Справа № 160/376/19
Суддя: Мельник В.В.
Дата ухвалення: 2019-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

24 квітня 2019 року м. Дніпросправа № 160/376/19

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Мельника В.В. (доповідач),

суддів: Чепурнова Д.В., Сафронової С.В.,

розглянувши в порядку

письмового провадження

в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2019 року (головуючий суддя Віхрова В.С.) про повернення позовної заяви в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_1

до Комунального закладу "Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи"

про визнання протиправними дій та рішення, зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі Позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Комунального закладу "Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи" (далі Відповідач), в якій просив суд:

- визнати протиправними дії та рішення комунального закладу Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи щодо невизнання пропуску строку переогляду в період з 01.11.2012 року по 21.10.2015 року поважним та відмови в поновленні інвалідності 2-ї групи з 01 листопада 2012 року по 21 жовтня 2015 року;

- зобов'язати комунальний заклад Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи розглянути питання щодо поновлення мені - ОСОБА_1 інвалідність 2-ї групи за період часу з 01 листопада 2012 року по 21 жовтня 2015 року, згідно діючого законодавства.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.01.2019 року позов ОСОБА_1 було залишено без руху та надано строк для усунення недоліків шляхом надання до суду заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду з доказами поважності причин його пропуску (а.с. 2).

13.02.2019 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла заява від ОСОБА_1 на виконання вимог ухвали суду від 16.01.2019 року (а.с. 32-48).

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 до Комунального закладу "Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи" про визнання протиправними дій та рішення, зобовязання вчинити певні дії повернуто Позивачу (а.с. 49-50).

Позивач, не погодившись з ухвалою суду першої інстанції оскаржив її в апеляційному порядку (а.с. 54-56).

В апеляційній скарзі заявник, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції про повернення позовної заяви і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що суд першої інстанції помилково вираховував строк звернення до суду з 2015 року, коли закінчився строк для проходження МСЕК Позивачем, оскільки підставою для звернення до суду з позовом у цій справі була відмова Відповідача у поновленні інвалідності від 13.09.2018 року №162.

Відповідачем не подано відзив на апеляційну скаргу.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст. 311 КАС України.

Проаналізувавши вимоги та підстави апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що наявні підстави для скасування ухвали суду першої інстанції, а апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Суд першої інстанції, повертаючи позовну заяву виходив з того, що у даному випадку наведені Позивачем обґрунтування причин пропуску строку звернення до суду не свідчать про їх поважність та наявність підстав для поновлення строку звернення до суду для захисту прав та інтересів, що свідчить про невиконання Позивачем ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.01.2019 року про залишення позовної заяви без руху.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Частиною 1 ст. 2 КАС України вказано, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Дане положення кореспондується зі статтею 55 Конституції України в якій закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб та право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Положенням ч. 5 ст. 5 КАС України, яка гарантує право на судовий захист, передбачено, що ніхто не може бути позбавлений права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку.

Згідно з ч.1 п.3 статті 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Згідно з частинами 1-3 статті 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до частини 2 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо заяву про поновлення строку звернення до суду не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву позивачу.

Пунктом 1 частини 4 статті 169 КАС України передбачено, що позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Разом з цим, колегія суддів вважає, що, з урахуванням належного забезпечення права Позивача на судовий захист, обставини, які свідчать про недодержання вимог, передбачених процесуальним законодавством для звернення до суду, мають бути такими, що перешкоджають відкриттю провадження у справі.

Проте, дослідивши зміст оскаржуваної ухвали, колегія суддів дійшла висновку, що повертаючи заявлений позов Позивачеві, судом першої інстанції не надано належної оцінки, вказаним Позивачем у клопотанні про поновлення строку, обставинам щодо строку звернення останнім до суду із позовною заявою.

Суд звертає увагу на те, що поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані ті обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов'язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Крім того, вирішальним щодо визначення строків звернення до адміністративного суду є встановлення факту, коли та за яких обставин позивач дізнався про порушення своїх прав, свобод та інтересів та зміг вчинити дії, направлені на їх відновлення.

Як свідчать матеріали справи, підставою для звернення Позивача до суду першої інстанції з позовною заявою від 14.01.2019 року слугувало попереднє звернення Позивача до Відповідача у 2018 році із заявою про поновлення інвалідності та відмова Відповідача у поновленні інвалідності від 13.09.2018 року №162 (отримана Позивачем 19.10.2018 року).

З огляду на зазначене, дослідивши подане Позивачем, на виконання вимог ухвали суду першої інстанції від 16.01.2019 року, клопотання про поновлення строку, колегія суддів дійшла висновку, що останнім, у достатньому для відкриття провадження обсязі, наведено обставини, які зумовили звернення до суду із позовною заявою саме 14.01.2019 року.

Приймаючи рішення по суті заявлених апеляційних вимог колегія суддів бере до уваги й те, що Європейський Суд з прав людини у своїй практиці наголошує на тому, що право на розгляд справи означає право особи звернутися до суду та право на те, що його справа буде розглянута та вирішена судом. При цьому, особі має бути забезпечена можливість реалізувати вказані права без будь-яких перепон чи ускладнень. Здатність особи безперешкодно отримати судовий захист є змістом поняття доступу до правосуддя. Перешкоди у доступі до правосудді можуть виникати як через особливості внутрішнього процесуального законодавства, так і через передбачені матеріальним право обмеження. Для Суду природа перешкод у реалізації права на доступ до суду не має принципового значення.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржувана ухвала про повернення позовної заяви зумовила утворення перешкод ОСОБА_1 у доступі до правосуддя, що свідчить про наявність підстав для її скасування.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA vs UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд враховує й те, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги ОСОБА_2 Європи щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до п. 3 та п. 4 ч. 1 ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

За даних обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи не повно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення питання про повернення позовної заяви, не правильно застосував норми процесуального права, у звязку з чим дійшов хибного висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви, тому ухвала суду першої інстанції від 14.02.2019 року підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 243, 311, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2019 року в адміністративній справі №160/376/19 скасувати.

Справу №160/376/19 за позовом Комунального закладу "Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи" про визнання протиправними дій та рішення, зобовязання вчинити певні дії - направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - суддя В.В. Мельник

суддя Д.В. Чепурнов

суддя С.В. Сафронова