Справа № 821/2018/13-а
Суддя: Хохуляк В.В.
Дата ухвалення: 2019-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

23 квітня 2019 року

Київ

справа №821/2018/13-а

адміністративне провадження №К/9901/1199/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Хохуляка В.В.,

суддів - Бившевої Л.І., Шипуліної Т.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-торгівельне підприємство з іноземними інвестиціями «Продагросервіс» на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 05.09.2013 (головуючий суддя - Запорожан Д.В., судді: Жук С.І., Яковлев Ю.В.,у справі № 821/2018/13-а за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-торгівельне підприємство з іноземними інвестиціями «Продагросервіс» до Державної податкової інспекції у м. Херсоні Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області про скасування рішення,

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Виробничо-торгівельне підприємство з іноземними інвестиціями «Продагросервіс» (далі - ТОВ «ВТПзІІ «Продагросервіс») звернулося до Херсонського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Херсоні Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області (далі - ДПІ м. Херсоні) від 28.08.2012 № .

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 19.06.2013 позовні вимоги задоволено з тих мотивів, що позивач документально підтвердив право на податковий кредит за реальними господарськими операціями з придбання природного газу у ТОВ «Приват-Енерго», а доводи контролюючого органу про нереальність правочинів є лише припущеннями та не підкріплені належними доказами.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 05.09.2013 рішення суду першої інстанції скасовано та прийнято нове, яким в позові відмовлено.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позову суд апеляційної інстанції підтримав правову позицію податкового органу зі спору про фіктивний характер господарської операції з придбання природного газу у спірного постачальника та зазначив, що подані платником первинні документи на підтвердження обґрунтованості податкової вигоди не підтверджують дійсного руху активів у процесі їх поставки названим постачальником позивачеві.

Не погодившись з висновками суду апеляційної інстанцій, ТОВ «ВТПзІІ «Продагросервіс» оскаржило його у касаційному порядку.

У касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 05.09.2013 та залишити в силі постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 19.06.2013.

Мотивуючи доводи касаційної скарги, заявник зазначає про реальність господарських операцій з ТОВ «Приват-Енерго», про подання усіх необхідних документів на підтвердження як факту одержання товару від названого постачальника, так і подальшого використання придбаної продукції. За доводами скаржника, контролюючим органом не представлено переконливих, достатніх і достовірних доказів недобросовісності позивача. Приймаючи спірне податкове повідомлення-рішення відповідач керувався лише припущеннями щодо фіктивності (нікчемності) укладеного позивачем з ТОВ «Приват-Енерго» договору на постачання природного газу.

В письмових запереченнях на касаційну скаргу ДПІ м. Херсоні зазначає, що рішення суду апеляційної інстанції постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, правову оцінку обставинам справи судом надано правильно, а доводи касаційної скарги є необґрунтованими. Зокрема, відповідач зазначає, що як вбачається з пояснень позивача, в останнього відсутня сукупність достовірних даних первинної документації, а з наданих документів не можливо встановити наявність змін його майнового стану. Природний газ, начебто отриманий позивачем від контрагента, документально проведено по безтоварному ланцюгу постачання. Отже, відповідач просить залишити касаційну скаргу позивача без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіряючи дотримання судом апеляційної інстанції норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ними норм матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Як з'ясовано судами попередніх інстанцій, ДПІ м. Херсоні проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «ВТПзІІ «Продагросервіс» з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаєморозрахунках з ПП «Приват-Енерго» за серпень 2011 року, про що складено акт від 16.07.2012 № 1377/22-1/31260655.

За наслідками проведеної перевірки відповідач дійшов висновку про порушення позивачем пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України, у зв'язку з чим позивачем занижено податок на додану вартість на загальну суму у 71165,00 грн., з огляду на безтоварний характер господарської операції з придбання в серпні 2011 року природного газу у ТОВ «Приват-Енерго» за договором від 10.08.2010 №308/ПГ.

Крім того, в обґрунтування своєї позиції відповідач посилається на акт ДПІ у Печерському районі м. Києва від 26.04.2012 № 1039/22-4/36425928 «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Приват-Енерго» з питань обчислення та сплати податку на додану вартість по взаємовідносинам з ТОВ «БС КОНСАЛТИНГ ЮКРЕЙН», ТОВ «БКС ІНТЕРНЕШНЛ ГМБХ», ТОВ «АЛЕКС-А ЛТД», ТОВ «Ріоніт» за лютий-жовтень 2011 року, в якому відображено висновок про відсутність об'єктів оподаткування по операціях придбання товарів (робіт, послуг) у названих підприємств-постачальників; відповідно до змісту зазначеного акту підприємством повідомлено податковий орган про втрату документів, які не були відновлені з посиланням на те, що товариство не здійснює діяльності з жовтня 2011року; за місцем реєстрації м. Київ, пров. Музейний, буд. 10, ТОВ «Приват-Енерго» не виявлено, фактичне місцезнаходження невідомо.

