Справа № 815/1605/18
Суддя: Крусян А.В.
Дата ухвалення: 2019-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2019 р.м.ОдесаСправа № 815/1605/18

Головуючий в 1 інстанції: Єфіменко К.С.

Місце та час укладення судового рішення

« 10:25», м. Одеса

Повний текст судового рішення складений 27.08.2018 р.

П'ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Крусяна А.В.,

суддів Градовського Ю.М., Яковлєва О.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційні скарги Першого Київського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області, публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22 серпня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Першого Київського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області, третя особа публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк» про визнання протиправними та скасування постанов, -

В С Т А Н О В И В:

11.04.2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Першого Київського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області, третя особа публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк» про визнання протиправними та скасування постанов: від 16.02.2016р. про відкриття виконавчого провадження №50199035; від 06.03.2018р. про арешт майна боржника за виконавчим провадженням №50199035; від 06.03.2018р. про повернення виконавчого документа стягувачу за виконавчим провадженням №50199035; скасування у спеціальному розділі Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про обтяження за №25160554 (спеціальний розділ), дата та час реєстрації 06.03.2018р. 16:24:49.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що відповідачем безпідставно відкрито виконавче провадження, накладено арешт на майно позивача та повернено виконавчий документ стягувачу, оскільки на момент відкриття виконавчого провадження Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» накладено мораторій на примусове стягнення нерухомого житлового майна боржника, яке знаходиться в іпотеці та виступає як забезпечення наданого боржнику кредиту в іноземній валюті.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 22.08.2018р. позов задоволений частково; визнано протиправною та скасовано постанову про відкриття виконавчого провадження від 16.02.2016 року за виконавчим провадженням №50199035; визнано протиправною та скасовано постанову про арешт майна боржника від 06.03.2018 року за виконавчим провадженням №50199035; скасовано у спеціальному розділі Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про обтяження за №25160554 (спеціальний розділ), дата та час реєстрації 06.03.2018 року 16:24:49; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з ухваленим у справі судовим рішенням, Перший Київський відділ державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області та публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» подали апеляційні скарги, в яких посилаються на порушення судом першої інстанції, при вирішенні справи норм матеріального права, просять рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційних скарг, законність та обґрунтованість рішення суду в межах апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що вони підлягають задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено, що 11.04.2008р. між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №0 (відповідно до додаткової угоди - 1 ), згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 100 000дол. США з розрахунку 11,8 % річних на строк з 11.04.2008 року по 11.04.2038 року (надалі - Кредитний договір).

З метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за вказаним договором про надання споживчого кредиту № 0 (відповідно до додаткової угоди - 1) від 11.04.2008 року іпотекодавець ОСОБА_2 за договором іпотеки № б/н від 11.04.2008 року передала в іпотеку нерухоме майно: квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (надалі - квартира) та є приватною власністю іпоткодавця на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу 11.04.2008 року реєстровий номер 1696, зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів 11.04.2008 року за № 2830282.

08.12.2011р. між ПАТ «Укрсиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір про купівлю-продаж прав вимоги за кредитами №2949, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко Д.Г. /а.с.31/

03.09.2013р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Паракудою І.В. видано виконавчий напис №2251 щодо звернення стягнення на нерухоме майно: п'ятикімнатну квартиру АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_2 /а.с.35/

Постановою старшого державного виконавця Другого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 26.12.2014р. за ВП №42558718 відмовлено у відкритті виконавчого провадження з виконання вищезазначеного виконавчого напису №2251 від 03.09.2013р. на підставі п.8 ч.1 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на момент винесення постанови), а саме у зв'язку з тим що сума стягнення у виконавчому документі є меншою суми вказаної стягувачем у заяві. /а.с.73/

Постановою старшого державного виконавця Другого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 26.12.2014р. за ВП №43750351 вищезазначений виконавчий напис нотаріуса був повернутий стягувачу ПАТ «Дельта Банк» на підставі п.4 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на момент винесення постанови), а саме - стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат на організацію та проведення виконавчих дій. авансування яких передбачено цим Законом, незважаючи на попередження державного виконавця про повернення йому виконавчого документа. /а.с.74-75/

Заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси у справі №520/107/15-ц від 14.07.2015р., в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 перед ПАТ «Дельта Банк» за кредитним договором в загальному розмірі 2599814,89 грн., звернуто стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки № б/н від 11.04.2008 року, а саме на квартиру, яка належить ОСОБА_2 на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу. посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, 11.04.2008 року за №1696, зареєстрованого в державному реєстрі правочинів №2830282 від 11.04.2008 року, шляхом визнання за ПАТ «Дельта Банк» права власності на предмет іпотеки - квартиру. /а.с.13-15/

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 09.02.2017р. заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 14.07.2015р. скасовано, справа про звернення стягнення на майно призначена до розгляду в загальному порядку. /а.с.16/

Постановою старшого державного виконавця Другого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 17.08.2015р. за ВП №47758284 виконавчий напис нотаріуса №2251 від 03.09.2013р. був повернутий стягувачу ПАТ «Дельта Банк» на підставі п.9 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на момент винесення постанови), а саме - існує заборона реалізації майна, яка передбачена, Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». /а.с.76-77/

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 20.04.2017р. по цивільній справі №520/8636/16-ц відмовлено у задоволені позову уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Дельта Банк» Кадирова В.В. до ОСОБА_2, 3-я особа: Другий Київський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про звільнення майна - квартири з під арешту. /а.с.19-20/

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 05.02.2018р. у справі №520/107/15-ц позовну заяву ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки залишено без розгляду, ухвала набрала законної сили 21.02.2018р. /а.с.18/

Водночас, на виконанні у Київському відділі державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції перебувало виконавче провадження ВП №50199035 з виконання виконавчого напису №2251 від 13.09.2013 року виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Паракудою І.В. про звернення стягнення на п'ятикімнатну квартиру АДРЕСА_1, яка належить на праві власності ОСОБА_2, та задоволення вимог стягувача - ПАТ «Дельта Банк» у розмірі 1238177,10грн. за рахунок коштів, отриманих від реалізації вказаного майна.

Так, постановою старшого державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 16.02.2016р. відкрито виконавче провадження ВП №50199035 з виконання виконавчого напису нотаріуса №2251 від 13.09.2013р. /а.с.30/

В рамках вищезазначеного виконавчого провадження, постановою старшого державного виконавця Першого Київського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 06.03.2018р., при примусовому виконанні виконавчого напису нотаріуса №2251 від 13.09.2013р., накладено арешт на майно що належить боржнику: квартиру АДРЕСА_1., на виконання якої внесено запис у спеціальному розділі Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про обтяження за №25160554 (спеціальний розділ), дата та час реєстрації 06.03.2018 року16:24:49. /а.с.26, 32/

Постановою старшого державного виконавця Першого Київського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 06.03.2018р. виконавчий напис №2251 від 13.09.2013р. повернуто стягувачу, на підставі п.9 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», а саме наявність встановленої законом заборони щодо звернення стягнення на майно боржника. /а.с.34/

Не погоджуючись з постановами державного виконавця від 16.02.2016 про відкриття виконавчого провадження; від 06.03.2018р. про арешт майна боржника; від 06.03.2018р. про повернення виконавчого документа стягувачу, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Перевіривши матеріали справи, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на момент повторного пред'явлення виконавчого документа до виконання) передбачено, що державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Статтею 26 вищезазначеного закону встановлено, що державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі: 1) пропуску встановленого строку пред'явлення документів до виконання; 2) неподання виконавчого документа, зазначеного у статті 17 цього Закону, та неподання заяви про відкриття виконавчого провадження у випадках, передбачених цим Законом; 3) якщо рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної (юридичної) сили, крім випадків, коли воно у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання; 4) пред'явлення виконавчого документа до органу державної виконавчої служби не за місцем або не за підвідомчістю виконання рішення; 5) якщо не закінчилася відстрочка виконання рішення, надана судом, яким постановлено рішення; 6) невідповідності виконавчого документа вимогам передбаченим статтею 18 цього Закону; 6-1) офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури; 7) якщо виконавчий документ повернуто стягувачу за його заявою, крім виконавчих документів про стягнення аліментів та інших періодичних платежів; 8) наявності інших передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження.

Пунктом 2 ч.1 ст.22 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на момент повторного пред'явлення виконавчого документа до виконання) встановлено, що інші виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.23 Закону України «Про виконавче провадження» строки пред'явлення виконавчого документа до виконання перериваються пред'явленням виконавчого документа до виконання. Відповідно до ч.2 цієї ж статті Закону після переривання строку пред'явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється.

