Справа № 456/4380/18
Суддя: Гула Л. В.
Дата ухвалення: 2019-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 456/4380/18
Провадження № 2-а/456/21/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2019 року місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області у складі:

головуючої судді Гули Л. В.

з участю секретаря Петренко Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Стрию справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора батальйону № 3 роти № 4 Управління патрульної поліції у Львівській області ОСОБА_2 про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом та просить скасувати постанову серії ЕАВ № 696976 від 28.10.2018, винесену інспектором батальйону № 3 роти № 4 Управління патрульної поліції у Львівській області ОСОБА_2, про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

В обґрунтування адміністративного позову покликався на те, що 28.10.2018 інспектором батальйону № 3 роти № 4 Управління патрульної поліції у Львівській області ОСОБА_2 була винесена постанова серії ЕАВ № 696976 в справі про адміністративне правопорушення, з якої вбачається, що 28.10.2018 на дорозі Київ-Чоп 535 км він, керуючи автомобілем марки «CHEVROLET LACETTI», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, начебто, під час руху не виконав вимоги дорожньої розмітки 1.1 вузька суцільна лінія, виїхав на смугу зустрічного руху та рухався по ній, порушивши п. 11 Правил дорожнього руху - порушення розташування транспортного засобу на проїзній частині, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП України. Зазначеною постановою на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 гривень. Із фактом скоєння адміністративного правопорушення він категорично не погоджується, вважає дії інспектора поліції неправомірними, а складену ним постанову незаконною та необґрунтованою. Так, 28.10.2018 він їхав на вищевказаному автомобілі в напрямку м. Києва зі своїм батьком, Правил дорожнього руху не порушував, перетин вузької суцільної лінії не здійснював. Однак його пояснення інспектором були проігноровані та винесено постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності. На його прохання надати відео, яким зафіксоване правопорушення, інспектор зазначив, що докази мого порушення у нього відсутні і в них немає необхідності, хоча відповідно до чинного законодавства у даній категорії справ саме суб'єкт владних повноважень має доводити правомірність своїх дій. Окрім того, саме інспектором Двожаном Н.В. на цьому ж відрізку дороги вже виносилася постанова про притягнення до відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП щодо іншої особи, яка була оскаржена в судовому порядку, оскільки інспектор поліції не посилався на жоден доказ. На його думку, схожість ситуацій ставить під сумнів належне виконання ним своїх обов'язків. Автомобіль патрульної поліції на момент проїзду ним зазначеного відрізку дороги знаходився на чималій відстані з вимкненими синіми чи червоними проблисковими маячками у засідці на АЗС, що є прилеглою територією, звідки неможливо об'єктивно оцінювати ситуацію на дорозі. Отже, слова інспектора Двожана Н.В. не підтверджуються жодним доказом і є його суб'єктивною думкою. Враховуючи викладене, вважає, що постанова серії ЕАВ № 696976 по справі про адміністративне правопорушення від 28.10.2018 прийнята з порушеннями його прав та чинного законодавства, є необґрунтованою та підлягає скасуванню.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, подав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач інспектор батальйону № 3 роти № 4 Управління патрульної поліції у Львівській області ОСОБА_2 у судове засідання не зявився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, про причину неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не надіслав, а тому суд відповідно до ст. 205 КАС України вирішує справу на підставі наявних у ній доказів.

У звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового засідання в порядку ч. 4 ст. 229 КАС України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частина 2 статті 2 КАС України передбачає, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема, з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з п. 19 статті 4 КАС України індивідуальний акт - акт (рішення) суб'єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Відповідно до статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Відповідно до вимог ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. В таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом. Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановленому законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Виходячи з вимог ст. 254 КупАП, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Протокол не складається у випадках, передбачених ст. 258 цього Кодексу.

Стаття 258 КУпАП передбачає, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний на підставі досліджених доказів з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно зі ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з ч. 1 ст.75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Однак всупереч вказаним вимогам закону, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, щодо ОСОБА_1 за порушення ним п. 11 ПДР України поза увагою поліцейського ОСОБА_2 залишились обставини, які мають суттєве значення для правильного вирішення справи.

Судом встановлено, що інспектором батальйону № 3 роти № 4 УПП у Львівській області ОСОБА_2 була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАВ № 696976 від 28.10.2018, в якій зазначено, що 28.10.2018 о 10:46 год. на автодорозі Київ-Чоп 535 км ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом марки «CHEVROLET LACETTI», номерний знак НОМЕР_1, не виконав вимоги дорожньої розмітки 1.1 вузька суцільна лінія, виїхав на смугу зустрічного руху та рухався по ній, чим порушив п. 11 ПДР України - порушення розташування транспортного засобу на проїзній частині, та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст.122 КУпАП. Зазначеною постановою на ОСОБА_1 накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.

Суд звертає увагу на те, що при складенні вказаної постанови по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАВ № 696976 щодо ОСОБА_1 за вчинення ним правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, інспектор поліції не посилався на жоден із доказів, а тому суд вважає, що особу було притягнуто до відповідальності неправомірно.

Водночас, постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не може бути доказом вчинення особою правопорушення. Вона є рішенням суб'єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому має передувати фіксування цього правопорушення.

Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб'єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов'язки для особи, щодо якої він винесений.

Таке рішення суб'єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб'єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб'єкта владних повноважень.

В контексті наведеного слід відзначити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення рішення має виключно важливу роль для встановлення об'єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб'єктом владних повноважень (в даному випадку - інспектором патрульної поліції) при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об'єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

З урахуванням викладеного суд вважає, що постанова по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАВ № 696976 від 28.10.2018 не підтверджена належними доказами скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, така складена з порушенням норм статті 283 КУпАП та без дотримання вимог статей 245, 280 КУпАП, а тому не може вважатися такою, що відповідає чинному законодавству у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, та підлягає скасуванню.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Відтак провадження по адміністративній справі слід закрити відповідно до п. 1 ч. 1 ст.247 КУпАП у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення (порушення правил розташування транспортного засобу на проїзній частині).

Враховуючи вищенаведене та оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 слід задовольнити, скасувати постанову серії ЕАВ № 696976 від 28.10.2018, винесену інспектором батальйону № 3 роти № 4 Управління патрульної поліції у Львівській області ОСОБА_2, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, закривши справу про адміністративне правопорушення.

Керуючись ст.ст. 5, 6, 9, 72, 77, 241-246, 255, 286, 295 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати постанову інспектора батальйону № 3 роти № 4 Управління патрульної поліції у Львівській області ОСОБА_2 в справі про адміністративне правопорушення серії ЕАВ № 696976 від 28.10.2018 про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, та накладення стягнення у виді штрафу в сумі 425 гривень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.В.Гула