Справа № 160/1258/19
Суддя: Неклеса Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2019-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2019 року Справа № 160/1258/19
Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Неклеса О.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні адміністративну справу за адміністративним позовом приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, третя особа-1: ОСОБА_2, третя особа-2: Товариство з обмеженою відповідальністю "ОРІЛЬСЬКІ НИВИ", третя особа-3: Товариство з обмеженою відповідальністю "ОЛІМПЕКС-АГРО" про визнання протиправним та скасування наказу,-
Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Міністерства юстиції України (далі відповідач, Мінюст), третя особа-1: ОСОБА_2, третя особа-2: Товариство з обмеженою відповідальністю "ОРІЛЬСЬКІ НИВИ" (далі ТОВ "ОРІЛЬСЬКІ НИВИ"), третя особа-3: Товариство з обмеженою відповідальністю "ОЛІМПЕКС-АГРО" (далі ТОВ "ОЛІМПЕКС-АГРО" ), в якому просить:
- судові витрати покласти на відповідача.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що оскаржуваний наказ є протиправним, оскільки скарга ТОВ "ОЛІМПЕКС-АГРО" була прийнята Міністерством юстиції України з пропуском встановленого законом 60-денного строку на подання скарги та 3-річного строку позовної давності, а також скарга прийнята від особи, у якої з 01.01.2016 року припинилось право оренди землі і станом на день подання скарги відсутні будь-які права на земельну ділянку. Причина пропуску строку, наведена у скарзі є надуманою, штучною, неповажною та такою, що не підтверджена жодним доказом. Окрім того, скарга задоволена відповідачем на підставі сумнівних документів і нікчемної не зареєстрованої жодним чином додаткової угоди, відсутньої в електронному реєстрі ДЗК, і в паперовій Книзі реєстрації. Позивач, як державний реєстратор, отримав від повноважних державних органів повно наявну і достовірну інформацію про права на земельну ділянку такі права з 01.01.2016 року відсутні, тому він не міг у 2015 році знати, що в 2018 році Головне управління Держгеокадастру надасть скаржнику іншу сумнівну суперечливу інформацію в неналежній формі про наявність інших прав на земельну ділянку до 22.12.2019 року. Вважає, що він не повинен нести будь-якої відповідальності, в тому числі у вигляді блокування доступу до ДРРПНМ, за дії державних органів видачу документів, які суперечать один одному. Зауважив, що його права порушуються і після спливу місячного строку тимчасового блокування, відсутність доступу до ДРРПНМ відповідач пояснює зміною порядку і процедури відновлення доступу та необхідністю отримання сертифіката про підтвердження професійної компетенції. Отже, спірним наказом продовжується порушення прав позивача, відбувається примушування позивача до дій, не передбачених Конституцією і законами України, зо потребує додаткового захисту.
Адміністративний позов не відповідав вимогам ст.160 КАС України, тому ухвалою суду від 12.02.2019 року був залишений без руху, з наданням строку для усунення недоліків. На виконання ухвали суду позивач виправив вказані недоліки, згідно заяви від 19.02.2019 року вх.№8563/19.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 лютого 2019 року відкрито провадження в адміністративній справі за позовом приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_1, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
26.03.2019 року до суду надійшли пояснення третьої особи-1 ОСОБА_2, в яких він підтримує позовну заяву, з огляду на незаконність оскаржуваного наказу. Зауважив, що він є власником земельної ділянки, яка з 01.01.2016 року знаходить у фактичному користуванні ТОВ "ОРІЛЬСЬКІ НИВИ", яке в повному обсязі і належним чином виконує свої зобовязання за договором оренди, в тому числі використання земельної ділянки та виплати орендної плати. Зауважив, що очевидним є порушення відповідачем строку оскарження рішення позивача 60 днів з моменту прийняття оскаржуваного рішення чи для, коли особа дізналася чи могла дізнатися про порушення її прав. Зазначив, що надані скаржником додаткова угода та інформаційна довідка обласного управління Держгеокадастру є фіктивними та неналежними, які не мають юридичної сили та значення для справи. Таким чином, у відповідача були відсутні законні підстав для прийняття скарги ТОВ "ОЛІМПЕКС-АГРО" та її задоволення. Міністерство своїми діяли порушило права ОСОБА_2, як власника земельної ділянки, та сприяло у вчиненні рейдерського захоплення земельної ділянки, при цьому не мало жодного законного доказу і підстави для прийняття спірного наказу.
27.03.2019 року до суду від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи в порядку загального позовного провадження.
У зв'язку з перебуванням судді О.М. Неклеса на лікарняному вищевказана заява отримана 08.04.2019 року.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.04.2019 року у задоволенні заяви представника відповідача про розгляд справи в порядку загального позовного провадження в адміністративній справі №160/1258/19 - відмовлено.
02.04.2019 року до суду надійшло клопотання позивача про врахування висновків Верховного суду, які викладені у постанові від 06 лютого 2019 року у справ №826/4906/17. У клопотанні позивач просить врахувати висновки Верховного суду в частині відсутності у Міністерства юстиції України повноважень скасовувати рішення державного реєстратора прийняті у 2015 році. Вважає, що такі висновки повинні бути застосовані у розглядуваному випадку, оскільки оскаржуваним наказом відповідача було скасовано рішення позивача прийняте 28.09.2015 року, тобто у період відсутності у відповідача таких повноважень.
