Справа № 819/1070/18
Суддя: Пліш Михайло Антонович
Дата ухвалення: 2019-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2019 рокуЛьвів№ 857/194/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Пліша М.А.,

суддів Шинкар Т.І., Судової-Хомюк Н.М.,

за участю секретаря судового засідання Федак С.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу державного підприємства «Зарубинський спиртовий завод» на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2018 року (головуючий суддя Заблоцька І.І., м.Тернопіль, повний текст складено 14.11.2018) по справі за адміністративним позовом державного підприємства «Зарубинський спиртовий завод» до головного управління Державної фіскальної служби у Тернопільській області, Державної фіскальної служби України про скасування рішень та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

державне підприємство «Зарубинський спиртовий завод» звернулось в суд першої інстанції з адміністративним позовом до головного управління Державної фіскальної служби у Тернопільській області, Державної фіскальної служби України в якому просило скасувати рішення ДФС України від 06.02.2018 №586391/00375065, №586390/00375065, від 23.03.2018 №616295/00375065 про відмову в реєстрації податкових накладних від 25.11.2017 №335, від 30.11.2017 №342, від 30.11.2017 №344 та зобовязати ДФС України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні від 25.11.2017 №335, від 30.11.2017 №342, від 30.11.2017 №344, подані ДП «Зарубинський спиртовий завод».

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2018 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції державне підприємство «Зарубинський спиртовий завод» оскаржило його в апеляційному порядку, вважає, що таке прийняте із неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, оскільки висновки суду першої інстанції зроблені без повного, всебічного зясування обставин, що мають значення для справи. Тому, просить скасувати рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 06.11.2018 та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В апеляційній скарзі зазначає, що контролюючим органом, в порушення вимог пп. 201.16.1 п. 201,16 ст. 201 Податкового кодексу України, у квитанціях щодо зупинення реєстрації податкових накладних не вказано:

конкретного виду критерію, які встановлені п. 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків затверджених Наказом КМУ № 567;

конкретного переліку документів, вичерпний перелік яких встановлений Наказом КМУ №567.

Вказані порушення унеможливлюють або значно ускладнюють надання платником контролюючому органу необхідних документів достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної.

Як передбачено пп.201.16.1 ст.201 ПКУ, після зупинення реєстрації ПН платник податків може подати письмові пояснення та/або копії документів (за вичерпним переліком), достатні для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію такої ПН/РК в ЄРПН.

На виконання вимог Кодексу, державним підприємством «Зарубинський спиртовий завод» надано пояснення та копії документів, що повністю підтверджують факти виникнення податкових зобовязань та наявність підстав для складання та направлення на реєстрацію податкових накладних.

Судом першої інстанції належним чином не досліджено усі документи, що надсилались платником на адресу контролюючого органу та не зроблено висновок про виконання субєктом господарювання усіх вимог законодавства щодо «розблокування» реєстрації податкових накладних та наявність усіх законодавчих підстав для реєстрації відповідних податкових накладних контролюючим органом.

Згідно вимог законодавства, рішення комісії ДФС про відмову у реєстрації податкової накладної в ЄРПН повинно містити чітку підставу для відмови в реєстрації податкової накладної.

В оскаржуваних рішеннях не вказано, які саме документи складені платником з порушенням законодавства, в чому полягає порушення, та/або саме яких документів не вистачає для прийняття рішення про реєстрацію накладних.

Оскаржувані рішення не містять конкретної інформації щодо причин та підстав для прийняття таких рішень та не відповідають вимогам щодо чіткості та зрозумілості, що в свою чергу породжує неоднозначне трактування.

Критерії оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та вичерпного переліку документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затверджені наказом Міністерства фінансів України від 13.06.17 № 567.

Відповідно до п. 17 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 № 1246 у разі відповідності податкових накладних та/або розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків, достатнім для зупинення реєстрації таких податкових накладних та/або розрахунків коригування відповідно до п. 201.16. статті 201 Кодексу, формується квитанція про зупинення реєстрації податкової накладної та або розрахунку коригування, в якій зазначаються відомості та перелік документів, визначених підпунктом 201.16.1. пункту 201.16. ст. 201 Кодексу. Така квитанція одночасно надсилається постачальнику (продавцю) та отримувачу (покупцю) - платнику податків.

Згідно пп. 201.16.1 п. 201.16 ст. 201 Податкового кодексу України у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних платнику податку протягом операційного дня контролюючий орган в автоматичному режимі надсилає (в електронному вигляді у текстовому форматі) квитанцію про зупинення реєстрації такої податкової накладної/розрахунку коригування. Така квитанція є підтвердженням зупинення такої реєстрації.

У квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування зазначаються:

а) порядковий номер та дата складення податкової накладної/розрахунку коригування;

б) визначення критерію(їв) оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, на підставі яких було здійснено зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування;

в) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та/або копії документів (за вичерпним переліком), достатніх для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію такої податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Суд першої інстанції, застосовуючи наведені норми законодавства, чітко вказав, що контролюючим органом у квитанціях не вказано конкретний вид критерію, який встановлений п. 6 Критеріїв оцінки ступеня ризику (наказ МФУ від 13.06.2017 № 567) та не вказано конкретного переліку документів, вичерпний перелік яких встановлений цим же наказом МФУ.

Також апелянт зазначає, що «достатність документів» це величина суб'єктивна, в кожному випадку вона залежить від суті господарської операції та від суб'єкта, що приймає рішення. В силу цього, платник податку не може знати наявність яких документів буде достатньою для Комісії ДФС, щоб прийняти рішення про реєстрацію податкової накладної.

У даному випадку саме орган ДФС, при зупиненні реєстрації податкової накладної, зобовязаний вказувати у квитанції конкретний перелік (із вичерпного переліку) документів наявність яких буде достатньою для прийняття Комісією рішення про реєстрацію податкової накладної.

