Справа № 754/2120/18
Суддя: Васильченко І.П.
Дата ухвалення: 2019-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

24 квітня 2019 року № 754/2120/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Васильченко І.П. розглянувши в порядку спрощеного позовного справу

за позовомОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України в м.Києві
провизнання дій протиправними, зобов'язання вчинити дії,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Деснянського районного суду м.Києва з позовом до Лівобережного об'єднаного Управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання відмови відповідача в призначенні пенсії за віком позивачу на пільгових умовах за Списком № 2 на підставі п. «б» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» протиправною та зобов'язати відповідача призначити та виплачувати позивачу пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 на підставі п. «б» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», починаючи з 12.12.2017 р., зарахувавши до пільгового стажу за Списком № 2 період роботи з 05.09.1983 р. по 01.03.1996 р. в ВАТ СУ-2 Будмеханізації.

На підставі ухвали судді Деснянського районного суду м.Києва від 26.02.2018 р. матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Києві про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити дії передано на розгляд Окружного адміністративного суду м.Києва за підсудністю.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.07.2018 року суд визнав подану заяву і додані до неї матеріали достатніми для прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження по справі, ухвалено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

При цьому, відповідно до ст.52 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов'язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов'язкові для особи, яку він замінив.

Судом з Державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, встановлено, що Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України припинено, а тому суд вважає необхідним замінити первісного відповідача на правонаступника - Головне управління Пенсійного фонду України в м.Києві.

Позовні вимоги мотивовані протиправною відмовою відповідача щодо призначити позивачу пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 на підставі п. «б» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», оскільки стаж роботи на пільгових умовах з 05.09.1983 р. по 01.03.1996 р. в ВАТ СУ-2 Будмеханізації підтверджується трудовою книжкою.

Відповідач письмового відзиву на позов не надав.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою від 12.12.2017 р. про призначення пенсії на пільгових умовах за списком № 2 відповідно до пункту «б» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Листом від 21.12.2017 р. № 19737/06 відповідач відмовив позивачу у призначенні пільгової пенсії, з огляду на ненадання необхідних документів.

Не погоджуючись із вказаною відмовою, позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав та законних інтересів.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Спірні правовідносини регулюються положеннями Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 р. № 1788-XII (далі - Закон № 1788) .

Згідно п. «б» ст.13 Закону № 1788 на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах. За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності стажу роботи: з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців у чоловіків. Працівникам, які не мають стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»: чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи.

Тобто, при неповному пільговому стажі за нормами п. «б» ст. 13 Закону № 1788 право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 із зменшенням пенсійного віку мають чоловіки при наявності страхового стажу 26 років 6 місяців та пільгового стажу не менше 6 років 3 місяці (не менше половини від необхідних 12 років 6 місяців).

Статтею 62 Закону № 1788 передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Згідно з п. 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 р. № 383, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.12.2005 р. за № 1451/11731 (далі - Наказ № 383) при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 р. та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 р.

Згідно п. 10 Наказу № 383 для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 р. № 637 (далі - Порядок № 637).

Згідно п. 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Згідно п. 23 та 24 Порядку № 637 документи, що подаються для підтвердження трудової діяльності, повинні бути підписані посадовими особами і засвідчені печаткою (у разі наявності).

Для підтвердження трудового стажу приймаються лише ті відомості про період роботи, які внесені в довідки на підставі документів.

З копії трудової книжки позивача серії БТ-І № 8451421 вбачається, що він 05.09.1983 р. прийнятий на роботу машиністом крана екскаватора 5 розряду на СУ-2 Будмеханізації, 01.08.1987 р. позивачу присвоєний 5 розряд крана гусечиного, 16.01.1988 р. переведено машиністом копра-крана 1-ї дільниці, 01.03.1988 р. присвоєний 6 розряд машиністом копра-крана, 01.03.1996 р. позивач звільнений з роботи за власним бажанням на підставі ст. 38 Кодексу законів про працю України.

Однак, згідно п. 3 Порядку до пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 року №442 (далі - Порядок №442) та розробленими на виконання цієї постанови Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 01 вересня 1992 року N 41 (далі - Методичні рекомендації).

Основна мета атестації, як випливає із зазначених нормативних актів, полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Згідно з пунктом 4 Порядку проведення атестації та підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років.

Атестація має проводитися у передбачені пунктом 4 Порядку, а відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.

Результати атестації використовуються при встановленні пенсій за віком на пільгових умовах, пільг і компенсацій за рахунок підприємств та організацій, обґрунтуванні пропозицій про внесення змін і доповнень до Списків № 1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, а також для розробки заходів щодо поліпшення умов праці та оздоровлення працюючих.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Суд звертає увагу на те, що 29.05.2017 р. позивач звертався до ВАТ «Строймеханізація» (колишня назва СУ-2 Будмеханізації) з проханням надати підтверджуючі документи, необхідні для отримання пільгової пенсії, однак відповіді не отримав.