На підставі вищенаведеного акту відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 28.08.2012 № , згідно з яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 88956,25 грн. (в т.ч. основний платіж - 71165,00 грн., штрафні санкції - 7791,25 грн.).

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

За правилами пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Згідно із статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Таким чином, підставою для виникнення у платника права на податковий кредит з податку на додану вартість є факт реального здійснення операцій з придбання товарно-матеріальних цінностей та послуг з метою їх використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку, а також оформлення відповідних операцій належним чином складеними первинними документами, які містять достовірні відомості про їх обсяг та зміст.

Слід зазначити, що обов'язок підтвердити правомірність та обґрунтованість сформованого податкового кредиту первинними документами покладається на платника-покупця товарів (робіт, послуг), оскільки саме він виступає суб'єктом, який використовує при обчисленні кінцевої суми податку, що підлягає сплаті до бюджету, суму податкового кредиту з податку на додану вартість, визначену постачальником, та зменшує оподатковуваний дохід на вартість товарів (робіт, послуг), визначену продавцем.

Подані платником документи повинні достовірно підтверджувати реальність господарських операцій та інші обставини, з якими законодавець пов'язує право платника на податкову вигоду.

Податкова вигода може бути визнана необґрунтованою, зокрема, у випадках, якщо для цілей оподаткування операції обліковані не у відповідності з їх дійсним економічним змістом або враховані операції, що не обумовлені розумними економічними або іншими причинами (цілями ділового характеру).

У разі ж надання податковою інспекцією достатньо переконливих доводів та доказів відносно того, що насправді господарські операції контрагентами не здійснювалися, а схема взаємодії учасників господарської операції свідчить про їх недобросовісність, суд не повинен обмежуватися перевіркою формальної відповідності поданих платником документів вимогам податкового законодавства, а має оцінити усі докази у справі у сукупності та взаємозв'язку з ціллю виключення внутрішніх протиріч та суперечливостей між ними у процесі перевірки реального руху активів між заявленими учасниками операції.

У справі, що переглядається, судами встановлено, що за договором поставки від 10.08.2010 № 308/ПГ та додаткової угоди від 01.11.2010 №ПР/11 ТОВ «Приват-Енерго», (постачальник) зобов'язалося передати ТОВ «ВТПзІІ «Продагросервіс» (споживач) природний газ для промислових потреб.

На обґрунтування правомірності формування податкового кредиту з податку на додану вартість за операціями з цим контрагентом позивачем подано первинні документи (акти приймання-передачі товару, видаткові накладні, податкові накладні, банківській виписки), оцінивши які за правилами статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції визнав їх недостатніми для підтвердження товарності розглядуваних операцій.

Зокрема, суд звернув увагу, що з наданих документів не вбачається ідентичності придбаного у зазначеного контрагента природного газу тому (надана лише первинна документація про рух товару, який не має будь-яких індивідуально-визначених ознак - природний газ).

Також суд зазначив про неподання позивачем даних первинної документації, у тому числі актів інвентаризацій, бухгалтерського обліку та фінансової звітності на підтвердження наявності змін його майнового стану у зв'язку зі здійсненням вищенаведених господарських операцій. З наданих ним документів не можливо достовірно встановити наявність таких змін.

Вказані факти з урахуванням установлених податковою інспекцією у ході проведення контрольно-перевірочних заходів обставин, які не одержали спростування у ході вирішення даного спору, були цілком об'єктивно розцінено судом апеляційної інстанції як свідчення необґрунтованості податкової вигоди платника.

З урахуванням викладеного, Верховний Суд погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про те, що платник не підтвердив належним чином оформленими документами, які є достатніми для встановлення дійсних змін майнового стану учасників задекларованих операцій, добросовісність податкової вигоди, на яку він претендує, у зв'язку з чим позовні вимоги задоволенню не підлягають.

За правилами частини другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Судом апеляційної інстанції виконано всі вимоги процесуального законодавства, всебічно перевірено обставини справи, вирішено справу у відповідності з нормами матеріального права, постановлено обґрунтоване рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для справи. Висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності, а тому підстав для їх перегляду з мотивів, викладених в касаційній скарзі, не вбачається.

Як встановлено пунктом 1 частини першої статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.

Керуючись статтями 341, 344, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд -

постановив:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-торгівельне підприємство з іноземними інвестиціями «Продагросервіс» залишити без задоволення.

Постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 05.09.2013 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

В.В. Хохуляк

Л.І. Бившева

Т.М. Шипуліна ,

Судді Верховного Суду