Справа № 360/4218/18
Суддя: Блохін Анатолій Андрійович
Дата ухвалення: 2019-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2019 року справа №360/4218/18

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Блохіна А.А., суддів Сіваченка І.В., Шишова О.О., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 15 січня 2019 року (повний текст складено 15 січня 2019 року в м. Сєвєродонецьк) у справі № 360/4218/18 (суддя І інстанції Секірська А.Г.) за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до Головного управління ДФС у Луганській області про визнання протиправною та скасування вимоги, -

В С Т А Н О В И В:

12.12.2018 до ОСОБА_1 (далі представник позивача) в інтересах ОСОБА_2 (далі позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління ДФС у Луганській області (далі відповідач, ГУ ДФС у Луганській області) про визнання протиправною та скасування вимоги.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 21.11.2018 позивачем отримано податкову вимоги від 14.11.2018 № Ф- 1888-51 щодо сплати суми заборгованості (недоїмки) з єдиного соціального внеску на суму 15 819,54 грн. Позивач вважає зазначену вимогу протиправною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки у відповідності до розпорядження Кабінету міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053-р Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція та розпорядження Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 р. № 1275-р, с. Нова Астрахань, Кремінського р-ну внесено до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. відповідності до п. 9і Розділу VIII Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування платники єдиного внеску, визначені статтею 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014, звільняються від виконання своїх обов'язків, визначених частиною другою статті 6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", на період з 14 квітня 2014року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.

Підставою для такого звільнення є заява платника єдиного внеску, яка подається ним до органу доходів і зборів за основним місцем обліку або за місцем його тимчасового проживання у довільній формі не пізніше тридцяти календарній днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції. Позивач 04.12.2018 зверталася з відповідною заявою до в.о. начальника ГУ ДФС у Луганській області.

З посиланням на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 01.08.2018 у справі № 805/2809/17-а, представник позивача зазначив, що ОСОБА_2 в силу закону звільнено від обовязку своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок, а у відповідача відсутнє право на нарахування єдиного внеску відносно позивача.

На підставі викладеного представник позивач просив суд: - визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 14.11.2018 № Ф-1888-51.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 15 січня 2019 року у справі № 360/4218/18 позов задоволено. Визнано протиправною та скасовано вимогу Головного управління ДФС у Луганській області від 14 листопада 2018 року № Ф-1888-51 про сплату боргу (недоїмки), якою зобовязано ОСОБА_2 сплатити заборгованість зі сплати єдиного внеску в розмірі 15819,54 (пятнадцять тисяч вісімсот девятнадцять гривень 54 коп.) грн.

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржене судове рішення та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В обгрунтування апеляційної скарги зазначено, що розпорядження КМУ від 02.12.2015 № 1275-р та розпорядження від 30.10.2014 № 1053-р не регулює питання щодо умов та порядку сплати єдиного внеску, зазначені правовідносини врегульовані Законом № 2464. Саме по собі включення того чи іншого населеного пункту до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція, не є безумовною підставою для невиконання чи виконання не в повному обсязі платниками єдиного внеску своїх обовязків, передбачених частиною другою статті 6 Закону № 2464.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України.

Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги, і дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанцій встановлено, що ОСОБА_2 09.04.2013 була зареєстрована як фізична особа підприємець, № запису 2 366 000 0000 003237, місце проживання: 92940, Луганська область, Кремінський район, с. Нова Астрахань, вул. Комсомольська, буд 25а, перебуває на обліку в Рубіжанській ОДПІ (Кремінське відділення) ГУ ДФС у Луганській області як платник податків, 30.11.2018 внесено запис про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичною особою підприємцем за власним рішенням, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань від 15.01.2019 за № НОМЕР_1 (арк.спр. 31-32), ідентифікаційними даними платника (арк.спр. 27-28).

Позивач у розумінні пункту 1 частини першої статті 4 Закону від 08.07.2010 № 2464 Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування (далі Закон № 2464) є платником єдиного внеску.

З інтегрованої картки з єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування вбачається, що недоїмка з єдиного соціального внеску в розмірі 15 819,54 грн складається з нарахованих сум єдиного внеску: за 2017 рік 8448,00 грн, І, ІІ, ІІІ квартали 2018 року по 2457,17 грн щоквартально (арк. спр. 23, 25-26).