Отже, ураховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивачем ужито усіх можливих заходів для документального підтвердження наявного пільгового стажу (також атестації робочих місць), а неможливість підтвердити проведення атестації робочого місця або взагалі її не проведення підприємством, не може позбавити громадян конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питання надання пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Суд також ураховує ту обставину, що відповідач не надав суду доказів вжиття заходів для отримання інформації щодо проведення/не проведення атестації робочих місць на підприємстві, на якому працював позивач, а тому, відмова з даних підстав, не може бути єдиною і беззаперечною умовою для позбавлення гарантованого права позивача на соціальний захист.

У відповідності до п. 3 Порядку № 383, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи.

За приписами п. 10 цього ж Порядку для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 р. № 637 (далі - Постанова №637).

При цьому, під повним робочим днем слід уважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками, не менше 80 відсотків робочого часу, установленого для працівників даного виробництва, професії чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов'язаних з виконанням своїх трудових обов'язків (п. 2 Порядку № 383).

Зокрема Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 20.07.1993 р. № 58 зазначено, що у графі 3 розділу «Відомості про роботу» трудової книжки робиться запис, що підтверджує право на пенсію, на підставі наказу, виданого за результатами атестації робочих місць (має відповідати найменуванню Списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення). Показники, зазначені у цих Списках, обов'язково повинні бути підтверджені в карті оцінки умов праці робочого місця за результатами атестації і можуть записуватися в дужках.

При цьому, з наданої позивачем копії трудової книжки серії вбачається відсутність в розділі «Відомості про роботу» запису, що підтверджує право на пенсію на пільгових умовах.

Відповідно до пункту 20 Постанови №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Розділом XXXIII «Загальні професії» чинного Списку № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 р. № 10 передбачено професію «машиністи копрів».

Як вже зазначалось, позивач дійсно з 05.09.1983 р. по 01.03.1996 р. працював на СУ-2 Будмеханізації на посадах машиніста крана екскаватора та машиніста копра-крана.

На підтвердження наявності підстав для отримання пільгової пенсії, позивачем надано уточнюючу довідку, видану СУ-2 Будмеханізації ОСОБА_2, з якої вбачається, що останній, працюючи по трудовій книжці на посаді машиніста - ескалатора з навісним копровим обладнанням має право на отримання пільгової пенсії.

Відтак, суд враховує, що посада машиніста - ескалатора з навісним копровим обладнанням є тотожною посаді позивача.

Таким чином, суд зазначає, що наявність у позивача записів у трудовій книжці є достатнім підтвердженням того, що він працював на відповідних посадах у зазначені періоди часу та має відповідний трудовий стаж, які дають йому право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що відповідач протиправно відмовив позивачу у призначені пільгової пенсії за віком оскільки, відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до частини четвертої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов'язати відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб'єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Відтак, суд вважає за можливим зобов'язати зобов'язання відповідача призначити та виплачувати позивачу пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 на підставі п. «б» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», починаючи з 12.12.2017 р., зарахувавши до пільгового стажу за Списком № 2 період роботи з 05.09.1983 р. по 01.03.1996 р. в ВАТ СУ-2 Будмеханізації.

Відповідно до ч. 1 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку, зокрема, пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Відповідно до пункту 1.6. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку.

Так, судом встановлено, що позивач звернувся до відповідача із заявою 12.12.2017 р., у зв'язку із чим саме з цієї дати позивач набув право на призначення пільгової пенсії за віком на підставі п. «б» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

У силу ч.ч. 1 та 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи, що відповідачем не спростовано доводів позивача, суд доходить висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а надані позивачем докази є достатніми для прийняття рішення по справі в порядку спрощеного провадження про задоволення адміністративного позову.

Відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати підлягають відшкодуванню в повному обсязі.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 2, 77, 139, 243-245, 263, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) задовольнити.

Визнати відмову Лівобережного об'єднаного Управління Пенсійного фонду України в м. Києві в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 на пільгових умовах за Списком № 2 на підставі п. «б» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» протиправною.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в м.Києві призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 на підставі п. «б» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», починаючи з 12.12.2017 р., зарахувавши до пільгового стажу за Списком № 2 період роботи з 05.09.1983 р. по 01.03.1996 р. в ВАТ СУ-2 Будмеханізації.

Присудити на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) 704, 80 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві ( 04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, ).

Рішення суду відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.П. Васильченко