Справа № 541/359/19
Суддя: О.В. Гіглава
Дата ухвалення: 2019-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2019 року м. ПолтаваСправа № 541/359/19

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гіглави О.В.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського СРПП №2 Хорольського ВП ГУНП в Полтавській області сержанта поліції ОСОБА_2, поліцейського СРПП №2 Хорольського ВП ГУНП в Полтавській області майора поліції ОСОБА_3 про зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

18 лютого 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з позовною заявою до поліцейського СРПП №2 Хорольського ВП ГУНП в Полтавській області сержанта поліції ОСОБА_2, поліцейського СРПП №2 Хорольського ВП ГУНП в Полтавській області майора поліції ОСОБА_3 про зобов'язання кожного з відповідачів на виконання вимог частини 2 статті 254 Кодексу України про адміністративні правопорушення вручити ОСОБА_1 під розписку по другому екземпляру складених ними протоколів про адміністративні правопорушення відповідно серії БД №349352 та серії БД №349383 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за статтею 124 та частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає про порушення відповідачами своїх прав у сфері публічно-правових відносин щодо вручення йому під розписку других екземплярів складених відносно нього протоколів про адміністративне правопорушення, а не їх копій.

Ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 21.02.2019 справу №541/359/19 за позовом ОСОБА_1 до поліцейського СРПП №2 Хорольського ВП ГУНП в Полтавській області сержанта поліції ОСОБА_2, поліцейського СРПП №2 Хорольського ВП ГУНП в Полтавській області майора поліції ОСОБА_3 про зобов'язання вчинити певні дії передано за підсудністю до Полтавського окружного адміністративного суду.

21.03.2019 справа надійшла до Полтавського окружного адміністративного суду, що підтверджується даними реєстрації вхідного штампу суду.

За правилами частин першої та другої статті 30 Кодексу адміністративного судочинства України спори між адміністративними судами щодо підсудності не допускаються. Адміністративна справа, передана з одного адміністративного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 29 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження адміністративним судом, до якого вона надіслана.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 26 березня 2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі. Вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження.

10 квітня 2019 року до суду надійшли відзиви відповідачів, відповідно до яких надано пояснення в частині дотримання вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі стосовно оформлення протоколів і їх копій, надрукованих на самокопіювальному папері. Наголошено в частині витребуваних доказів на неможливості їх надання з підстав їх перебування у Хорольському районному суді Полтавської області, що можуть бути витребувані лише за рішенням суду /а.с. 31-34/.

Позивач у судове засідання не з'явився, хоча повідомлявся про час та місце судового розгляду належним чином, надав заяву про розгляд справи у його відсутності /а.с. 21/.

Відповідачі у судове засідання не з'явились, хоча повідомлялися про час та місце судового розгляду належним чином, відзиви містять клопотання про розгляд справи без їх участі.

Відповідно до приписів частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Враховуючи положення пункту 10 частини 1 статті 4, частини 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вирішив розгляд справи здійснювати у порядку письмового провадження.

З огляду на відсутність перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, а також зважаючи на неприбуття учасників справи, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, та відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, суд вирішив розглядати справу в порядку письмового провадження.

Дослідивши письмові докази, суд встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

22 січня 2019 о 15:50 поліцейським СРПП №2 Хорольського ВП ГУНП в Полтавській області сержантом поліції ОСОБА_2 складено протокол про адміністративне правопорушення серії БД № 349352 відносно ОСОБА_1 про порушення вимог Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена статтею 124 КУпАП /а.с. 4/.

22 січня 2019 о 16:20 поліцейським СРПП №2 Хорольського ВП ГУНП в Полтавській області сержантом поліції ОСОБА_3 складено протокол про адміністративне правопорушення серії БД № 349383 відносно ОСОБА_1 про порушення вимог Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена частиною 1 статті 130 КУпАП /а.с. 5/.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з вимогами про зобов'язання кожного з відповідачів на виконання вимог частини 2 статті 254 Кодексу України про адміністративні правопорушення вручити ОСОБА_1 під розписку по другому екземпляру складених ними протоколів про адміністративні правопорушення серії БД №349352 та серії БД №349383 відповідно про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за статтею 124 та частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Надаючи оцінку вимогам позивача, суд виходив з наступного.

Статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до статті 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Згідно зі статтею 254 Кодексу України про адміністративні правопорушення про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Протокол не складається у випадках, передбачених ст.258 цього Кодексу.

У протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснюються його права і обов'язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі /ст. 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення/.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами /ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення/.

В силу положень Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 №1395, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10.11.2015 за №1408/27853, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, якщо воно вчинене особами віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років, або його розгляд не віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський відповідно до статті 255 КУпАП складає протокол про адміністративне правопорушення.

