Справа № 826/17117/18
Суддя: Василенко Ярослав Миколайович
Дата ухвалення: 2019-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач - Василенко Я.М
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого Василенка Я.М.,

суддів Кузьменка В.В., Шурка О.І.,

при секретарі Баглай О.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної архітектурно-будівельної інспекції України на ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 24.01.2019 у справі за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Текнопак» про забезпечення позову у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Текнопак» до Державної архітектурно-будівельної інспекції України про скасування постанов, приписів та рішення, -

В С Т А Н О В И В :

ТОВ «Текнопак» звернулось до суду першої інстанції з позовом, в якому, з урахуванням заяв про збільшення позовних вимог від 08.01.2019 та від 22.01.2019, просило:

- скасувати постанови Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у місті Києві про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 28.08.2018 № 141/18/10/26-5/2808/02/2, від 12.10.2018 № 171/18/10/26-54/1210/02/2, від 12.10.2018 №170/18/10/26-53/1210/02/2, від 20.12.2018 № 221/18/10/26-8/1210/02/2 та від 20.12.2018 № 222/18/10/26-9/1210/02/2;

- скасувати приписи Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у місті Києві про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил від 15.08.2018, від 01.10.2018, від 10.12.2018;

- скасувати рішення Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 11.12.2018 № 107 «Про анулювання дозволу на виконання будівельних робіт».

02.01.2019 позивачем подано до суду першої інстанції заяву про забезпечення адміністративного позову, в якій він просив вжити заходи забезпечення позову шляхом зупинення усіх дій відповідача, пов'язаних з подальшою перевіркою на об'єкті «Реставрація з пристосуванням пам'ятки архітектури 1818 року будинку А. Меленського та реконструкція нежитлової будівлі під офісно-готельний комплекс в складі садиби №11/13А на вул. Костянтинівській/Хорива у Подільському районі м. Києва» щодо замовника будівництва на вказаному об'єкті - ТОВ «Текнопак» та зупинення дії оскаржуваних постанов до вирішення спору у суді та набрання чинності відповідного рішення суду.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 24.01.2019 (з урахуванням ухвали Окружного адміністративного суду м. Києва від 05.02.2019) заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Текнопак» про забезпечення позову задоволено частково: зупинено дію припису Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у місті Києві про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил від 10.12.2018; зупинено дію постанов Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у місті Києві про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 28.08.2018 № 141/18/10/26-5/2808/02/2, від 12.10.2018 № 171/18/10/26-54/1210/02/2, від 12.10.2018 №170/18/10/26-53/1210/02/2, від 20.12.2018 № 221/18/10/26-8/1210/02/2 та від 20.12.2018 № 222/18/10/26-9/1210/02/2; в іншій частині заяви відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою Державною архітектурно-будівельною інспекцією України подано апеляційну скаргу, в якій вона просить скасувати зазначену ухвалу суду першої інстанції, як таку, що постановлена з порушенням норм процесуального права, та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні заяви товариства з обмеженою відповідальністю «Текнопак» про забезпечення позову відмовити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що зазначена апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що предметом вирішення даної справи є правомірність скасування постанов Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у місті Києві про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 28.08.2018 № 141/18/10/26-5/2808/02/2, від 12.10.2018 № 171/18/10/26-54/1210/02/2, від 12.10.2018 №170/18/10/26-53/1210/02/2, від 20.12.2018 № 221/18/10/26-8/1210/02/2 та від 20.12.2018 № 222/18/10/26-9/1210/02/2, приписів Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у місті Києві про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил від 15.08.2018, від 01.10.2018, від 10.12.2018 та рішення Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 11.12.2018 № 107 «Про анулювання дозволу на виконання будівельних робіт».

