Справа № 320/635/19
Суддя: Кузьменко А.І.
Дата ухвалення: 2019-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

26 квітня 2019 року м. Київ№ 320/635/19
Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючої судді Кузьменко А.І., розглянувши у порядку спрощеного провадження клопотання представника Координаційного центру з надання правової допомоги про закриття провадження у справі

за позовом ОСОБА_1

до Координаційного центру з надання безоплатної вторинної допомоги

третя особа Рогатинське бюро правової допомоги

про зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Координаційного центру з надання безоплатної вторинної допомоги (далі - відповідач), третя особа - Рогатинське бюро правової допомоги, в якому просить зобов'язати Координаційний центр з надання безоплатної вторинної допомоги укласти з ним трудовий договір, як з особою, яка визнана переможцем конкурсу і рекомендована конкурсною комісією на посаду головного спеціаліста Рогатинського бюро правової допомоги.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 березня 2019 року відкрито провадження у справі та вирішено здійснити її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

В подальшому, на адресу Окружного адміністративного суду міста Києва надійшло клопотання Координаційного центру з надання правової допомоги про закриття провадження у справі, оскільки спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства. Клопотання вмотивоване тим, що посада головного спеціаліста Рогатинського бюро правової допомоги не відноситься до публічної служби, працівники центрів з надання безоплатної вторинної правової допомоги не є державними службовцями та не підпадають під дію Закону України «Про державну службу». Фактично, відносини між позивачем та відповідачем засновані на трудовому договорі та регулюються виключно нормами Кодексу законів про працю України.

Оскільки у позовній заяві позивач клопотав про вирішення справи без його участі з огляду на його незадовільний стан здоров'я, суд вбачає за можливе вирішити клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі у спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення питання про закриття провадження у справі, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно пункту 1 частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Пунктом 17 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Базовим (загальним) законом, що регулює суспільні відносини, які охоплюють діяльність держави щодо створення правових, організаційних, економічних та соціальних умов реалізації громадянами України права на державну службу, є Закон України «Про державну службу».

Відповідно до Закону України «Про державну службу» державний службовець - це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті) (далі - державний орган), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов'язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 приймав участь у конкурсі з відбору кандидатів на вакантні посади в бюро правової допомоги, за результатом якого рекомендований на посаду головного спеціаліста в Рогатинське бюро правової допомоги.

Відповідно до Положення про Координаційний центр з надання правової допомоги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06 червня 2012 року №504 «Про утворення Координаційного центру з надання правової допомоги та ліквідацію Центру правової реформи і законопроектних робіт при Міністерстві юстиції», Координаційний центр з надання безоплатної вторинної допомоги є державною установою.

Згідно з Положенням про центри з надання безоплатної вторинної правової допомоги, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 02 липня 2012 року №967/5, центри з надання безоплатної вторинної правової допомоги утворюються, реорганізуються та ліквідуються Міністерством юстиції України за пропозицією Координаційного центру і є його територіальними відділеннями. Центри є неприбутковими організаціями і користуються правами юридичної особи.

Отже, посада, зокрема, головного спеціаліста Рогатинське бюро правової допомоги не відноситься до публічної служби.

Враховуючи, що прийняття на посаду головного спеціаліста Рогатинське бюро правової допомоги не є прийняттям такої особи на публічну службу, а отже і дії та акти щодо призначення на таку посаду не є рішеннями та діями щодо призначення, проходження та звільнення з публічної служби. За таких підстав даний спір не підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства.

Згідно частини 1 статті 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Враховуючи, що даний спір виник у трудових правовідносинах, отже такий спір підлягає вирішенню в порядку визначеному Цивільним процесуальним кодексом України.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з частиною 2 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини у справі «Занд проти Австрії» від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

З аналізу наведених вище норм слідує, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі і обов'язок суб'єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від основного принципу господарського судочинства, який полягає у змагальності сторін, суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні частини 1 статті 6 вищезгаданої Конвенції.

У відповідності до пункту 1 частини 1 статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Крім того, суд вважає за необхідне роз'яснити позивачеві, що останній має право звернутися з вказаним позовом до відповідного місцевого загального суду.

Також, частиною 2 статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету. Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена.

Оскільки позивач ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 березня 2019 року звільнений від сплати судового збору, отже в даному випадку відсутні підстави для розподілу судових витрат.

Керуючись пунктом 1 частини 1 статті 238, статтями 239, 241-243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,

У Х В А Л И В:

1. Клопотання представника Координаційного центру з надання правової допомоги про закриття провадження у справі задовольнити.

2. Закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Координаційного центру з надання безоплатної вторинної допомоги, третя особа - Рогатинське бюро правової допомоги про зобов'язання вчинити дії.

3. Роз'яснити позивачеві його право на звернення з вказаними позовними вимогами до відповідного місцевого загального суду.

4. Роз'яснити позивачеві, що повторне звернення до Окружного адміністративного суду міста Києва зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Ухвала набирає законної сили згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя А.І. Кузьменко