Справа № 0740/1072/18
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2019-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2019 року№ 857/1511/19
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Качмара В.Я.,

суддів Курильця А.Р., Мікули О.І.,

при секретарі судового засідання Пильо І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2018 року у справі №0740/1072/18 (суддя Калинич Я.М., рішення ухвалене о 13/30 год м.Ужгород) за його позовом до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області про скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області (далі ГУНП) в якому просив:

визнати протиправними та скасувати наказ начальника ГУНП «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників Хустського ВП ГУНП в Закарпатській області» від 31.08.2018 №1738 та наказ «ОСОБА_2 особовому складу» від 10.09.2018 №189 о/с (далі Наказ №1738, Наказ №189 о/с відповідно);

поновити на посаді старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Хустського відділу ГУНП (далі Посада);

стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 11.09.2018 і до моменту фактичного поновлення на службі.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із ухваленим рішенням, його оскаржив позивач, який із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

В доводах апеляційної скарги вказує, що за наслідками проведення службового розслідування незаконно та необґрунтовано визнано вчинення ним порушень вимог статей 1, 7 Закону України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» (далі Закон №3460-IV; Дисциплінарний статут відповідно), «Правил етичної поведінки поліцейських» затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України (далі МВС) 09.11.2016 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України (далі МЮУ) 06.12.2016 за №1576/29706), вимог статі 18 Закону України «Про Національну поліцію» (далі Закон №580-VIII; далі Правила) Закону України «Про запобігання корупції» (далі Закон №1700-VIІ), та винесено пропозиції про накладення дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби. Оскільки на час звільнення апелянта порушене відносно нього кримінальне провадження не закінчено, тому останній вважає, що підстави для накладення на нього дисциплінарного стягнення відсутні.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу заперечує вимоги такої, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Учасники справи, в судове засідання не з'явились, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, а тому, апеляційний суд, відповідно до частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС) вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності учасників справи, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Разом з тим, представник позивача подав до суду клопотання про відкладення розгляду справи на інший термін у звязку з терміновою непередбачуваною відпусткою в період з 08.04.2019 по 22.04.2019, що унеможливлює прийняття його участі та участі позивача в розгляді справи. Розглянувши вказане клопотання суд апеляційної інстанції вважає його необґрунтованим та непідтвердженим жодними доказами, які б засвідчували наявність вищенаведених обставин неможливості участі позивача та його представника у судовому засіданні. Крім того, позивач завчасно (08.04.2019) повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що службовим розслідуванням в достатній мірі встановлено обставини, що підтверджують факт вчинення позивачем дисциплінарного проступку.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з додержанням норм матеріального і процесуального права, з таких міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач починаючи з 2007 року проходив службу в органах внутрішніх справ України на різних посадах, з 07.11.2015 перебував на службі в органах поліції. На Посаді працює з грудня 2016 року (а.с.18-21).

ГУНП 30.07.2018 прийнято наказ «Про призначення службового розслідування» №1505 (далі Наказ №1505), яке проводилось у відповідності до підпункту 2.2.2 пункту 2 та пункту 2.6 «Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України», затвердженої наказом МВС від 12.03.2013 №230 (зареєстровано в МЮУ 02.04.2013 за №541/23073; далі Інструкція; а.с.43).

На час проведення службового розслідування позивача відсторонено від виконання службових обовязків за Посадою.

Підставою для прийняття вказаного наказу стало затримання 28.07.2018 працівниками Закарпатського управління Департаменту внутрішньої безпеки ГУНП (далі ЗУ ДВБ) спільно із прокуратурою Закарпатської області (далі Прокуратура) в службовому кабінеті ОСОБА_1 під час отримання ним неправомірної вигоди в сумі 11500 грн за не притягнення до кримінальної відповідальності мешканця Хустського району за статтею 185 Кримінального кодексу України (далі КК).

За результатами службового розслідування 23.08.2018 складено висновок, який затверджений начальником ГУПН (далі Висновок; а.с.68-72).

Відповідно до Висновку матеріалами зібраними в ході службового розслідування встановлено, що 28.07.2018 у рамках проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000286 відкритого Прокуратурою 23.07.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 368 КК у службовому кабінеті №31, розташованому на другому поверсі адмінбудівлі Хустського ВП ГУНП був затриманий старший оперуповноважений СКП Хустського ВП ГУНП капітан поліції ОСОБА_1, який діючи умисно, з корисливих мотивів вимагав та отримав від громадянки ОСОБА_2, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_1, неправомірну вигоду в розмірі 11500 грн, за не притягнення до кримінальної відповідальності за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого статтею 185 КК її онука ОСОБА_3, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2.