Наведені факти порушення законодавства органом ДФС прямо вплинули на можливість надання в подальшому платником податків відповідних документів.

В свою чергу, Тернопільський окружний адміністративний суд, відмовляючи в задоволенні адміністративного позову, не наводить доводів, за якими суд не погоджується із вказаними доказами наданими позивачем при розгляді справи.

Судом не надано жодної оцінки фактам порушення органом ДФС вимог законодавства при зупиненні реєстрації податкової накладної та направленні відповідної квитанції, не спростовано висновки позивача щодо обовязку контролюючого органу зазначати у квитанціях вид критерію на підставі якого зупинено реєстрацію податкової накладної та конкретний перелік документів необхідних Комісії для прийняття рішення, не наведено мотивів відхилення аргументів позивача, щодо негативного впливу порушень, із сторони ДФС при зупиненні реєстрації податкових накладних, на можливість надання в подальшому платником документів достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкових накладних.

Процитувавши усі норми законодавства, що регулюють дані відносини суд зробив висновок, що «Позивачем не в повній мірі надано пояснення та/або додаткові документи у звязкуіз прийняттям рішень про зупинення реєстрації податкових накладних в силу п. 201.16 ст. 201 ПК України».

Таке формулювання обовязку платника додатково підтверджує необґрунтованість позиції суду, так як суд також не зумів визначити які ж конкретно документи зобовязаний був надати платник та де такий перелік документів повинен міститися.

Після зупинення реєстрації податкових накладних, на виконання вимог пп. 201.16.1 п. 201.16 ст. 201 Податкового кодексу України, державним підприємством «Зарубинський спиртовий завод» надіслано на адресу ДФС повідомлення про підтвердження реальності здійснення операцій, пояснення та документи, які платник податку вважав достатніми для прийняття рішення про реєстрацію податкових накладних. Копії таких документів долучені позивачем до матеріалів справи.

Постановою КМУ від 29 березня 2017 року № 190 «Про встановлення підстав для прийняття рішення комісією Державної фіскальної служби про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або про відмову в такій реєстрації» передбачається, що підставами для прийняття комісією ДФС рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування є:

- ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, і зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування, до якої/якого застосована процедура зупинення реєстрації згідно з пунктом 201.16 статті 201 Кодексу;

- ненадання платником податку копій документів відповідно до підпункту «в» підпункту 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 Кодексу;

- надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства та/або не є достатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування.

В рішенні суду не вказано, які саме документи складені з порушенням законодавства, в чому полягає порушення, та/або яких саме документів не вистачає.

У своєму рішенні суд дійшов висновку, що платником не в повній мірі надано пояснення та додаткові документи.

Наведена позиція взагалі не витримує жодної критики, оскільки таким чином суд фактично своїм рішенням підміняє рішення ДФС України, так як в самих рішеннях не зазначено конкретної причини їх прийняття.

Щодо надання лише частини Технічного регламенту, то апелянт зазначає, що ним неодноразово наголошувалось на тому, що - розкриття повної інформації про технічні умови виробництва етанолу як складника бензину, в даному випадку не є необхідним, оскільки платником надані інші документи, що підтверджують технічну можливість виготовлення цієї продукції. Крім цього, виробництвом продукції «етанол як складник бензину» згідно ДСТУ ЕN 15376:2015 здійснюється згідно виробничого технологічного регламенту біоконверсії крохмалевмісної сировини в етанол в якості компоненту автомобільного палива (згідно ЕN 15376) та оскільки використання технічних умов передбачає дотримання Закону України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі», «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг», «Про авторське право і суміжні права», а також ці технічні умови є об'єктом інтелектуальної власності, власником майнової частини даного об'єкта інтелектуальної власності є HB ТзОВ «ІНТЕРМАШ», тому надано тільки копії виробничого технологічного регламенту без згоди власника є не можливим, тому ДП «Зарубинський спиртовий завод» надає суду та відповідачу лише титульні аркуші виробничого технологічного регламенту.

У своєму відзиві відповідач зазначав про відсутність підпису на витягах із бухгалтерської бази даних платника, однак це спричинено тим, що ці таблиці формуються відповідною програмою в електронній формі, що не передбачає підпису посадової особи платника податків. Крім того, усі ці документи прикріпляються як додатки до повідомлення про підтвердження реальності здійснення операцій, що в свою чергу підписується електронним цифровим підписом посадової особи платника податку та направляється засобами електронного зв'язку на адресу ДФС. Більше того, ці таблиці не є первинними документами та на підставі їх формування не виникає податкове зобов'язання або обов'язок складення чи реєстрації податкової накладної, а тому ці документи можуть лише підтверджувати відображення в бухгалтерському обліку певних господарських операцій.

Щодо податкової накладної № 344 від 30.11.2017, то суд зазначає у своєму рішенні про те, що ДП «Зарубинський спиртовий завод» зареєстроване як юридична особа 19.01.2000, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію. Крім цього, суд зазначає, про те, що позивачу на праві державної власності належать цілі будівлі спиртзаводу розташовані по вул. Заводській, 1 у с.Зарубинці, Збаразького р-н. Тернопільської обл., що підтверджується Свідоцтвом про право власності від 16.08.2000, яке видане на підставі рішення виконкому Зарубинської сільської ради від 31.07.2000 №52.

Виходячи із вищезазначеної податкової накладної, судом встановлено, що позивачу дійсно належать на праві державної власності належать цілі будівлі спиртзаводу (що було причиною відмови у реєстрації податкової накладної ДФС), однак у своєму рішенні відмовляє у задоволенні позовних вимог щодо податкової накладної №344 від 30.11.2017.