Поліцейські складають протоколи про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачені частинами четвертою і сьомою статті 121, частиною четвертою статті 122, статтями 122-2, 122-4, 122-5, частинами другою і третьою статті 123, статтею 124, частиною четвертою статті 127, статтями 127 1, 130, 139, частиною четвертою статті 140, 188- 28 КУпАП /п. 5 Розділу І Інструкції/.

Бланк протоколу про адміністративне правопорушення, форма якого затверджена Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015, являє собою комплект із двох аркушів паперу розміром 297 х 210 мм (+/-0,5 мм), масою 80 г/м-2 і складається з протоколу та копії. Протокол і копія надруковані на самокопіювальному папері. Серія протоколів складається із літеросполук і цифри. Номер зазначається шестизначним цифровим показником (Додаток 15 до Інструкції).

Як слідує з долучених до справи протоколів про адміністративне правопорушення, вручених позивачеві 22 січня 2019 року, протоколи повністю відповідають вказаним вимогам Інструкції, при цьому останні розцінюються як визначені статтею 254 Кодексу України про адміністративні правопорушення другі екземпляри, оскільки завдяки друку і заповненню їх на самокопіювальному папері повністю відповідають первинним примірникам.

Варто наголосити, що вимоги позивача про зобов'язання відповідачів вручити йому під розписку по другому екземпляру складених ними протоколів прямо обґрунтовані протиправними діями щодо ненадання саме других екземплярів таких протоколів, що містять оригінальні підписи осіб, що склали протоколи, підписи свідків і підпис ОСОБА_1, а не їх копій.

Разом з тим, суд зазначає, що складання протоколу - це процесуальні дії суб'єкта владних повноважень, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення та, в силу положень статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не є рішенням суб'єкта владних повноважень, а тому позовні вимоги, спрямовані на фактичне визнання його незаконним, не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Згідно з частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Суд наголошує, що захист прав здійснюється у разі їх порушення. З цього випливає, що під час розгляду кожної справи суд повинен встановити чи має місце порушення прав позивача, адже без цього не можна виконати завдання судочинства. Якщо позивач не довів факту порушення особисто своїх прав, то навіть у разі, якщо дії суб'єкта владних повноважень є протиправними, підстав для задоволення позову немає. Звернення до суду є способом захисту порушених суб'єктивних прав, а не способом відновлення законності та правопорядку у публічних правовідносинах.

Об'єктом судового захисту є права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб. Для розкриття цих категорій необхідно звернути увагу на рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті 4 ЦПК України (справа про охоронюваний законом інтерес) від 01 грудня 2004 року № 18-рп/2004 (справа № 1-10/2004). Системний аналіз, який провів Конституційний Суд України, свідчить, що поняття "охоронюваний законом інтерес" у всіх випадках вживання його у законах України у логічно-смисловому зв'язку з поняттям "права" має один і той же зміст.

З урахуванням наведених вище міркувань Конституційний Суд України вирішив, що поняття "охоронюваний законом інтерес" треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Суд захищає лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин. Визнання протиправним рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень можливе лише за позовом особи, право або охоронюваний законом інтерес якої порушені такою діяльністю.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено право особи, права та свободи якої було порушено, на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Відтак, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушених прав та бути адекватним наявним обставинам.

Разом з тим, розгляд питання правомірності складання протоколу про адміністративне правопорушення та вручення його примірників при фіксуванні порушень в окремому позовному провадженні без аналізу матеріалів про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та рішення суб'єкта владних повноважень, винесеного за результатами їх розгляду, у сукупності з іншими доказами, не дозволить ефективно захистити та відновити порушене право позивача, а відтак не відповідає завданням адміністративного судочинства.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу; в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В ході розгляду справи судом обставини щодо порушення відповідачами прав, свобод та інтересів позивача не підтвердились, а позивачем не надано суду належних доказів на підтвердження позовних вимог.

Проаналізувавши викладене, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог, оскільки порушення прав позивача у досліджених правовідносинах не мало місця.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (вул. Васильченка, 14-А, м. Миргород, Полтавська область, 37602, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) до поліцейського СРПП №2 Хорольського ВП ГУНП в Полтавській області сержанта поліції ОСОБА_2 (вул. Незалежності, 80, м. Хорол, Полтавська область, 37801, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2), поліцейського СРПП №2 Хорольського ВП ГУНП в Полтавській області майора поліції ОСОБА_3 (вул. Незалежності, 80, м. Хорол, Полтавська область, 37801, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3) про зобов'язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених пунктом 15.5 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 03.10.2017 року.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя ОСОБА_4