Справа № 688/3538/18
Суддя: Біла Л.М.
Дата ухвалення: 2019-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 688/3538/18

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Шевчук О.П.

Суддя-доповідач - Біла Л.М.

17 квітня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білої Л.М.

суддів: Франовської К.С. Кузьменко Л.В. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Черняк А.В.,

представника відповідача: Верховлюк І. А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 23 листопада 2018 року (повний текст якого складено у м. Хмельницькому) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дії та стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :
у жовтні 2018 року позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просив визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у виплаті йому одноразової грошової допомоги після укладення ним першого контракту на проходження військової служби та стягнути з військової частини НОМЕР_1 11-й зенітно-ракетний полк АДРЕСА_1 , код НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 15858 грн відповідно до пп. 8 п. 6 Постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 30 березня 2018 року він підписав перший контракт на проходження військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб сержантського складу. Проходив курс навчання в військових навчальних центрах м. Васильків та смт. Десна, а з 11 травня 2018 безпосередньо проходив військову службу за контрактом в м. Шепетівка в військовій частині НОМЕР_1 . Однак, на його звернення з рапортом про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із підписанням першого контракту, відповідач протиправно вказав на відсутність підстав для виплати такої допомоги.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 23 листопада 2019 року позов задоволено. Визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 м. Шепетівка Хмельницької області щодо відмови у виплаті одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 після укладення ним першого контракту на проходження військової служби. Стягнуто з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 15858 (п`ятнадцять тисяч вісімсот п`ятдесят вісім) грн. відповідно до пп. 8 п. 6 Постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просив скасувати оскаржуване рішення суду та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційних скарг зазначено, що умови та порядок виплати одноразової грошової допомоги військовослужбовцям у військових частинах Міністерства оборони України визначено у рішенні Міністра оборони України №248/1479 від 26.03.2018. Відповідно до п. 17 вказаного рішення одноразова грошова допомога виплачується особам, які приймаються на посади сержантського і старшинського складу строком від 3 до 5 років. У зв`язку з тим, що позивачем підписано контракт строком на шість місяців, то останній не підпадає під дію п. 17 рішення Міністра оборони України №248/1479 від 26.03.2018, а тому підстави для виплати позивачу одноразової грошової допомоги після укладення першого контракту відсутні.

Позивач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу відповідно до вимог ст. 304 КАС України.

В судовому засіданні представник відповідача підтримала доводи апеляційної скарги та просила скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Позивач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. При цьому, 15 квітня 2019 року до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, позивач - ОСОБА_1 30 березня 2018 року підписав перший контракт на проходження військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб сержантського складу. Проходив курс навчання в військових навчальних центрах м. Васильків та смт. Десна, а з 11 травня 2018 безпосередньо проходив військову службу за контрактом в м. Шепетівка в військовій частині НОМЕР_1 .

14.06.2018 позивач звернувся до Військової частини НОМЕР_1 з рапортом про виплату одноразової грошової допомоги відповідно до пп. 8 п. 6 Постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017.

Листом від 21.06.2018 №350/487/927/пс відповідач відмовив у виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, оскільки відповідно до п.17 рішення Міністра оборони України №248/1479 від 26.03.2018 одноразова грошова допомога виплачується особам, які приймаються на посади сержантського і старшинського складу строком від 3 до 5 років. Оскільки позивачем підписаний контракт строком на шість місяців, то підстав для виплати одноразової грошової допомоги у військової частини немає.

Вважаючи таку відмову необґрунтованою, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що пунктом 8 Постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017 встановлено, що умови грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються цією постановою та іншими актами Кабінету Міністрів України. Відтак, рішення Міністра оборони України №248/1479 від 26.03.2018 не може прийматися до уваги, оскільки Постанова Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017 має вищу юридичну силу і Міністр оборони України не має права змінювати положення актів Кабінету Міністрів України.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

За приписами ч. 4 ст. 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Відповідно до п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" №704 від 30.08.2017 (далі - Постанова № 704) грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Положеннями пп. 8 п. 6 Постанови №704 визначено виплачувати одноразову грошову допомогу військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу після укладення ними першого контракту в таких розмірах: особам рядового складу - вісім розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року; особам сержантського і старшинського (молодшого начальницького) складу - дев`ять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року; особам офіцерського (середнього, старшого та вищого начальницького) складу - десять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року.