Крім цього, апелянт зазначає, що в подальшому контролюючий орган не позбавлений можливості здійснення контрольних заходів, щодо відповідності бухгалтерського обліку на підприємстві здійсненим господарським операціям, наявності усіх первинних документів та інших обставин шляхом проведення документальних перевірок.

Окремою позовною вимогою яка заявлена позивачем у позові є вимога щодо реєстрації відповідних податкових накладних.

Суд першої інстанції розглядаючи справу не дослідив усі докази додані позивачем та про наявність законодавчих та фактичних підстав для реєстрації податкових накладних від 25.11.2017 № 335, від 30.11.2017 № 342 , від 30.11.2017 №344 подані на реєстрацію ДП «Зарубинський спиртовий завод».

Відповідно до пп. 201.16.4 п. 201.16 ст. 201 Податкового кодексу України, - податкова накладна/розрахунок коригування, реєстрацію якої в Єдиному державному реєстрі податкових накладних було зупинено, реєструється у день настання однієї із таких подій: а) прийнято рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних; б) набрало законної сили рішення суду про реєстрацію відповідної податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Згідно п. 19 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних (постанова КМУ № 1246) - податкова накладна та/або розрахунок коригування, реєстрацію яких зупинено, реєструється у день настання однієї з таких подій:

прийняття в установленому порядку та набрання чинності рішенням про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування;

набрання рішенням суду законної сили про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування (у разі надходження до ДФС відповідного рішення);

неприйняття та/або відсутність реєстрації в установленому порядку рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування.

Отже, згідно наведених норм законодавства, рішення суду є самостійною підставою для реєстрацію органом ДФС податкової накладної.

Відповідно до п. 201.1 ст. 201 податкового кодексу України на дату виникнення податкових зобов'язань платник податку зобов'язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Згідно п. 187.1 ст. 187 Податкового кодексу України датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку, як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку».

Зазначені податкові накладні, реєстрацію яких зупинено органом ДФС, складені позивачем за правилом «першої події» - відвантаження товарів. Копії документів, що підтверджують факти відвантаження (акти прийому-передачі продукції на реалізацію та видаткові накладні) долучені до матеріалів справи.

Також, в матеріалах справи містяться інші документи, що підтверджують реальність господарських операцій між ДП «Зарубинський спиртовий завод та ТОВ «Продукт СВ» та ПАТ «Укртелеком» та виникнення обов'язку у платника щодо складення та направлення на реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних від 25.11.2017 №335, від 30.11.2017 №342 та №344 поданих на реєстрацію ДП «Зарубинський спиртовий завод».

В свою чергу, відмова судом в задоволенні позовної вимоги щодо реєстрації податкових накладних (крім помилково складених накладних), можлива лише у випадку якщо суд за наслідками розгляду справи встановить факт відсутності реальності здійснення господарської операції. Лише тоді згідно вимог законодавства платник податку звільняється від обовязку щодо складення та направлення на реєстрацію податкових накладних.

У своєму рішенні Тернопільський окружний адміністративний суд жодним чином не спростував наявності юридичних фактів (відвантаження товарів) за наслідками яких у ДП «Зарубинський спиртовий завод» виник обов'язок щодо складання та реєстрації відповідних податкових накладних.

Згідно ч.1 та ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи, та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що Державне підприємство «Зарубинський спиртовий завод» зареєстроване як юридична особа 19.01.2000, і згідно п. 2.2. ст. 2 статуту ДП «Зарубинський спиртовий завод» (у новій редакції), основними напрямками діяльності підприємства є виробництво та реалізація спирту етилового із харчової сировини; спирту сирцю; спирту етилового технічного; спирту етилового денатурованого (спирту технічного) та продукції на виробництво якої використовується спирт етиловий денатурований (спирт технічний); спирту етилового ректифікованого денатурованого для парфумерно-косметичної продукції; високооктанової кисневмісної добавки сирцю (ВКДС); спирту-сирцю; фракції головної етилового спирту; сивушного масла; клейковини зернової; екстрактів; суміші синтетичних екстрактів для консервування плодів та ягід; плодів і ягід в спирту; біопалива, біоетанолу, компоненту моторного палива альтернативного.

Підприємством надіслано на реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних:

- податкову накладну від 25.11.2017 № 335, складену за наслідком здійснення господарської операції із ТОВ «Продукт СВ»;

- податкову накладну від 30.11.2017 р. № 342, складену за наслідком здійснення господарської операції із ТОВ «Продукт СВ»;

- податкову накладну від 30.11.2017 № 344, складену за наслідком здійснення господарської операції із ПАТ «Укртелеком».

За наслідками подання до реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних вказаних податкових накладних, через автоматизовану систему «Єдине вікно подання електронних документів» ДФС України позивачу було направлено квитанції від 13.12.2017 щодо прийняття та зупинення реєстрації податкової накладної від 25.11.2017 №335 та від 15.12.2017 щодо прийняття та зупинення реєстрації податкової накладної від 30.11.2017 №342 і №344. В квитанціях зазначено, що контролюючим органом сформовані висновки про відповідність податкових накладних критеріям оцінки ступеня ризиків, визначених пунктом 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкових накладних в ЄРПН, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 13.06.2017 №567, виявлено невідповідність обсягів постачання обсягам придбання по товарах, у звязку з чим реєстрація податкових накладних зупинена відповідно до пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України (далі ПК України), запропоновано платнику податків подати пояснення та/або додаткові документи.

На виконання вказаних вимог позивачем до фіскального органу надано пояснення та документи на підтвердження господарських операцій.