Так, оскільки постановою старшого державного виконавця Другого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 17.08.2015р. за ВП №47758284 виконавчий напис №2251 від 03.09.2013р. був повернутий стягувачеві ПАТ «Дельта Банк», а повторно ПАТ «Дельта Банк» звернулося до органу державної виконавчої служби у лютому 2016р., тому відповідно стягувачем не пропущено строки пред'явлення виконавчого напису №2251 від 03.09.2013 року до виконання.

Таким чином, на виконання вимог ч.1 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на момент повторного пред'явлення виконавчого документа до виконання), враховуючи додержання строку пред'явлення виконавчого напису №2251 від 03.09.2013р. до виконання, державний виконавець був зобов'язаний відкрити виконавче провадження.

Колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо обов'язку державного виконавця відмовити у відкритті виконавчого провадження на підставі п.8 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження», у зв'язку з наявністю інших передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження, з наступних підстав.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.17 Закону України «Про виконавче провадження» державною виконавчою службою підлягають виконанню виконавчі написи нотаріусів.

Згідно з ч.8 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку».

За змістом ч.6 ст.З Закону України «Про іпотеку», у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Отже, звернення стягнення на предмет іпотеки в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-іпотекодержателя, який має переважне право перед іншими.

Згідно ч.2 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим законом.

Водночас, Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» передбачено, що не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

Отже, вищезазначений законом встановлюються умови, при яких не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно та/або предметом іпотеки, наявність або відсутність яких, державний виконавець може перевірити, лише під час здійснення відповідних виконавчих дій в рамках виконавчого провадження.

Пунктом 9 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавчий документ повертається стягувачу, якщо законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

Саме на виконання п.9 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» старшим державним виконавцем Першого Київського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області винесено постанову від 06.03.2018р., якою виконавчий напис №2251 від 13.09.2013р. повернуто стягувачу, оскільки наявна встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно боржника, а саме Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» введено мораторій на примусове стягнення нерухомого житлового майна боржника (квартири АДРЕСА_1), яке знаходиться в іпотеці у ПАТ «Дельта Банк» та виступає як забезпечення наданого боржнику кредиту в іноземній валюті.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що державний виконавець при прийнятті оскаржуваних рішень діяв у спосіб та в порядку передбачених законодавством, зокрема Закону України «Про виконавче провадження», тому позовні вимоги є безпідставними та не підлягаючими задоволенню.

Згідно ч.11 ст.139 КАС України судові витрати третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, стягуються на її користь зі сторони, визначеної відповідно до вимог цієї статті, залежно від того, заперечувала чи підтримувала така особа позовні вимоги.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Приписи ч.5 ст.7 вказаного Закону визначають, що повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики.

Як вбачається з матеріалів справи, за подання апеляційної скарги, ПАТ «Дельта Банк» необхідно було сплатити судовий збір у розмірі 4228,80грн, однак згідно платіжного доручення №6256509 від 21.09.2018р. сплачено 10556грн.

Отже, судова колегія приходить до висновку про наявність підстав повернення ПАТ «Дельта Банк» надмірно сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги, а саме у розмірі 6327,20грн., та стягненню з позивача на користь ПАТ «Дельта Банк» сплаченого судового збору у розмірі 4228,80грн.

Оскільки судом першої інстанції при вирішені справи допущено неповне з'ясування обставин справи, що мають значення для справи, та як наслідок неправильне застосування норм матеріального права, тому в порядку ст.317 КАС України рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 139, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Першого Київського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області, публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» задовольнити, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22 серпня 2018 року скасувати.

Ухвалити у справі нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2 до Першого Київського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області, третя особа публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк» про визнання протиправними та скасування постанов.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (, адреса: 01133, м.Київ, вул. Щорса, 36-Б) судові витрати у загальному розмірі 4228 (чотири тисячі двісті двадцять вісім)грн. 80 копійок.

Повернути публічному акціонерному товариству «Дельта Банк» (, адреса: 01133, м.Київ, вул. Щорса, 36-Б) надмірно сплачений згідно платіжного доручення №6256509 від 21 вересня 2018 року судовий збір у розмірі 6327 (шість тисяч триста двадцять сім)грн. 20 копійок. Виконання постанови доручити Головному управлінню Державної казначейської служби України в Київській області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання судового рішення.

Головуючий суддя Крусян А.В.
Судді Градовський Ю.М. Яковлєв О.В.