В обґрунтування поданої заяви ПАТ «Текнопак» зазначає про ускладнення та унеможливлення виконання рішення суду або ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду та про очевидні ознаки протиправності дій та рішень відповідача, у зв'язку із незаконністю оскаржуваних рішень, зокрема у зв'язку із порушенням порядку проведення перевірки об'єкта будівництва та ненадання належної оцінки фактам та документам, та систематичним накладенням на ТОВ «Текнопак» штрафів за одні і ті ж порушення та подальшим анулюванням дозволу на виконання будівельних робіт, незважаючи на судове оскарження.

Умови та порядок вжиття заходів забезпечення адміністративного позову визначено статтею ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч. 1 ст. 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Згідно із ч. 2 ст. 150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Відповідно до ч. 4 ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб'єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для однозначного висновку, що заходи забезпечення позову можуть вживатися виключно у випадках, коли невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

При цьому, колегія суддів зазначає, що при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Крім того, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

За правилами ч. ч. 1, 2 ст. 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов'язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

При цьому, суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Отже, процесуальний закон наділяє суд повноваженнями на вжиття заходів забезпечення позову шляхом, зокрема, зупинення дії індивідуального акта та заборони відповідачу вчиняти певні дії. Однак, передумовою для вжиття таких заходів з урахуванням положень ч. 2 ст. 151 КАС України, є існування та встановлення судом обставин, визначених ч. 2 ст. 150 КАС України.

Крім цього, колегія суддів звертає увагу на те, що згідно до абз. 2 п. 17 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06.03.2008 № 2 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ» в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Відповідно до ч. 8 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», експлуатація закінчених будівництвом об'єктів, не прийнятих (якщо таке прийняття передбачено законодавством) в експлуатацію, забороняється.

Колегія суддів звертає увагу, що станом на час прийняття судом першої інстанції оскаржуваної ухвали, закінчений будівництвом об'єкт: «Реставрація з пристосування пам'ятки архітектури 1818 року-будинку А. Меленського та реконструкція нежитлової будівлі під офісно-готельний комплекс в складі садиби № 11/13 А на вул. Костянтинівська/Хорива у Подільському районі міста Києва» в експлуатацію не приймався.

Разом з тим, об'єкт будівництва є нерухомим майном, що пов'язане фундаментом із землею та створене з відповідних будівельних матеріалів і конструкцій, поєднаних між собою в певній технологічній послідовності, визначеній проектною документацією, державними будівельними стандартами, нормами та правилами.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на фото-фіксацію, яка наявна в матеріалах справи та яка виконувалася під час огляду об'єкта, з якої вбачається, що на п'ятому поверсі об'єкта; «Реставрація з пристосування пам'ятки архітектури 1818 року-будинку А. Меленського та реконструкція нежитлової будівлі під офісно-готельний комплекс в складі садиби № 11/13 А на вул. Костянтинівська/Хорива у Подільському районі міста Києва» розташований та експлуатується ресторан «Белый Шум», що підтверджується фото-фіксацією та фіскальним чеком від 02.08.2018, а саме: присутність відвідувачів, персоналу, наявність товарів та рекламних вивісок, вільного доступну до об'єкта, зокрема, можливість придбання товарів.

Отже, з вищевикладеного вбачається, що дії позивача становлять суспільну загрозу життю та здоров'ю людей, підвищену небезпеку для довкілля, оскільки немає даних про те, чи має створена будівля належну міцність, стійкість та експлуатаційну надійність.

В свою чергу, задоволення клопотання про вжиття заходів забезпечення позову призведе до того, що позивач зможе експлуатувати об'єкт з порушенням вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 03.10.2018 у справі № 826/5233/18.

Відповідно ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Також, колегія суддів вважає, що забезпечення позову у спосіб, який обрав суд першої інстанції, суперечить принципам адміністративного судочинства, визначеним КАС України.

Так, відповідальність юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (суб'єктів містобудування) за правопорушення у сфері містобудівної діяльності встановлена Законом України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності».

Процедуру накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудівної діяльності (далі - штрафи), що передбачені Законом України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» визначає Порядок накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 6.04.1995 № 244 (далі - Порядок № 244).