По податковій накладній №335 від 25.11.2017, виписаній на TOB «Продукт СВ», позивачем надано пояснення, що ДП «Зарубинський спиртовий завод» виробляє та передає на реалізацію продукцію етанол, як складник бензину по коду товару згідно УКТ ЗЕД НОМЕР_1. Дана продукція виробляється згідно виробничого технологічного регламенту біоконверсії крохмалевмісної сировини в етанол в якості компоненту автомобільного палива (згідно EN 15376). Для виробництва даного виду продукції підприємство купляє сировину (кукурудзу, відходи пшениці, жито і т.д.). До пояснень позивачем надано документи, що підтверджують придбання сировини, передачу готової продукції на реалізацію, договори згідно яких здійснюється купівля сировини і передача продукції на реалізацію.

Так, на підтвердження наявності у позивача барди, як відходів процесу виробництва етанолу як складника бензину, позивачем надано документи на підтвердження придбання сировини.

Судом першої інстанції зясовано, що згідно договору поставки №304/17 від 03.04.2017, відповідно до якого ТОВ «Західна марка» як Постачальник зобовязується поставити та передати у власність Покупця ДП «Зарубинський спиртовий завод» сільськогосподарську продукцію, а саме зерно кукурудзи, кукурудзяні зерновідходи 1 категорії (кукурудза подрібнена), жито, пшеницю, а Покупець прийняти та оплатити Продукцію в асортименті, кількості та за цінами, визначеними даним Договором, а також додаткова угода №1 до договору поставки №304/17 від 03.04.2017 від 01.08.2017, якою внесено зміни в Розділ І «Предмет договору» та до сільськогосподарської продукції, яка є предметом поставки, додано відходи пшениці, пшеницю фуражну, сорго, відходи сорго, побічний продукт сорго. Позивачем було видано довіреність №245 від 01.11.2017 на отримання від контрагента ТОВ «Західна марка» кукурудзи вологої (по заліковій вазі) у кількості 4800 т.

На виконання умов договору позивачу поставлено товар кукурудзу 3-й клас (вологу по заліковій вазі) згідно з видатковими накладними №660 від 24.11.2017 р., №666 від 24.11.2017, №667 від 24.11.2017, №668 від 25.11.2017, №669 від 25.11.2017, №676 від 28.11.2017, №680 від 27.11.2017 по договору на поставку №304/17 від 03.04.2017 Оплату за поставлений товар здійснено відповідно до платіжного доручення №1281 від 23.11.2017 на суму 2500000,00 грн, призначення платежу оплата продукції згідно договору поставки №304 від 03.04.2017.

Такі дані включено до звіту про надходження зернових та олійних культур перероблення та зберігання за січень листопад 2017 року При цьому, отримання від ТОВ «Західна марка» кукурудзи 3-й клас (волога по заліковій вазі) здійснювалось уповноваженою особою ОСОБА_1 на підставі довіреності №245 від 01.11.2017.

Згідно звіту про обсяги виробництва та реалізації спирту звіту за листопад 2017 року етанолу, як складника бензину, залишок на початок місяця етанолу, як складника бензину, становив 396261 кг, вироблено у звітному місяці 1372468 кг та реалізовано 1273250 кг.

Крім того, 26.04.2017 між ДП «Зарубинський спиртовий завод» та ТОВ «Західна марка» укладено договір комісії на продаж продукції (про передачу продукції та реалізацію) про продаж (поставку) продукції - етанолу в якості компонента змішання для бензину згідно ДСТУ EN 15376:2015.

25.11.2017 складено специфікацію №313 до Договору комісії на продаж продукції (про передачу продукції та реалізацію) від 26.04.2017, акт прийому-передачі продукції на реалізацію №039/11-17 від 25.11.2018 та видаткову накладну №379 від 25.11.2018, які підтверджують передачу етанолу як складника бензину (ДСТУ EN 15376:2015) кількістю 29262 кг по ціні 19,20 грн за 1 кг продукції.

25.11.2017 складено специфікацію №314 до Договору комісії на продаж продукції (про передачу продукції та реалізацію) від 26.04.2017, акт прийому-передачі продукції на реалізацію №040/11-17 від 25.11.2018 р. та видаткову накладну №380 від 25.11.2018, які підтверджують передачу етанолу як складника бензину (ДСТУ EN 15376:2015) кількістю 29549 кг по ціні 19,20 грн за 1 кг продукції.

28.11.2017 р. складено специфікацію №316 до Договору комісії на продаж продукції (про передачу продукції та реалізацію) від 26.04.2017, акт прийому-передачі продукції на реалізацію №042/11-17 від 28.11.2018 та видаткову накладну №383 від 28.11.2018 р., які підтверджують передачу етанолу як складника бензину (ДСТУ EN 15376:2015) кількістю 28551 кг по ціні 19,20 грн за 1 кг продукції.

28.11.2017 складено специфікацію №317 до Договору комісії на продаж продукції (про передачу продукції та реалізацію) від 26.04.2017, акт прийому-передачі продукції на реалізацію №043/11-17 від 28.11.2018 р. та видаткову накладну №384 від 28.11.2018, які підтверджують передачу етанолу як складника бензину (ДСТУ EN 15376:2015) кількістю 28214 кг по ціні 19,20 грн за 1 кг продукції.

Комісіонер ТОВ «Західна марка» склав та комітент ДП «Зарубинський спиртовий завод» прийняв звіт №11 від 30.11.2017 про те, що на виконання договору комісії на продаж продукції (про передачу майна на реалізацію), відповідно до умов специфікації, комітентом було реалізовано етанол в якості компонента змішування для бензину згідно ДСТУ EN 15376:2015 (код УКТЗЕД 3824 90 97 90).

На підтвердження оплати товару згідно договору комісії б/н від 26.04.2017 надано платіжні доручення №47732 від 30.11.2017, №47729 від 29.11.2017, №47726 від 29.11.2017, №47704 від 23.11.2017, №47717 від 27.11.2017 №47722 від 28.11.2017 про оплату товару згідно договору комісії б/н від 26.04.2017.

