб'єктів державної реєстрації прав Міністерство юстиції України проводить перевірки державних реєстраторів чи суб'єктів державної реєстрації прав.

За результатами проведення перевірок державних реєстраторів чи суб'єктів державної реєстрації прав Міністерство юстиції України у разі виявлення порушень порядку державної реєстрації прав державними реєстраторами, уповноваженими особами суб'єктів державної реєстрації прав приймає вмотивоване рішення про, зокрема, тимчасове блокування доступу державного реєстратора, уповноваженої особи суб'єкта державної реєстрації прав до Державного реєстру прав (частина друга, пункти 2, 4 статті 37-1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Відповідно до ч. 4 ст. 37-1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав па нерухоме майно та їх обтяжень» Кабінетом Міністрів України розроблено Порядок № 990, який визначає процедуру здійснення Мін'юстом контролю за діяльністю у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Пунктом 2 Порядку № 990 встановлено, що контроль за діяльністю у сфері державної реєстрації здійснюється шляхом розгляду скарг, поданих відповідно до Закону України «Про звернення громадян», і обґрунтованих подань територіальних органів Мін'юсту, а також моніторингу реєстраційних дій в реєстрах.

У разі виявлення під час розгляду скарг відповідно до Закону України «Про звернення громадян» і обґрунтованих подань територіальних органів Мін'юсту чи моніторингу реєстраційних дій в реєстрах порушень порядку державної реєстрації контроль здійснюється шляхом проведення камеральної перевірки державних реєстраторів чи суб'єктів державної реєстрації з прийняттям обов'язкових до виконання рішень, передбачених Законами.

Отже, підставою для призначення Міністерством юстиції України камеральної перевірки державного реєстратора є виявлення у реєстрах порушень порядку державної реєстрації під час: 1) розгляду скарг відповідно до Закону України «Про звернення громадян»; 2) обґрунтованих подань територіальних органів Мін'юсту; 3) за результатами моніторингу реєстраційних дій.

Крім того, підпунктами 60 та 75 пункту 4 Положення про Головні територіальні управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній ОСОБА_6 Крим, в областях, містах Києві та Севастополі затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 23.06.2011 року № 1707/5 встановлено, що Головне територіальне управління юстиції відповідно до покладених на нього завдань: здійснює контроль (нагляд) за дотриманням законодавства у визначених сферах діяльності, вживає заходів для запобігання порушенням у цих сферах та приймає відповідні обов'язкові до виконання рішення; здійснює відповідно до законодавства контроль за діяльністю у сферах державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, державної реєстрації юридичних осіб, громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців: державної реєстрації друкованих засобів масової інформації; здійснює інші повноваження на основі та на виконання Конституції та законів України, указів Президента України га постанов Верховної ОСОБА_7 України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, актів Кабінету Міністрів України.

Таким чином, Головне територіальне управління юстиції відповідно до покладених на нього завдань має повноваження у процесі здійснення контролю за діяльністю у сферах державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень у тому числі звертатися до Міністерства юстиції України з поданням про проведення перевірки (камеральної перевірки) державних реєстраторів.

Відносно покликань апелянта на те, що Міністерством юстиції України не запитувались копії документів на паперових носіях, не забезпечено участі апелянта у процесі прийняття рішення шляхом можливості надати пояснення, необхідно вказати, що Порядком здійснення контролю у сфері державної реєстрації №990 від 21.12.2016 року не встановлено конкретно визначених прав суб'єкта - державного реєстратора, який перевіряється в процесі проведення камеральної перевірки. Витребування пояснень є правом перевіряючого органу, а не обов'язком. Усі документи, що подаються для проведення державної реєстрації містяться у електронній формі та відображаються у Державному реєстрі речових прав, а камеральна перевірка у відповідності до п. 10 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» за своєю правовою природою є перевіркою, що проводиться у приміщенні Міністерства юстиції України виключно на підставі даних Державного реєстру прав.

Що стосується покликань на те, що Міністерством юстиції України порушено принцип пропорційності, необхідно вказати наступне.

Принцип пропорційності, який є загальноправовим принципом, спрямований на забезпечення у правовому регулюванні розумного балансу приватних і публічних інтересів, відповідно до якого цілі обмежень прав мають бути істотними, а засоби їх досягнення обґрунтованими і мінімально обтяжливими для осіб, чиї права обмежуються, та дозволяє досягти розумного співвідношення між цілями державного впливу та засобами їх досягнення.

Як встановлено, апелянтом проведено державну реєстрацію прав за відсутності всіх необхідних документів, що слугували підставою для проведення державної реєстрації.

Відповідно до норм статті 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", однією із засад державної реєстрації є, зокрема, гарантування державою об'єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження.

Відтак, керуючись контрольною функцію у сфері державної реєстрації та встановивши факі порушення у процесі здійснення реєстраційної дії без належної правової підстави, всупереч порядку вчинення реєстраційних дій, всупереч загальних засад державної реєстрації, орган державної влади, Міністерство юстиції України, використало свої дискреційні повноваження.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 37-1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» за результатами проведення перевірок державних реєстраторів чи суб'єктів державної реєстрації прав Міністерство юстиції України у разі виявлення порушень порядку державної реєстрації прав державними реєстраторами, уповноваженими особами суб'єктів державної реєстрації прав приймає вмотивоване рішення про: 1) тимчасове блокування доступу державного реєстратора, уповноваженої особи суб'єкта державної реєстрації прав до Державного реєстру прав; 2) анулювання доступу державного реєстратора, уповноваженої особи суб'єкта державної реєстрації прав до Державного реєстру прав; 3) притягнення до адміністративної відповідальності державного реєстратора, уповноваженої особи суб'єкта державної реєстрації прав; 4) направлення до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату при Міністерстві юстиції України подання щодо анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю; 5) скасування акредитації суб'єкта державної реєстрації прав.

Отже, враховуючи зазначене апеляційний суд вважає, що контролюючим органом прийнято рішення про тимчасове блокування доступу до Державного реєстру прав із врахуванням принципу пропорційності, оскільки до державного реєстратора не було застосовано більш суворих покарань передбачених вищезазначеною правовою нормою.

Щодо твердження апелянта про неналежне її повідомлення слід вказати, що 11.12.2017р. о 10:52 год. Міністерством юстиції України було розміщено на офіційному веб-сайті наказ від 30.11.2017 року № 4524/7 «Про проведення камеральної перевірки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державного реєстратора виконавчого комітету Новороздільської міської ради ОСОБА_1» та направлено апелянту для ознайомлення та технічному адміністратору для виконання.

Таким чином, встановленні обставини справи свідчать про те, що відповідачем в процесі проведення камеральної перевірки дотримано вимоги чинного законодавства.

Пунктом 4 ч.1 ст.317 КАС України встановлено, що підставою для зміни судового рішення суду першої інстанції є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч.4 ст.317 КАС України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення суду першої інстанції у частині мотивів відмови в задоволенні позовних вимог слід змінити з наведених вище підстав.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 державного реєстратора речових прав на нерухоме майно виконавчого комітету Новороздільської міської ради задовольнити частково.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2018 року в справі №813/2632/18 змінити в частині мотивів відмови в задоволенні позову.

У решті рішення Львівського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2018 року в справі №813/2632/18 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

На постанову протягом тридцяти днів з моменту набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя ОСОБА_8
судді ОСОБА_7
ОСОБА_9
Повне судове рішення складено 25 квітня 2019 року.