16.04.2019 року від позивача на адресу суду надійшла відповідь на відзив.
Вивчивши та дослідивши всі матеріали справи та надані докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, зясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні, суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі, з огляду на наступне.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є приватним нотаріусом, що підтверджується свідоцтвом про право на зайняття нотаріальною діяльністю №7016 від 28 липня 2008 року.
14.11.2018 року до Міністерства юстиції України надійшла скарга Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма "ОЛІМПЕКС-АГРО" від 09.11.2018 року №613, з вимогою скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, у тому числі - рішення від 28.09.2015 року №24819414, прийняте приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_1 та анулювати доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно приватному нотаріусу ОСОБА_1
На підставі висновків Комісії, Міністерством юстиції України прийнято наказ від 18 грудня 2018 року №3972/5 «Про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень», яким:
1. Скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма "ОЛІМПЕКС-АГРО" від 09.11.2018 року №613 задоволено частково;
2. Скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №24819414 від 28.09.2018 року, прийняте приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_1;
3. Тимчасово заблоковано доступ приватному нотаріусу Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_1 доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно строком на 1 (один) місяць;
4. В іншій частині вимог відмовлено.
Не погоджуючись із наказом Міністерства юстиції України прийнято від 18 грудня 2018 року №3972/5 позивач звернувся до суду з цим позовом.
Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Повноваження Міністерства юстиції України у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно визначаються Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 року № 1952-IV (з наступними змінами та доповненнями), а також постановою Кабінету Міністрів України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 25.12.2015 року № 1127 (зі змінами та доповненнями).
Відповідно до статті 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб'єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду.
Міністерство юстиції України розглядає скарги:
- на рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав (крім випадків, коли таке право набуто на підставі рішення суду, а також коли щодо нерухомого майна наявний судовий спір);
- на рішення, дії або бездіяльність територіальних органів Міністерства юстиції України.
Порядок розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність державного реєстратора, суб'єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції України визначається Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до положень Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та деяких інших законодавчих актів України щодо децентралізації повноважень з державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 26 листопада 2015 року № 834-VIII, Міністерству юстиції України було надано повноваження щодо розгляду скарг на рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав.
З 01 січня 2016 року набув чинності Порядок розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1128 (далі - Постанова №1128), яким визначено процедуру розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб'єкта державної реєстрації, територіального органу Мін'юсту (далі - суб'єкт оскарження), що здійснюється Мін'юстом та його територіальними органами (далі - суб'єкт розгляду скарги) відповідно до Законів України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та «;Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань».
Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку про те, що повноваження щодо розгляду скарг на рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав відповідно до статті 37 Закону №1952-IV та Порядку №1128 Міністерство юстиції України отримало з 01 січня 2016 року, та порядок реалізації таких повноважень визначено з 01 січня 2016 року. Тобто, до 01.01.2016 року повноваженнями розглядати скарги на дії державних реєстраторів були наділені виключно суди.
Як вбачається з матеріалів справи, спірний наказ було прийнято на підставі перевірки реєстраційних дій, що були вчинені у 2015 році, тобто до набрання чинності відповідними нормативними актами.
Відповідно до статті 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.
Закріплення принципу незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів є гарантією безпеки людини і громадянина, довіри до держави.
Згідно рішення Конституційного суду України у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України від 09 лютого 1999 року № 1-рп/99 за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.
Таким чином, за загальним правилом норма права діє стосовно фактів і відносин, які виникли після набрання чинності цією нормою. Тобто до події, факту застосовується закон (інший нормативно-правовий акт), під час дії якого вони настали або мали місце.
Окрім того, Конституційний суд України в рішенні від 29 червня 2010 року № 17-рп/2010 зазначив, що одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлених такими обмеженнями (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини).
Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку про відсутність у відповідача повноважень для розгляду скарги на дії державних реєстраторів, вчинені до 01.01.2016 року.
Частиною 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Таким чином, Міністерство юстиції України розглядаючи скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма "ОЛІМПЕКС-АГРО" від 09.11.2018 року №613 в частині оскарження реєстраційних дій вчинених позивачем у 2015 році, діяло поза межами наданих йому повноважень, а тому суд прийшов до висновку, що спірний наказ є протиправним та підлягає скасуванню.
Відповідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Частиною 1 ст. 6 КАС України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Згідно з ч.1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ч. 1 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.
Згідно з ч. 2 ст.73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Частиною 1 ст. 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідачем по справі, як суб'єктом владних повноважень, не виконано покладеного на нього обов'язку доказування правомірності прийняття наказу від 18 грудня 2018 року №3972/5.
За наведених обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Враховуючи наявність підстав для задоволення позовної заяви приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_1, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства юстиції України на користь позивача суму сплаченого ним судового збору - 768,40 грн.
Керуючись ст.ст. 9, 77, 78, 139, 241-246, 255, 262, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

У звязку з перебуванням судді Неклеси О.М. у відпустці повний текст рішення складено та підписано 24 квітня 2019 р.

Суддя О.М. Неклеса