Позивачем також надано пояснення про те, що в процесі виробництва етанолу, як складника бензину згідно ДСТУ EN 15376:2015, залишаються відходи, які називаються бардою. В залежності від місцевих умов барду у свіжому вигляді направляють на корм сільськогосподарським тваринам або висушують з отримання сухого білкового корму.

На підтвердження господарських операцій, повязаних з виробництвом та реалізацією зернової барди ДП «Зарубинський спиртовий завод» надано наступні документи.

31.07.2017 між ДП «Зарубинський спиртовий завод» та ТОВ «Продукт СВ» укладено договір поставки №31/07/17, предметом якого є поставка і передача у власність ТОВ «Продукт СВ» вологого концентрату зернової барди. 17.11.2017 складено специфікацію №2 до Договору поставки №31/07/17 та видаткові накладні №409 від 30.11.2017, №408 від 25.11.2017, які підтверджують передачу вологого концентрату зернової барди кількістю 4041027+/-5% кг по ціні 0,64 грн за 1 кг продукції.

Дана господарська операція відображена у картці рахунку 361 за 21.11.2017 30.11.2017 по контрагенту ТОВ «Продукт СВ».

Крім того, до податкового органу було подано звіт про обсяги виробництва та реалізації спирту за 11 місяць 2017 року, оборотно-сальдові відомості по рахунку 26 за період 26.11.2017-30.11.2017 та за період 21.11.2017-25.11.2017.

Представник ТОВ «Продукт СВ» отримував від позивача продукцію - вологий концентрат зернової барди у кількості два мільйони кг. на підставі довіреності №15 від 01.11.2017. Оплата за продукцію - вологий концентрат зернової барди відбулася на підставі платіжних доручень №73 від 28.11.2017, №77 від 30.11.2017, №83 від 08.12.2017.

На підтвердження вантажу вологого концентрату зернової барди позивачем надано товарно-транспортні накладні №552 від 30.11.2017, №553 від 30.11.2017, №551 від 30.11.2017, №550 від 29.11.2017, №549 від 29.11.2017, №548 від 29.11.2017, №547 від 28.11.2017, №546 від 28.11.2017, №545 від 28.11.2017, №544 від 27.11.2017, №543 від 27.11.2017, №542 від 27.11.2017, №541 від 26.11.2017, №540 від 26.11.2017, №539 від 26.11.2017, №538 від 25.11.2017, №537 від 25.11.2017, №536 від 25.11.2017, №535 від 24.11.2017, №533 від 24.11.2017, №532 від 23.11.2017, №531 від 23.11.2017, №530 від 23.11.2017, №529 від 22.11.2017, №528 від 22.11.2017, №527 від 22.11.2017, №526 від 21.11.2017, №525 від 21.11.2017.

По даних господарських операцій ТОВ «Продукт СВ» позивачем ДП «Зарубинський спиртовий завод» виписано податкові накладні від 25.11.2017 №335 та від 30.11.2017 №342.

Щодо господарських операцій із Тернопільською філією публічного акціонерного товариства «Укртелеком», то судом першої інстанції встановлено, що ДП «Зарубинський спиртовий завод» на праві державної власності належать цілі будівлі спиртзаводу, розташовані по вул. Заводській, 1 у с. Зарубинці Збаразького району Тернопільської області, що підтверджується свідоцтвом про право власності від 16.08.2000, яке видане на підставі рішення виконкому Зарубинської сільської ради від 31.07.2000 №52.

11.10.2013 р. між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Тернопільській області (далі - Орендодавець) та ПАТ «Укртелеком» (далі - Орендар) укладено договір оренди №905-267/31-909/18 нерухомого майна, що належить до державної власності, відповідно до якого Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно: нежитлове приміщення на другому поверсі адміністративного корпусу, що перебуває на балансі ДП «Зарубинський спиртовий завод». Додатковою угодою №2 про внесення змін до договору оренди від 11.10.2013 р. №905 нерухомого майна, що належить до державної власності (із змінами, внесеними додатковою угодою №1 від 10.10.2016) від 07.12.2016 внесено зміни до договору оренди від 11.10.2013 №905 щодо предмета договору, орендної плати, обовязків орендаря та строку чинності, умов зміни та припинення договору.

Сторонами визначено розмір орендної плати за перший місяць та за базовий місяць, що підтверджується розрахунком плати за перший місяць оренди державного нерухомого майна, яке перебуває на балансі ДП «Зарубинський спиртовий завод» затвердженим 07.12.2016, та розрахунком плати за базовий місяць оренди державного нерухомого майна, яке перебуває на балансі ДП «Зарубинський спиртовий завод» затвердженим 11.10.2013.

На підтвердження господарської операції позивачем долучено до матеріалів справи та подано до фіскального органу картку рахунку 361 за листопад 2017 року, висновок про вартість майна, акт приймання-передавання нерухомого майна від 11.10.2013, акт здачі-приймання робіт (надання послуг) №15 від 30.11.2017, рахунок про оплату №30 від 30.11.2017.

Крім того у матеріалах справи наявне Свідоцтво про право власності на будівлі спиртового заводу від 16.08.2000.

По господарських операціях щодо передачі в оренду ПАТ «Укртелеком» нерухомого майна позивачем виписано податкову накладну від 30.11.2017 №344.

Після отримання податкових накладних відповідачем ДФС України прийнято рішення від 06.02.2018 №586391/00375065 про відмову у реєстрації податкової накладної від 30.11.2017 №342, рішення від 06.02.2018 №586390/00375065 про відмову у реєстрації податкової накладної від 25.11.2017 №335, а також ГУ ДФС у Тернопільській області прийнято рішення від 23.03.2018 №616295/00375065 про відмову у реєстрації податкової накладної від 30.11.2017 №344.

