Справа № 200/4254/19-а
Суддя: Чекменьов Г.А.
Дата ухвалення: 2019-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 квітня 2019 р. Справа№200/4254/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Чекменьова Г.А., розглянувши в спрощеному (письмовому) провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправною бездіяльність та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

22 березня 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправною бездіяльність та зобов'язання вчинити певні дії.

У позовній заяві свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що до грудня 2018 року він проживав та був зареєстрований у АДРЕСА_1, але в грудні 2018 року з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, масових порушень прав людини та виникненням масового безробіття у м. Сєвєродонецьк, позивач був вимушений переїхати до м. Маріуполь, Донецької області.

ОСОБА_1 звернувся до Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради з заявою про взяття його на облік, як внутрішньо переміщену особу та надав необхідні документи. Рішенням, яке було викладено Департаментом соціального захисту населення Маріупольської міської ради у вигляді листа № 56.11-5865-56.10.1 від 31 січня 2019 року позивачу було відмолено в реєстрації, як внутрішньо переміщена особа, посилаючись на п.п. 1 п. 8 Постанови Кабінету Міністрів України № 509 від 01 жовтня 2014 року, а саме на відсутність місця реєстрації проживання у переліку населених пунктів розташованих на лінії зіткнення, затверджений розпорядженням Кабінету Міністрів України № 1085-р від 07 листопада 2014 року із змінами та доповненнями. Посилаючись на вищенаведене позивач вважає дії відповідача протиправними та такими що суперечать чинному законодавству, тому звернувся до суду з адміністративним позовом в якому просить:

1) визнати протиправним та скасувати рішення Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради про відмову в реєстрації ОСОБА_1, як внутрішньо переміщеної особи, оформленого у вигляді листа № 56.11-5865-56.10.1 від 31 січня 2019 року;

2) визнати протиправною бездіяльність Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради, яка виразилась у не наданні ОСОБА_1 статусу внутрішньо переміщеної особи та не видачі довідки внутрішньо переміщеної особи;

3.) зобов'язати Департамент соціального захисту населення Маріупольської міської ради взяти на облік ОСОБА_1, як внутрішньо переміщену особу та видати довідку внутрішньо переміщеної особи.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 26 березня 2019 року відкрито провадження в адміністративній справі № 200/4254/19-а за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

15 квітня 2019 року від представника УСЗН надійшов відзив на позов, в якому останній зазначив, що позивач звернувся до УСЗН з заявою щодо взяття його на облік, як внутрішньо переміщену особу та надати довідки внутрішньо переміщеної особи, проте відповідачу було відмолено у наданні йому статусу внутрішньо переміщеної особи оскільки ОСОБА_1 зареєстрований на підконтрольній Українській владі території, а саме: АДРЕСА_1 посилаючись на п.п. 1 п. 8 Постанови Кабінету Міністрів України № 509 від 01 жовтня 2014 року, затвердженої розпорядженням Кабінету Міністрів України № 1085-р від 07 листопада 2014 року із змінами та доповненнями.

На підставі викладеного відповідач вважає, що діяв у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України, Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», підзаконними нормативними актами, прийнятими постановами Кабінету Міністрів України. З зазначених причин відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог

З'ясовуючи те, чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги, якими доказами вони підтверджуються, а також чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, судом встановлено таке.

Позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, є громадянином України, про що свідчить копія паспорту громадянина України (а.с. 10).

Згідно довідки № Д1935 від 06 листопада 2018 року позивач був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 12).

В грудні 2018 року з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, масових порушень прав людини та виникненням масового безробіття у м. Сєвєродонецьк, позивач був вимушений переїхати до м. Маріуполь, Донецької області.

ОСОБА_1 звернувся до Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради з заявою про взяття його на облік, як внутрішньо переміщену особу та надав необхідні документи.

Рішенням, яке було викладено Департаментом соціального захисту населення Маріупольської міської ради у вигляді листа № 56.11-5865-56.10.1 від 31 січня 2019 року позивачу було відмолено в реєстрації, як внутрішньо переміщена особа, посилаючись на п.п. 1 п. 8 Постанови Кабінету Міністрів України № 509 від 01 жовтня 2014 року, а саме на відсутність місця реєстрації проживання у переліку населених пунктів розташованих на лінії зіткнення, затверджений розпорядженням Кабінету Міністрів України № 1085-р від 07 листопада 2014 року із змінами та доповненнями

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», визначено, що внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Зазначені обставини вважаються загальновідомими і такими, що не потребують доведення, якщо інформація про них міститься в офіційних звітах (повідомленнях) Верховного Комісара Організації Об'єднаних Націй з прав людини, Організації з безпеки та співробітництва в Європі, Міжнародного Комітету Червоного Хреста і Червоного Півмісяця, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, розміщених на веб-сайтах зазначених організацій, або якщо щодо таких обставин уповноваженими державними органами прийнято відповідні рішення.

