Справа № 640/20255/18
Суддя: Кузьменко А.І.
Дата ухвалення: 2019-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

26 квітня 2019 року № 640/20255/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючої судді Кузьменко А.І., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Незалежна Інвестиційна Агенція"

до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві

третя особа Державна казначейська служба України

про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю "Незалежна Інвестиційна Агенція" (далі по тексту - позивач) звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві, третя особа - Державна казначейська служба України, в якому просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві щодо відмови у поверненні Товариству з обмеженою відповідальністю "Незалежна Інвестиційна Агенція" помилково сплаченого збору з операції придбання нерухомого майна на загальну суму 219 590,00 грн;

- зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві сформувати та подати до Державної казначейської служби України подання про повернення Товариству з обмеженою відповідальністю "Незалежна Інвестиційна Агенція" збору з операції купівлі - продажу нерухомого майна за договором купівлі - продажу земельної ділянки від 23 листопада 2017 року №373 у розмірі 48 920,00 грн, сплаченого згідно з квитанцією від 23 листопада 2017 року №624, за договором купівлі - продажу земельної ділянки від 23 листопада 2017 року №372 у розмірі 50 980,00 грн, сплаченого згідно з квитанцією від 23 листопада 2017 року №625 та за договором купівлі - продажу земельної ділянки від 23 листопада 2017 року №373 у розмірі 119 690,00 грн, сплаченого згідно з квитанцією від 23 листопада 2017 року №623.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що ним помилково сплачено збір на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій придбання (купівлі-продажу) нерухомого майна на загальну суму 219 590,00 грн. при укладанні договорів купівлі-продажу земельних ділянкок. Оскільки земельні ділянки не відносяться до нерухомого майна, отже вартість земельної ділянки не є об'єктом оплати збору на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 грудня 2018 року відкрито провадження у справі та вирішено здійснити її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідач у відзиві на позов вказує, що органи Пенсійного фонду України не володіють інформацією стосовно прав власності на нерухоме майно фізичних та юридичних осіб, отже відсутні підстави для прийняття рішення про наявність підстав для повернення сплаченого позивачем збору на загальнообов'язкове пенсійне страхування.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

23 листопада 2017 року між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Центр управління проектами - Буча» укладено договори купівлі продажу земельної ділянки.

Згідно з Витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, за позивачем зареєстровано право власності на наступні земельні ділянки: кадастровий номер :01:026:0190, кадастровий номер :01:026:0195, кадастровий номер :01:026:0194.

Платіжними дорученнями від 23 листопада 2017 №625 на суму 50 980,00 грн, №624 на суму 48920,00 грн, №623 на суму 119 690,00 грн позивачем сплачений збір з операцій на придбання (купівлі-продажу) нерухомого майна.

Листом від 14 вересня 2018 року №14-09/0/2018 позивач звернувся до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві щодо повернення помилково сплачених коштів.

Листом від 02 листопада 2018 року №103415/08 Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві порекомендовано звернутись до суду для встановлення правових підстав щодо повернення коштів збору з операції купівлі-продажу нерухомого майна.

Вважаючи дії Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві щодо не повернення помилково сплачених коштів протиправними, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Порядок справляння та використання збору на обов'язкове державне пенсійне страхування визначені Законом України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» від 26 червня 1996 року № 400/97-ВР (далі - Закон України від 26 червня 1996 року № 400/97-ВР).

Згідно з пунктом 9 статті 1 Закону України від 26 червня 1996 року № 400/97-ВР платниками збору на обов'язкове пенсійне страхування є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та фізичні особи, які придбавають нерухоме майно, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше. Нерухомим майном визнається жилий будинок або його частина, квартира, садовий будинок, дача, гараж, інша постійно розташована будівля, а також інший об'єкт, що підпадає під визначення групи 3 основних засобів та інших необоротних активів згідно з Податковим кодексом України.

Пунктом 8 частини 1 статті 2 Закону України від 26 червня 1996 року № 400/97-ВР передбачено, що об'єктом оподаткування є, для платників збору, визначених пункті 9 статті 1 цього Закону, - вартість нерухомого майна, зазначена в договорі купівлі-продажу такого майна.

Одночасно питання сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій згідно із Законом України від 26 червня 1996 року № 400/97-ВР врегульовано Порядком сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03 листопада 1998 року № 1740 (далі - Порядок).