У ході проведення огляду у службовому кабінеті №31 в присутності понятих було вилучено грошові кошти в сумі 11500 грн, а також службове посвідчення (ЗКП № 000662) та жетон (№0072698) ОСОБА_1 Під час затримання позивач перебував на робочому місці у цивільному одязі. Того ж дня, працівниками слідчого управління Прокуратури ОСОБА_1 вручено повідомлення про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 368 КК та затримано в порядку статті 208 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) і поміщено до ізолятора тимчасового тримання №1 ГУНП.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30 липня 2018 року обрано відносно підозрюваного ОСОБА_1Д запобіжний захід у вигляді домашнього арешту без застосування електронних заходів контролю цілодобово.

Позивач під час проведення службового розслідування від надання пояснень щодо факту отримання ним неправомірної вигоди відмовився (а.с.52).

На підставі зазначеного вище, Висновком встановлено, що за порушення вимог статей 1 та 7 Закону №3460-IV, статті 18 Закону №580-VIII, Закону №1700-VIІ та Правил, яке призвело до скоєння вчинку ОСОБА_1, який компрометує його, як поліцейського і дискредитує поліцію в цілому та проявляється у вимаганні та отриманні неправомірної вигоди у розмірі 11500 грн від громадянки ОСОБА_2 за не притягнення її онука до кримінальної відповідальності ОСОБА_1 Посада, відповідно до пункту 8 статті 12 Закону №3460-IV, звільнити зі служби в поліції (пункт 3 Висновку; а.с.41-76).

З урахуванням цього, 31.08.2018 ГУНП прийнято Наказ №1738, яким позивача наказано звільнити зі служби в НП (а.с.77-82).

Наказом №189 о/с ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції відповідно до частини 1 статті 77 Закону №580-VIII за пунктом 6 (у звязку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) з 11.09.2018 (а.с.37).

Вважаючи вказані накази протиправними позивач звернувся до суду із цим позовом.

У відповідності до статті 43 Основного Закону кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Приписами частини другої статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції визначені Законом №580-VIII та «Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України», затвердженого Законом №3460-IV (далі Дисциплінарний статут).

Згідно з пунктом 6 частини 1 статті 77 Закону №580-VIII (в редакції чинній на час виникнення спірних відносин) поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у звязку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Відповідно до частин першої, другої статті 18 Закону №580-VIII Поліцейський зобовязаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обовязки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обовязків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини; 4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоровя; 5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у звязку з виконанням службових обовязків; 6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Поліцейський на всій території України незалежно від посади, яку він займає, місцезнаходження і часу доби в разі звернення до нього будь-якої особи із заявою чи повідомленням про події, що загрожують особистій чи публічній безпеці, або в разі безпосереднього виявлення таких подій зобовязаний вжити необхідних заходів з метою рятування людей, надання допомоги особам, які її потребують, і повідомити про це найближчий орган поліції.

За змістом частини першої статті 19 Закону №580-VIII у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

На момент виникнення спірних правовідносин Дисциплінарний статут НП не був прийнятий, тому на поліцейських відповідно до пункту 9 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у звязку з прийняттям Закону №580-VIII поширюється дія Дисциплінарного статуту.

Відповідно до статті 1 Дисциплінарного статуту (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) службова дисципліна дотримання особами рядового і начальницького складу (далі особа РНС) Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

У статті 2 Дисциплінарного статуту вказано, що дисциплінарний проступок це невиконання чи неналежне виконання особою РНС службової дисципліни.

За змістом частини першої статті 5 Дисциплінарного статуту за вчинення дисциплінарних проступків особи РНС несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Згідно з статтею 7 Дисциплінарного статуту службова дисципліна базується на високій свідомості та зобовязує кожну особу РНС: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоровя, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу; дотримуватися норм професійної та службової етики; берегти державну таємницю; у службовій діяльності бути чесною, обєктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх обєднань та інших юридичних осіб; стійко переносити всі труднощі та обмеження, повязані зі службою; постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку тощо.

Відповідно до статті 12 Дисциплінарного статуту на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень:1) усне зауваження; 2) зауваження; 3) догана; 4) сувора догана; 5) попередження про неповну посадову відповідність; 6) звільнення з посади; 7) пониження в спеціальному званні на один ступінь; 8) звільнення з органів внутрішніх справ.