Адресою покинутого місця проживання внутрішньо переміщеної особи в розумінні цього Закону визнається адреса місця проживання особи на момент виникнення обставин, зазначених у частині першій цієї статті.

Приписами ст.. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.

Згідно вимог порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 № 509 «Про облік внутрішньо переміщених осіб» довідки про підтвердження факту внутрішньої переміщеної особи видаються департаментом соціального захисту населення.

Відповідно до абзацу 1 пункту 1 постанови КМУ № 509 від 01 жовтня 2014 року довідка є документом, який підтверджує факт внутрішнього переміщення і взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Відповідно до пункту 2 постанови КМУ № 509 від 01 жовтня 2014 року для отримання довідки повнолітня або неповнолітня внутрішньо переміщена особа звертається особисто, а малолітня дитина, недієздатна особа або особа, дієздатність якої обмежена, - через законного представника із заявою про взяття на облік, форму якої затверджує Мінсоцполітики, до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи).

Згідно пункту 4 постанови КМУ № 509 від 01 жовтня 2014 року під час подання заяви про взяття на облік заявник пред'являє документ, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, або документ, що посвідчує особу та підтверджує її спеціальний статус, або свідоцтво про народження дитини.

У разі відсутності в документі, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, або документі, що посвідчує особу та підтверджує її спеціальний статус, відмітки про реєстрацію місця проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення у зв'язку з обставинами, зазначеними у статті 1 Закону, заявник надає докази, що підтверджують факт проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення, на день виникнення обставин, що спричинили внутрішнє переміщення (військовий квиток з відомостями щодо проходження військової служби; трудова книжка із записами про трудову діяльність; документ, що підтверджує право власності на рухоме або нерухоме майно; свідоцтво про базову загальну середню освіту; атестат про повну загальну середню освіту; документ про професійно-технічну освіту; документ про вищу освіту (науковий ступінь); довідка з місця навчання; рішення районної, районної у мм. Києві чи Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської чи районної у місті ради про влаштування дитини до дитячого закладу, у прийомну сім'ю, дитячий будинок сімейного типу, встановлення опіки чи піклування; медичні документи; фотографії; відеозаписи тощо).

Згідно до пункту 8 постанови КМУ № 509 від 01 жовтня 2014 року заявнику може бути відмовлено у видачі довідки у разі, коли:

1) відсутні обставини, що спричинили внутрішнє переміщення, зазначені у статті 1 Закону;

2) у державних органів наявні відомості про подання завідомо неправдивих відомостей для отримання довідки;

3) заявник втратив документи, що посвідчують особу (до їх відновлення);

4) у документі заявника, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, або документі, що посвідчує особу та підтверджує її спеціальний статус, немає відмітки про реєстрацію місця проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення, та відсутні докази, що підтверджують факт проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення, визначені абзацом другим пункту 4 цього Порядку;

5) докази, надані заявником для підтвердження факту проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення у зв'язку з обставинами, зазначеними у статті 1 Закону, не підтверджують такого факту.

Постановою Верховної ради України від 17.03.2015 року № 252 визначено окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування.

ОСОБА_1 згідно з паспортом громадянина України зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1.

Населений пункт, де зареєстрований позивач, відсутнє у вищевказаному переліку.

Отже відсутні обставини, що спричинили внутрішнє переміщення особи, зазначені у статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» оскільки у м. Сєвєродонецьку на час переміщення позивача відсутні негативні наслідки збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Посилання у позовній заяві на виникнення масового безробіття не підтверджені жодними доказами і не передбачені законом в якості підстав для визнання позивача внутрішньо переміщеною особою.

Відповідно до статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З вищевказаних мотивів суд дійшов висновку, що дії та оскаржуване рішення суб'єкта владних повноважень є таким, що вчинено відповідно до вимог частини другої статті 2 цього Кодексу, з огляду на що позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Відповідно до приписів ст. 139 КАС України, враховуючи відмову у задоволенні позову, сплачений позивачем судовий збір перерозподілу не підлягає.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 2, 139, 241-246, 255, 295-297 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2) до Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради (місцезнаходження: Донецька область, м. Маріуполь, пр. Миру, буд. 70) про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправною бездіяльність та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити повністю.

Рішення складене у повному обсязі та підписане 25 квітня 2019 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Чекменьов Г.А.