14.11.2018 Головним управлінням ДФС у Луганській області сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-1888-51, згідно із якою недоїмка зі сплати єдиного внеску станом на 31.10.2018 у позивача становить 15819,54 грн.(арк. спр. 6, 24).

Оскаржувану вимогу отримано позивачем 23.11.2018 (арк.спр. 24).

04.12.2018 ОСОБА_2 звернулася до Головного управління ДФС у Луганській області із заявою про звільнення від сплати єдиного внеску (арк. спр. 7).

Між сторонами відсутні розбіжності щодо даних, відображених в картках особового рахунку позивача з єдиного внеску.

Сума боргу 15 819,54 грн, визначена в оскаржуваній вимозі, складається з наступних сум:

- 8448,00 грн нараховано розрахункову суму єдиного внеску за 2017 рік, термін сплати 09.02.2018;

- 2457,18 грн нараховано єдиний внесок за І квартал 2018 року, термін сплати 19.04.2018;

- 2457,18 грн нараховано єдиний внесок за ІІ квартал 2018 року, термін сплати 19.07.2018;

- 2457,18 грн нараховано єдиний внесок за ІІІ квартал 2018 року, термін сплати 19.10.2018.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначаються Законом України від 08 липня 2010 року № 2464-VI Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі Закон № 2464) (тут і надалі положення Закону № 2464 наведені у редакції чинній на час виникнення спірних відносин між сторонами).

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 1 Закону № 2464 єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Частиною другою статті 6 Закону № 2464 встановлено обовязок платника єдиного внеску своєчасно та у повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати такий внесок.

Відповідно до частин пятої та сьомої статті 9 Закону № 2464 сплата єдиного внеску здійснюється у національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів для його зарахування. Єдиний внесок сплачується шляхом перерахування платником безготівкових коштів з його банківського рахунку.

Частиною восьмою статті 9 Закону № 2464 передбачено, що платники єдиного внеску, зазначені у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 10 лютого наступного року, крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування, які сплачують єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Днем сплати єдиного внеску вважається: у разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки органу доходів і зборів - день списання банком або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок органу доходів і зборів (пункт 1 частини десятої статті 9 Закону № 2464).

Відповідно до частини четвертої статті 25 Закону № 2464 орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

З вищевикладеного слідує, що за загальними правилами орган доходів і зборів, у разі наявності недоїмки у платника єдиного внеску, надсилає такому платнику вимогу про сплату боргу.

Суд зазначає, що в період спірних правовідносин 2017-2018 роки, позивач перебував на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території проведення антитерористичної операції, а тому норми Закону № 2464 необхідно застосовувати з урахуванням норм Закону України № 1669-VII від 02.09.2014 Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції (далі Закон № 1669).

Зокрема, підпунктом б) пункту 8 статті 14-1 Закону № 1669 розділ VIII Прикінцеві та перехідні положення Закону № 2464 доповнено пунктом 9-3 наступного змісту: Платники єдиного внеску, визначені статтею 4 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України від 14 квітня 2014 року № 405/2014, звільняються від виконання своїх обовязків, визначених частиною другою статті 6 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.

Підставою для такого звільнення є заява платника єдиного внеску, яка подається ним до органу доходів і зборів за основним місцем обліку або за місцем його тимчасового проживання у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції.

Відповідальність, штрафні та фінансові санкції, передбачені цим Законом за невиконання обов'язків платника єдиного внеску у період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції, до платників єдиного внеску, зазначених у цьому пункті, не застосовуються.

Ця норма є нормою прямої дії, яка не передбачає необхідність отримання сертифікату на підтвердження настання для особи форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) для її застосування.

Недоїмка, що виникла у платників єдиного внеску, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014, визнається безнадійною та підлягає списанню в порядку, передбаченому Податковим кодексом України для списання безнадійного податкового боргу".

Суд звертає увагу, що саме перебування платників єдиного внеску на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, де проводилася антитерористична операція є підставою для зупинення застосування до таких платників заходів впливу та стягнення за порушення Закону.

ОСОБА_2 знаходиться на обліку в Рубіжанській ОДПІ (Кремінське відділення) ГУ ДФС у Луганській області, місцем її проживання є с. Нова Астрахань Кремінського району Луганської області.