Згідно з абзацом першим пунтку 15-1 Порядку збір на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна сплачується підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності та фізичними особами, які придбавають нерухоме майно, у розмірі 1 відсотка від вартості нерухомого майна, зазначеної в договорі купівлі-продажу такого майна, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Відповідно до пункту 15-3 Порядку нотаріальне посвідчення або реєстрація на біржі договорів купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється за наявності документального підтвердження сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна.

Аналіз наведених норм свідчить, що нотаріальне посвідчення договорів купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється лише за наявності документального підтвердження сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна.

Як зазначено вище, платіжними дорученнями від 23 листопада 2017 №625 на суму 50 980,00 грн, №624 на суму 48920,00 грн, №623 на суму 119 690,00 грн позивачем сплачений збір з операцій на придбання (купівлі-продажу) нерухомого майна.

Оскільки збір на обов'язкове державне пенсійне страхування сплачується у зв'язку із здійсненням операції купівлі-продажу саме нерухомого майна, а земельна ділянка в розумінні Закону України від 26 червня 1996 року № 400/97-ВР не є таким майном, отже сплачений позивачем збір на обов'язкове державне пенсійне страхування є помилково сплаченим.

Процедура повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, а саме: податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджету, коштів від повернення до бюджетів бюджетних позичок, фінансової допомоги, наданої на поворотній основі, та кредитів, у тому числі залучених державою (місцевими бюджетами) або під державні (місцеві) гарантії, визначена Порядком повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 03 вересня 2013 року № 787 (далі - Порядок № 787).

Пунктом 5 Порядку № 787 передбачено, що повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за ухвалою суду, яка набрала законної сили. Подання на повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів бюджетів (крім зборів та платежів, контроль за справлянням яких покладено на органи Державної фіскальної служби України) подається до відповідного органу Казначейства за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку. Подання за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку подається платником до органу Казначейства разом з його заявою про повернення коштів з бюджету та оригіналом або копією документа на переказ, або паперовою копією електронного розрахункового документа, які підтверджують перерахування коштів до бюджету.

Відповідно до підпункту 2 пункту 4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 квітня 2015 року № 215, Казначейство відповідно до покладених на нього завдань та в установленому законодавством порядку забезпечує казначейське обслуговування бюджетних коштів на основі ведення єдиного казначейського рахунка, відкритого у Національному банку, зокрема, здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету.

Отже, оскільки повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а таким органом є Пенсійний фонд України, то саме на відповідача покладено обов'язок щодо формування та надання до органів Державної казначейської служби подання про повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету.

В даному випадку наявні правові підстави для зобов'язання відповідача звернутися з відповідним поданням до органів Державної казначейської служби України щодо повернення помилково сплаченого позивачем збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 20 лютого (справа № 819/1730/17), 30 та 31 січня 2018 року (справи №№ 819/1498/17, 819/1667/17 відповідно), 02 квітня 2019 року (справа № №819/806/17).

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, позивачем надано суду достатні документальні докази, якими підтверджується протиправність дій відповідача щодо не повернення помилково сплаченого збору на загальнообов'язкове пенсійне страхування, в той час, як останнім не доведено правомірність та обґрунтованість таких дій з урахуванням вимог, встановлених частиною 2 статті 19 Конституції України та частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог та системного аналізу положень законодавства України, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 139, 143, 241-246, 255, 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,

В И Р І Ш И В:

1.Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Незалежна інвестиційна агенція» задовольнити.

2. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві щодо відмови у поверненні Товариству з обмеженою відповідальністю «Незалежна Інвестиційна Агенція» помилково сплаченого збору з операції придбання нерухомого майна на загальну суму 219 590,00 грн;

3. Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві сформувати та подати до Державної казначейської служби України подання про повернення Товариству з обмеженою відповідальністю «Незалежна Інвестиційна Агенція» збору з операції купівлі - продажу нерухомого майна за договором купівлі - продажу земельної ділянки від 23 листопада 2017 року №373 у розмірі 48 920,00 грн, сплаченого згідно з квитанцією від 23 листопада 2017 року №624, за договором купівлі - продажу земельної ділянки від 23 листопада 2017 року №372 у розмірі 50 980,00 грн, сплаченого згідно з квитанцією від 23 листопада 2017 року №625 та за договором купівлі - продажу земельної ділянки від 23 листопада 2017 року №373 у розмірі 119 690,00 грн, сплаченого згідно з квитанцією від 23 листопада 2017 року №623.

5.Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Незалежна інвестиційна агенція» (04050, місто Київ, вулиця Мельникова, будинок № 12, ) понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) гривні 00 копійок за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві (04053, місто Київ, вулиця Бульварно-Кудрявська, будинок 16, ).

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя А.І. Кузьменко