Розглядаючи спір, судом першої інстанції правильно вказано, що згідно підпункту «а» п. 185.1 ст. 185 ПК України, в редакції, чинній на дату виникнення спірних правовідносин, об'єктом оподаткування є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю.

Відповідно до пункту 187.1 статті 187 ПК України датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Відповідно до пункту 201.1 статті 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов'язань платник податку зобов'язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Пунктом 201.10 статті 201 ПК України передбачено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Відповідно до пункту 2 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 №1246 (далі Порядок №1246) податкова накладна - електронний документ, який складається платником податку на додану вартість (далі - платник податку) відповідно до вимог Податкового кодексу України в електронній формі у затвердженому в установленому порядку форматі (стандарті) та надсилається для реєстрації.

Згідно з пунктом 12 Порядку №1246 після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки: відповідності податкової накладної та/або розрахунку коригування затвердженому формату (стандарту); чинності електронного цифрового підпису, порядку його накладення та наявності права підписання посадовою особою платника податку таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; реєстрації особи, що надіслала на реєстрацію податкову накладну та/або розрахунок коригування, платником податку на момент складення та реєстрації таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; дотримання вимог, установлених пунктом 192.1 статті 192 та пунктом 201.10 статті 201 ПК України; наявності помилок під час заповнення обов'язкових реквізитів відповідно до пункту 201.1 статті 201 ПК України; наявності суми податку на додану вартість відповідно до пунктів 200 1.3 і 200 1.9 статті 200 1 ПК України (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 1 липня 2015 р.); наявності в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується; факту реєстрації / зупинення реєстрації / відмови в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами; відповідності податкових накладних та/або розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків, достатнім для зупинення їх реєстрації відповідно до пункту 201.16 статті 201 ПК України; дотримання вимог Законів України «Про електронний цифровий підпис», «Про електронні документи та електронний документообіг» та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.

Відповідно до пункту 13 Порядку №1246, за результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування (далі - квитанція).

Відповідно до підпункту 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 ПК України, у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних платнику податку протягом операційного дня контролюючий орган в автоматичному режимі надсилає (в електронному вигляді у текстовому форматі) квитанцію про зупинення реєстрації такої податкової накладної/розрахунку коригування. Така квитанція є підтвердженням зупинення такої реєстрації.

У квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування зазначаються: а) порядковий номер та дата складення податкової накладної/розрахунку коригування; б) визначення критерію (їв) оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, на підставі яких було здійснено зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування; в) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та/або копії документів (за вичерпним переліком), достатніх для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію такої податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Відповідно до підпункту 201.16.2 пункту 201.16 статті 201 ПК України, письмові пояснення та/або копії документів, зазначені у підпункті «в» підпункту 201.16.1 цього пункту, платник податку має право подати до контролюючого органу за основним місцем обліку такого платника податку протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов'язання, відображеного у такій податковій накладній/розрахунку коригування. Такі документи передаються контролюючим органом за основним місцем обліку платника податку не пізніше наступного робочого дня з дня їх отримання до комісії центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику.

Згідно пункту 6 Критеріїв оцінки ступня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та Вичерпного переліку документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затверджених наказом Міністерства фінансів України №567 від 13.06.2017, чинних на дату виникнення спірних правовідносин, моніторинг податкової накладної/розрахунку коригування здійснюється ДФС за такими критеріями:

1) обсяг постачання товару/послуги, зазначений у податковій накладній/розрахунку коригування, яка подана на реєстрацію в Реєстрі, у 1,5 разу більший за величину, що дорівнює залишку різниці обсягу придбання на митній території України такого товару/послуги (крім обсягу придбання товарів/послуг за операціями, які звільнені від оподаткування та підлягають оподаткуванню за нульовою ставкою) та/або ввезення на митну територію України такого товару, зазначеного з 01 січня 2017 року в отриманих податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих в Реєстрі, і митних деклараціях, та обсягу постачання відповідного товару/послуги, зазначеного у податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих з 01 січня 2017 року в Реєстрі, і переважання в такому залишку (більше 75% загального такого залишку) товарів з кодами згідно з УКТЗЕД, які визначаються ДФС, та відсутність товару/послуги, зазначеного/зазначеної в податковій накладній, яка подана на реєстрацію в Реєстрі, в інформації, поданій платником податку за встановленою формою, як товару/послуги, що на постійній основі постачається (виготовляється);

2) відсутність (анулювання, призупинення) ліцензій, виданих органами ліцензування, які засвідчують право суб'єкта господарювання на виробництво, експорт, імпорт, оптову і роздрібну торгівлю підакцизними товарами (продукцією), визначеними підпунктами 215.3.1 та 215.3.2 пункту 215.3 статті 215 розділу VI ПК України стосовно товарів, які зазначені платником податку у податковій накладній, поданій на реєстрацію в Реєстрі;

3) розрахунок коригування, складений постачальником товарів/послуг до податкової накладної, яка складена на отримувача - платника податку на додану вартість, якщо передбачається зміна вартості товару/послуг більше ніж удвічі та/або зміна номенклатури товарів/послуг (для кодів товарів згідно з УКТ ЗЕД - зміна перших чотирьох цифр кодів, а для кодів послуг відповідно до Державного класифікатора продукції та послуг - перших двох цифр кодів).

Відповідно до підпункту 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 ПК України, У разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних платнику податку протягом операційного дня контролюючий орган в автоматичному режимі надсилає (в електронному вигляді у текстовому форматі) квитанцію про зупинення реєстрації такої податкової накладної/розрахунку коригування. Така квитанція є підтвердженням зупинення такої реєстрації.

У квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування зазначаються:

а) порядковий номер та дата складення податкової накладної/розрахунку коригування;

б) визначення критерію(їв) оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, на підставі яких було здійснено зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування;

в) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та/або копії документів (за вичерпним переліком), достатніх для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію такої податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Вичерпний перелік документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Перелік), у розрізі Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 13.06.2017 № 567 передбачає:

1) для критерію, зазначеного у підпункті 1 пункту 6 Критеріїв:

договори, у тому числі зовнішньоекономічні контракти, з додатками, листування з контрагентами; договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлені повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для провадження господарської операції; первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання й транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передавання товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні; розрахункові документи, банківські виписки з особових рахунків; документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачена договором та/або законодавством;

2) для критерію, зазначеного в підпункті 2 пункту 6 Критеріїв:

договори, у тому числі зовнішньоекономічні контракти, з додатками, листування з контрагентами; договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлені повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для провадження господарської операції; первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання й транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи, інвентаризаційні описи, у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передавання товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні; розрахункові документи, банківські виписки з особових рахунків; документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачена договором та/або законодавством.

Відповідно до пункту 2 Переліку, письмові пояснення та копії документів, зазначені у Переліку, платник податку подає до ДФС в електронному вигляді засобами електронного звязку, визначеними ДФС, з урахуванням вимог Законів України «Про електронний цифровий підпис», «Про електронні документи та електронний документообіг» та нормативно-правового акта щодо порядку обміну електронними документами з контролюючими органами.

Відповідно до підпункту 201.16.2 пункту 201.16 статті 201 ПК України, письмові пояснення та/або копії документів, зазначені у підпункті «в» підпункту 201.16.1 цього пункту, платник податку має право подати до контролюючого органу за основним місцем обліку такого платника податку протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобовязання, відображеного у такій податковій накладній/розрахунку коригування. Такі документи передаються контролюючим органом за основним місцем обліку платника податку не пізніше наступного робочого дня з дня їх отримання до комісії центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику.

Письмові пояснення та/або копії документів, подані платником податків до контролюючого органу відповідно до підпункту 201.16.2 цього пункту, розглядаються комісією центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику (підпункт 201.16.2 пункту 201.16 статті 201 ПК України).

Порядок роботи комісії Державної фіскальної служби України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, затверджений наказом Міністерства фінансів України №566 від 13.06.2017 (далі Порядок №566).

Відповідно до пункту 2 Порядку №566 Комісія є постійно діючим колегіальним органом при ДФС, що діє в межах повноважень, визначених пунктом 201.16 статті 201 розділу V Податкового кодексу України та постановою Кабінету Міністрів України від 29.03.2017 № 190 «Про встановлення підстав для прийняття рішення комісією Державної фіскальної служби про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або про відмову в такій реєстрації».

Відповідно до пункту 21 Порядку №566 комісія приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або про відмову в такій реєстрації.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 29.03.2017 № 190 «Про встановлення підстав для прийняття рішення комісією Державної фіскальної служби про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або про відмову в такій реєстрації», підставами для прийняття комісією ДФС рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування є:

ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування, до якої/якого застосована процедура зупинення реєстрації згідно з пунктом 201.16 статті 201 Кодексу;

ненадання платником податку копій документів відповідно до підпункту «в» підпункту 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 Кодексу;

надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства та/або не є достатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування.

Відповідно до підпункту 201.16.3 пункту 201.16 статті 201 ПК України, рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних приймається та надсилається платнику податку протягом пяти робочих днів, що настають за днем отримання пояснень та документів, поданих відповідно до підпункту 201.16.2 цього пункту.

Відповідно до підпункту 201.16.4 пункту 201.16 статті 201 ПК України, податкова накладна/розрахунок коригування, реєстрацію якої в Єдиному реєстрі податкових накладних було зупинено, реєструється у день настання однієї із таких подій:

а) прийнято рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних;

б) набрало законної сили рішення суду про реєстрацію відповідної податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

З огляду на це суд першої інстанції вірно вважав, що у платника податків виникає обовязок перед податковим органом в передбачені терміни, надання певного обсягу документів по тих податкових накладних, щодо яких пройшла процедура зупинення реєстрації з метою реєстрації такої податкової накладної.

Як уже зазначалось вище ДП «Зарубинський спиртовий завод» подано для реєстрації у Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №335 від 25.11.2017 , виписану на TOB «Продукт СВ», та податкову накладну №342 від 30.11.2017, виписану на TOB «Продукт СВ». Податкові накладні були прийняті податковим органом, проте реєстрацію податкових накладних було зупинено та запропоновано платнику податків надати пояснення та/або додаткові документи. На виконання цього позивачем надано пояснення, що підприємство виробляє та передає на реалізацію продукцію етанол, як складник бензину по коду товару згідно УКТ ЗЕД НОМЕР_1. Дана продукція виробляється згідно виробничого технологічного регламенту біоконверсії крохмалевмісної сировини в етанол в якості компоненту автомобільного палива (згідно EN 15376). Для виробництва даного виду продукції підприємство купляє сировину (кукурудзу, відходи пшениці, жито і т.д.). Серед документів на підтвердження господарських операцій було надано: договір комісії на продаж продукції від 26.04.2017, сертифікат відповідності етанолу, договір поставки від 31.07.2017, таблицю руху продукції на складі, картку рахунку, технологічний регламент, звіт про надходження зернових та олійних культур на перероблення та зберігання за січень-листопад 2017 року, звіт про обсяги виробництва та реалізації спирту за 11 місяців 2017 року, видаткову накладну №408 від 25.11.2017 та видаткову накладну №409 від 30.11.2017, таблицю руху сировини на складі.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що подані документи по даних господарських операціях містили ряд недоліків, а саме при поданні технологічного регламенту позивачем подані лише сторінки із назвами частин документа та сторінка із погодженням, весь документ у повному обсязі не подавався. Частина документів (таблиця руху сировини на складі, картка рахунку, таблиця залишків та оборотів готової продукції) не містить підписів посадових осіб. А крім того, сторона відповідача звертала увагу на те, що позивачем не надано жодного документа, який би підтверджував наявність у позивача сировини, необхідної для виготовлення продукції, що реалізовувалася, а також документа, який би підтверджував факт оплати сировини чи продукції.