Населений пункт с. Нова Астрахань Кремінського району Луганської області входить до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року № 1275-р.

З огляду на дію пункту 9-4 розділу VIII Закону № 2464 позивач звільняється від виконання зобов'язань платника єдиного внеску, встановлених частиною другою статті 6 Закону № 2464, у тому числі передбачених підпунктом першим частини другої цієї статті, а саме, своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок у період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції.

Згідно матеріалів справи, спірна вимога сформована 14 листопада 2018 року відповідно до статті 25 Закону № 2464-VІ, яка визначає заходи впливу та стягнення. За положеннями абзацу другого частини першої цієї статті її положення поширюються лише на тих платників, які відповідно до цього Закону зобов'язані нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок. Саме за положеннями частини четвертої цієї статті орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату. Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Відсутність (відстрочення в силу закону) обов'язку сплати внесків у період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції унеможливлює складання відповідачем та направлення позивачу спірної вимоги на момент її складання, а саме, станом на 14 листопада 2018 року.

Таким чином, спірна вимога про сплату недоїмки є протиправною на момент її формування.

Судом встановлено, що у спірному періоді позивач був платником єдиного внеску, який перебуває на обліку в органі доходів і зборів, розташованому на території проведення антитерористичної операції, та подав відповідну заяву до органу доходів і зборів про звільнення від виконання обовязків платника єдиного внеску, а отже є субєктом правовідносин, до яких необхідно застосувати положення п. 9-4 розділу Прикінцеві та перехідні положення Закону № 2464.

З огляду на дію зазначеної норми, судом встановлено, що позивач звільнявся від виконання обовязків платника єдиного внеску, встановлених частиною другою статті 6 Закону № 2464, починаючи з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції.

Судом встановлено, що спірна вимога про сплату боргу (недоїмки) повністю охоплює період, у якому позивач звільнявся від виконання обовязків платника єдиного внеску.

Відповідно за цей період орган доходів і зборів не мав повноважень формувати та направляти позивачу вимогу про сплату боргу.

Що стосується посилань відповідача на те, що доповнення розділу Прикінцеві та перехідні положення Закону № 2464 пунктом 9-4 втратили чинність згідно із Законом України від 24.12.2015 № 911-VІІІ Про внесення змін до деяких законодавчих актів України (далі Закон № 911), суд вважає за необхідне зазначити, що дійсно зазначена норма проіснувала в Законі № 1669 з 15 вересня 2014 року до 01 січня 2016 року, внаслідок її виключення згідно із Законом № 911, але в повній мірі зберіглася в Законі № 2464. Більш того, пункт 9-4 розділу Прикінцеві та перехідні положення Закону № 2464 й після внесення змін до Закону № 1669 Законом № 911 продовжує свою дію в часі.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 30.01.2018 у справі № 812/505/17 (реєстраційний № 71911507), від 01 серпня 2018 року у справі № 805/2809/17-а (реєстраційний № 75645081), від

У даній справі предметом оскарження є вимога про сплату боргу від 14 листопада 2018 року № Ф-1888-51, а не питання списання безнадійного боргу, а тому наявність у позивача відповідного сертифікату ТПП судом першої інстанції не перевірявся.

Щодо посилань відповідача стосовно того, що позивачем було подано до контролюючого органу заяву про звільнення від обов'язку сплати єдиного внеску вже після винесення оскаржуваної вимоги, судом зазначено, що за Законом № 2464 така заява подається платником до контролюючого органу за основним місцем обліку або за місцем його тимчасового проживання у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції. Факт подання позивачем заяви про звільнення від виконання обовязків платника єдиного внеску, навіть й після винесення оскаржуваного рішення, але протягом визначеного законодавством строку на подання такої заяви, має бути врахований при розгляді та вирішенні даної адміністративної справи.

За таких обставин судом першої інстанції вірно встановлено, що вимога про сплату боргу від 14.11.2018 № Ф-1888-51 є протиправною та підлягає скасуванню.

При викладених обставинах, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про задоволення позову.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У звязку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 15 січня 2019 року у справі № 360/4218/18 - залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 15 січня 2019 року у справі № 360/4218/18- залишити без змін.

Повне судове рішення складено 23 квітня 2019 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий А.А. Блохін

Судді І.В. Сіваченко

ОСОБА_3