Звідси, звільнення з органів поліції є найсуворішим заходом дисциплінарного стягнення і повинно застосовуватись у виняткових випадках та за вчинення особливих дисциплінарних проступків.

Статтею 14 Дисциплінарного статуту передбачено, що з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою РНС, начальник призначає службове розслідування.

Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. У разі необхідності цей термін може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць.

Порядок проведення службового розслідування встановлюється МВС.

Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення.

При цьому, у відповідності до вимог абзацу 10 статті 14 Дисциплінарного статуту при визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо.

З метою належної організації заходів, спрямованих на захист прав і свобод людини, зміцнення службової дисципліни в діяльності органів та підрозділів внутрішніх справ, попередження надзвичайних подій за участю особового складу, упорядкування питань призначення, проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ, а також підвищення ефективності роботи підрозділів кадрового забезпечення наказом МВС, затверджено Інструкцію.

Згідно з підпунктом 2.2.2 пункту 2.2 Інструкції підставами для проведення службового розслідування є реєстрація в Єдиному реєстрі досудових розслідувань відомостей про скоєне особою РНС кримінальне правопорушення.

Відповідно до пункту 2.6 підставою для проведення службового розслідування є належним чином письмово оформлений наказ уповноваженого на те начальника.

Пунктами 8.1, 8.2, 8.3 та 8.4 Інструкції передбачено, що підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається з вступної, описової та резолютивної частин.

З матеріалів справи, видно, що підставою притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності став висновок службового розслідування за інформацією про його затримання 28.07.2018 посадовими особами ЗУ ДВБ та Прокуратури у порядку статті 208 КПК у рамках кримінального провадження №0000286, розпочатого 23.07.2017 за частиною третьою статті 368 КК.

З огляду на обставини, які встановлені службовим розслідуванням, було зроблено висновок про порушення апелянтом службової дисципліни, недотримання вимог статей 1, 7 Дисциплінарного статуту, статті 18 Законом №580-VIII, Закону №1700-VIІ та Правил, що призвело до скоєння вчинку який компрометує його, як поліцейського і дискредитує поліцію в цілому та проявляється у вимаганні та отриманні неправомірної вигоди.

Таким чином, враховуючи встановлені обставини, наслідки проступку, які, як правильно зазначив відповідач, фактично підривають довіру та авторитет до органів Національної поліції, суд апеляційної інстанції вважає правомірним притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Відсутність обвинувального вироку щодо позивача не свідчить про відсутність ознак дисциплінарного проступку (невиконання чи неналежне виконання позивачем службової дисципліни) в його діях.

Реалізація дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби за порушення службової дисципліни є окремою підставою для звільнення, яка не пов'язана із порушенням кримінальної справи та набрання чинності вироком суду. А наявність кримінального провадження, відкритого стосовно особи, яка проходить службу в поліції, не виключає можливості застосування стосовно цієї особи наслідків, передбачених пунктом 6 частини першої статті 77 Закону №580-VIII у разі встановлення під час службового розслідування невиконання чи неналежне виконання поліцейським службових обовязків.

Такі висновки, в аналогічних справах узгоджуються із позицією Верховного Суду викладеної у постановах від 14 лютого 2019 року та 20 березня 2019 року у справах №№ 824/1022/16-а, 804/676/18 відповідно.

Щодо посилань скаржника про те, що його не ознайомлено з Висновком, то такі не беруться судом до уваги, оскільки згідно пункту 6.3 особа РНС має право за письмовим рапортом ознайомлюватися з висновком службового розслідування, а також з матеріалами, зібраними в процесі його проведення, у частині, яка її стосується, крім випадків, визначених законодавством України.

Таким чином, не ознайомлення особи, стосовно якої проводиться службове розслідування, з висновком службового розслідування - не перешкоджає застосуванню дисциплінарного стягнення до такої особи.

З огляду на викладене апеляційний суд приходить до висновку, що при прийнятті рішення про накладення на позивача найсуворішого виду дисциплінарного стягнення, а саме звільнення зі служби в поліції, ГУНП діяло обґрунтовано, в порядку, у межах та у спосіб, що передбачені законодавством України, а тому правові підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Відповідно до статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи, враховуючи вимоги наведених вище правових норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення суд першої інстанцій, правильно встановив обставини справи, не допустив порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б бути підставою для його скасування, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2018 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини пятої статті 328 КАС.

Головуючий суддя ОСОБА_4
судді ОСОБА_5
ОСОБА_6
Повне судове рішення складено 25 квітня 2019 року.