Разом з тим, відповідно до пункту 29 Порядку 244 оскарження постанови про накладення штрафу в установлений строк зупиняє її виконання до набрання законної сили відповідним рішенням суду.

Таким чином, постанови про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 28.08.2018 № 141/18/10/26-5/2808/02/2, від 12.10.2018 № 171/18/10/26-54/1210/02/2, від 12.10.2018 №170/18/10/26-53/1210/02/2, від 20.12.2018 № 221/18/10/26-8/1210/02/2 та від 20.12.2018 № 222/18/10/26-9/1210/02/2 зупинені у відповідності до вимог Порядку № 244, а тому зазначені позивачем доводи у заяві про забезпечення позову не свідчать про наявність законних та переконливих підстав для вжиття заходів забезпечення позову, передбачених статтею 151 КАС України.

При цьому, висновки суду першої інстанції про те, що оскільки у справі відсутні докази того, що позивач оскаржив спірні постанови до суду протягом 15 днів з дня їх винесення з одночасним повідомленням про це Державну архітектурно-будівельну інспекцію України, то посилання відповідача на пункти 28 та 29 Порядку № 244 є безпідставними, колегія суддів вважає помилковими та вони спростовуються наявними в матеріалах справи повідомленнями про оскарження постанов про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 28.08.2018 № 141/18/10/26-5/2808/02/2, від 12.10.2018 № 171/18/10/26-54/1210/02/2, від 12.10.2018 №170/18/10/26-53/1210/02/2, від 20.12.2018 № 221/18/10/26-8/1210/02/2 та від 20.12.2018 № 222/18/10/26-9/1210/02/2.

Отже, суд першої інстанції, забезпечивши позов, фактично надав можливість ТОВ «Текнопак» до завершення розгляду справи експлуатувати об'єкт: «Реставрація з пристосування пам'ятки архітектури 1818 року-будинку А. Меленського та реконструкція нежитлової будівлі під офісно-готельний комплекс в складі садиби № 11/13 А на вул. Костянтинівська/Хорива у Подільському районі міста Києва» з порушенням вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності та який не прийнятий в експлуатацію, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову та виходить за межі підстав, визначених КАС України.

Також, у своєму клопотанні позивачем не доведено наявності підстав для застосування заходів забезпечення позову відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 150 КАС України, а саме, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Крім того, суд першої інстанції, застосовуючи заходи забезпечення позову, не зазначив і про очевидну протиправність рішень відповідача, дію яких зупинено в порядку забезпечення позову, та відповідні обставини не встановив, що свідчить про непропорційність та неспівмірність застосованих судом першої інстанції заходів забезпечення позову.

Отже, враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що наведені заявником обставини, не є обґрунтованими для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову визначеним позивачем шляхом, оскільки матеріали даної справи не містять об'єктивних доказів, які б свідчили про те, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся, а також матеріали даної справи не містять об'єктивних доказів того, що очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю, у зв'язку із чим висновки суду першої інстанції щодо задоволення заяви про забезпечення позову є необґрунтованими, з огляду на що, у задоволенні заяви товариства з обмеженою відповідальністю «Текнопак» про забезпечення позову необхідно відмовити повністю.

При цьому, колегія суддів зазначає, що згідно п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001 рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Отже, враховуючи вищезазначене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції прийняте рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В свою чергу, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315, п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції вирішив її скасувати та ухвалити нове рішення, оскільки судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 244, 250, 310, 312, 315, 317, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Державної архітектурно-будівельної інспекції України - задовольнити.

Ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 24.01.2019 - скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні заяви товариства з обмеженою відповідальністю «Текнопак» про забезпечення позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328-331 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Василенко Я.М.

Судді: Кузьменко В.В.

Шурко О.І.

Повний текст постанови виготовлений 22.04.2018.