Проте, суд апеляційної інстанції з такими висновками суду першої інстанції не погоджується.

Суд першої інстанції, давши аналіз вищезазначеним нормам законодавства, вказав, що контролюючим органом у квитанціях не вказано конкретний вид критерію, який встановлений п. 6 Критеріїв оцінки ступеня ризику (наказ МФУ від 13.06.2017 № 567) та не вказавно конкретного переліку документів, вичерпний перелік яких встановлений цим же наказом МФУ.

Суд апеляційної інстанції вважає, що у даній спірній ситуації саме орган ДФС, при зупиненні реєстрації податкової накладної, зобовязаний вказувати у квитанції конкретний перелік (із вичерпного переліку) документів наявність яких буде достатньою для прийняття Комісією рішення про реєстрацію податкової накладної.

Колегія судів зазначає, що згідно матеріалів справи після зупинення реєстрації податкових накладних, на виконання вимог пп. 201.16.1 п. 201.16 ст. 201 Податкового кодексу України, підприємством надіслано на адресу ДФС повідомлення про підтвердження реальності здійснення операцій, пояснення та документи, які платник податку вважав достатніми для прийняття рішення про реєстрацію податкових накладних. Як уже зазначалось вище, Постановою КМУ від 29 березня 2017 року № 190 «Про встановлення підстав для прийняття рішення комісією Державної фіскальної служби про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або про відмову в такій реєстрації» визначено, що підставами для прийняття комісією ДФС рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування є: ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, і зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування, до якої/якого застосована процедура зупинення реєстрації згідно з пунктом 201.16 статті 201 Кодексу; ненадання платником податку копій документів відповідно до підпункту «в» підпункту 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 Кодексу; надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства та/або не є достатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування.

Надаючи оцінку наданим позивачем доказам судом першої інстанції не вказано, які саме документи складені з порушенням законодавства, в чому полягає порушення, та/або яких саме документів не вистачає.

Щодо надання позивачем лише частини Технічного регламенту, як на підставу для відмови у задоволенні позовних вимог, то суд апеляційної інстанції вважає, що надання інформації про технічні умови виробництва етанолу як складника бензину, в даному випадку не є необхідним, оскільки позивачем надані інші документи, що підтверджують технічну можливість виготовлення цієї продукції. Крім того, наявність чи відсутність такого регламенту жодним чином не свідчить про наявність чи відсутність господарських операцій з контрагентами.

Щодо відсутності підпису на витягах із бухгалтерської бази даних платника, то суд апеляційної інстанції вважає слушним та таким що заслуговує на увагу твердження апелянта про те, що це спричинено тим, що ці таблиці формуються відповідною програмою в електронній формі, що не передбачає підпису посадової особи платника податків. Крім того усі ці документи прикріплюються як додатки до Повідомлення про підтвердження реальності здійснення операцій, що в свою чергу підписується електронним цифровим підписом посадової особи платника податку та направляється засобами електронного зв'язку на адресу ДФС. Більше того, ці таблиці не є первинними документами та на підставі їх формування не виникає податкове зобов'язання або обов'язок складення чи реєстрації податкової накладної, а тому, ці документи можуть лише підтверджувати відображення в бухгалтерському обліку певних господарських операцій.

Також, суд апеляційної інстанції зазначає, що наведені вище докази про господарські відносини з ТОВ «Західна марка» підтверджують наявність сировини.

Крім того, не подання податковому органу свідоцтва про право власності на будівлі спиртового заводу від 16.08.2000, що суд першої інстанції вважав підставою для відмови у задоволенні позовних вимог, не свідчать про відсутність господарських відносин ДП «Зарубинський спиртовий завод» з ПАТ «Укртелеком» щодо оренди майна. Тим більше, що таке свідоцтво надано суду першої інстанції при розгляді справи.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що податковим органом проведено документальну планову перевірку ДП «Зарубинський спиртовий завод» за період з 01.01.2016 по 30.09.2018 і апелянтом надано суду Акт такої перевірки згідно якого не встановлено порушень по господарських операціях ДП «Зарубинський спиртовий завод» з ТОВ «Протукт СВ» та ПАТ «Укртелеком»

На підставі викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції слід скасувати, бо висновки суду не відповідають обставинам справи, таке прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, а позовні вимоги задовольнити.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 310, п. 2 ч. 1 ст. 315, ст. 317, ст. 321, ст. 322, ст. 325, ст. 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу державного підприємства «Зарубинський спиртовий завод» задовольнити, скасувати рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2018 року по справі № 819/1070/18.

Прийняти нову постанову, якою позовні вимоги державного підприємства «Зарубинський спиртовий завод» задовольнити.

Скасувати рішення комісії Державної фіскальної служби України від 06.02.2018 № 586391/00375065, № 586390/00375065; від 23.03.2018 № 616295/00375065 про відмову в реєстрації податкових накладних від 25.11.2017 № 335, від 30.11.2017 № 342, від 30.11.2017 № 344.

Зобовязати Державну фіскальну службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні від 25.11.2017 № 335, від 30.11.2017 № 342, від 30.11.2017 № 344 подані на реєстрацію державним підприємством «Зарубинський спиртовий завод».

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя М.А. Пліш

Судді Т.І. Шинкар

ОСОБА_2

Повний текст складено 25.04.2019