Згідно з п. 8 Постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017 умови грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються цією постановою та іншими актами Кабінету Міністрів України.

Даючи правову оцінку доводам апелянта щодо відсутності підстав для виплати позивачу одноразової грошової допомоги після укладення ним першого контракту на проходження військової служби, суд апеляційної інстанції враховує наступне.

Так, доводи апеляційної скарги фактично зводяться до того, що на виконання вимог Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" було прийнято наказ Міністра оборони України від 11.06.2008, яким затверджено Інструкцію про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам. Однак, оскільки даний наказ не передбачав деяких видів виплат, в тому числі виплати одноразової грошової допомоги при укладанні першого контракту, Міністром оборони України було прийнято рішення №248/1479 від 26.03.2018, в якому встановлено порядок виплати грошового забезпечення до затвердження нової редакції відповідної Інструкції.

Відповідно до п. 17 рішення Міністра оборони України №248/1479 від 26.03.2018 одноразова грошова допомога виплачується особам, які приймаються на посади сержантського і старшинського складу строком від 3 до 5 років, а оскільки позивачем підписано контракт строком на шість місяців, то у відповідача відсутні підстави для виплати позивачу одноразової грошової допомоги після укладення першого контракту.

З даного приводу колегія суддів зауважує, що відповідно до п. 2 Положення про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств, інших органів виконавчої влади, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 грудня 1992 року № 731 державній реєстрації підлягають нормативно-правові акти, що зачіпають права, свободи й законні інтереси громадян або мають міжвідомчий характер.

Міністерства, інші центральні органи виконавчої влади направляють для виконання нормативно-правові акти лише після їх державної реєстрації та офіційного опублікування.

У разі порушення зазначених вимог нормативно-правові акти вважаються такими, що не набрали чинності і не можуть бути застосовані.

При направленні на виконання та опублікуванні нормативно-правового акта посилання на дату і номер державної реєстрації акта є обов`язковим (п. 15 Положення про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств, інших органів виконавчої влади, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 грудня 1992 року № 731).

Натомість, в матеріалах справи міститься копія саме телеграми (а не рішення або наказу) Міністра оборони України №248/1479 від 26.03.2018, на яку посилається відповідач і на якій відсутні відомості щодо реєстрації такого документа в Міністерстві юстиції України. Доводи апеляційної скарги належним чином не підтверджують правомірності застосовування положень вказаної телеграми до моменту затвердження нового нормативно-правого акту, який би врегулював питання виплати одноразової грошової допомоги при укладанні першого контракту.

Більше того, суд апеляційної інстанції враховує, що умови виплати одноразової грошової допомоги військовослужбовцям після укладення ними першого контракту врегульовано наказом Міністерства оборони України лише 07.06.2018 № 260, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26 червня 2018 року за № 745/32197.

Так, згідно з п. 1 Розділу ХХІІ вказаного Наказу одноразова грошова допомога військовослужбовцям після укладення ними першого контракту виплачується, зокрема, особам, які приймаються на посади сержантського і старшинського складу строком від 3 до 5 років.

Зважаючи на те, що на момент підписання позивачем першого контракту (30 березня 2018 року) Постанова № 704 не містила будь-яких обмежень щодо обов`язкових термінів укладання першого контракту для виплати одноразової грошової допомоги, а зазначені обмеження встановлені лише наказом від 07.06.2018 № 260, який не має зворотної дії у часі, то відповідач не мав правових підстав для відмови у виплаті ОСОБА_1 такої допомоги, з посиланням на те, що перший контракт підписано строком лише на 6 місяців.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у п.36 по справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), № 37801/97 від 1 липня 2003 року зазначив, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя (див. п.30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 року).

Судова колегія зазначає, що згідно з практикою ЄСПЛ, зокрема, в рішенні по справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, п. 29).

Оскільки доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах законодавства та не спростовують висновків суду першої інстанції щодо правомірності заявлених позовних вимог, то колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 23 листопада 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.
Постанова суду складена в повному обсязі 23 березня 2019 року.

Головуючий Біла Л.М.

Судді Франовська К.С. Кузьменко Л.В.