Справа № 607/24084/18
Суддя: Сеник Роман Петрович
Дата ухвалення: 2019-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2019 рокуЛьвів№ 857/3376/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді Сеника Р.П.,

суддів Попка Я.С., Хобор Р.Б.,

з участю секретаря судового засідання Коваль Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові апеляційну скаргу Виконавчого комітету Тернопільської міської ради на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2019 року у справі № 607/24084/18 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Тернопільської міської ради про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,-

суддя в 1-й інстанції Баранюк А.З.,

час ухвалення рішення 13.02.2019 року,

місце ухвалення рішення м. Тернопіль,

дата складання повного тексту рішення 18.02.2019 року,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області із позовом до Управління соціальної політики Тернопільської міської ради про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії.

Позовні вимоги мотивовані тим, що дохід його сім'ї за 2017 рік, яка складається з двох осіб, становить 113400,00 грн., середньомісячний дохід на одного члена родини становить 4725,00 грн.

Середньомісячні витрати на оплату житлово-комунальних послуг становлять: утримання будинків і споруд та прибудинкових територій 224,00 грн.; газопостачання 150,00 грн.; централізоване постачання холодної води 120,00 грн.; централізоване постачання гарячої води 500,00 грн.; централізоване опалення 300,00 грн. (в опалювальний період дана плата сягає 2500,00-3000,00 грн.); електропостачання - 220,00 грн.; вивезення побутових відходів 18,34 грн.

Позивач 03.10.2018 року звернувся до Управління соціальної політики Тернопільської міської ради із заявою про призначення житлової субсидії.

24.10.2018 року Управлінням соціальної політики Тернопільської міської ради було надіслано лист позивачу із витягом проколу, яким ОСОБА_1 повідомили, що після розгляду поданих ним документів було вирішено відмовити у призначенні йому субсидії на відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг з огляду на те, що відповідно до п.7 Положення про порядок призначення житлових субсидій, житлову субсидію не може бути призначено оскільки, в особи зі складу домогосподарства ОСОБА_1 відсутні доходи, і така особа перебувала за кордоном сукупно більше 60 днів протягом періоду, за який враховуються доходи для призначення житлової субсидії. А саме дочка позивача ОСОБА_2, яка на момент звернення зареєстрована за адресою, перебувала за кордоном сукупно більше 60 днів протягом періоду, за який враховується доходи для призначення житлової субсидії.

Позивач вважає таке рішення незаконним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки його дочка з 2013 року постійно проживає в ОСОБА_3 у м. Рим з чоловіком та двома дітьми, веде там домогосподарство, про що було надано відповідні довідки (витяг з акту про одруження та довідка про склад сім'ї), відтак фактична кількість осіб, яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 становить дві особи.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2019 року позовні вимоги задоволено.

Рішення суду першої інстанції оскаржив відповідач, подавши на нього апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що рішення суду першої інстанції прийняте з неповним зясуванням та недоведеністю обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновкам, викладених у рішенні суду обставинам справи, неправильним застосуванням норм матеріального права.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що 03.10.2018 року ОСОБА_1 звернувся із заявою про призначення житлової субсидії. Комісією з питань надання громадянам житлових субсидій було розглянуто заяву та прийнято рішення від 18.10.2019 року №19 про відмову у призначенні житлової субсидії відповідно до п.7 Положення про порядок призначення житлових субсидій, оскільки в особи зі складу домогосподарства, а саме доньки ОСОБА_1 ОСОБА_2 відсутні доходи і вона перебувала за кордоном сукупно більше 60 днів протягом періоду, за який враховуються доходи для призначення житлової субсидії.

Просить скасувати рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2019 року та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Вислухавши доповідь судді - доповідача, пояснення представника відповідача, дослідивши обставини справи, доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, колегія суддів приходить до переконання, що вона не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги у справі, суд першої інстанції виходив з того, що комісія з питань надання громадянам житлових субсидій протиправно відмовила ОСОБА_1 в призначенні житлової субсидії з наведених підстав, оскільки ОСОБА_2 з позивачем не проживає.

Відтак дане рішення від 18 жовтня 2018 року № 19 в частині відмови ОСОБА_1 в призначенні житлової субсидії слід визнати протиправним та скасувати.

Розглядаючи спір, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Встановлено, підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 03.10.2018 року звернувся до Управління соціальної політики Тернопільської міської ради із заявою про призначення житлової субсидії.

До вказаної заяви позивач додав декларацію про доходи і витрати осіб, які звернулися, у якій вказав дані про осіб, які входять до складу домогосподарства, і їх зареєстроване місце проживання у житловому приміщенні/будинку, а саме: ОСОБА_1 (сімейний стан - одружений), ОСОБА_4 (сімейний стан - одружена) та ОСОБА_2 (сімейний стан - донька) де в графі примітки вказав, що вона постійно проживає в ОСОБА_3.

На підтвердження даного факту позивачем також було надано витяг з акту про одруження від 31.01.2013 року (11-14) складеного реєстратором актів цивільного стану Відділу РАЦС Анціо (ОСОБА_3) та довідку про склад сім'ї ОСОБА_2, яка проживає ІНФОРМАЦІЯ_2, сх.єд., кв.15 від 23.08.2018 року (а.с.15-18), складену працівником відділу реєстрації населення, про те, що в реєстрі проживаючого населення зазначена наступна сім'я: ОСОБА_5 Раффаеле, ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6 Патріція.

Рішенням Управління соціальної політики Тернопільської міської ради від 04.10.2018 року №150924 заяву ОСОБА_1 про призначення житлової субсидії передано на розгляд Комісії з питань надання житлових субсидій відповідно до п.9 Положення про порядок призначення житлових субсидій, затвердженого Постановою КМУ від 27.04.2018 року №329.

10 жовтня 2018 року працівником Управління соціальної політики Тернопільської міської ради було складено акт обстеження матеріально-побутових умов сім'ї №4403, в якому зазначено, що заявник пенсіонер, отримує пенсію за віком та працює в ПП «Укртехзахист» електромеханіком, дружина пенсіонер, донька вийшла заміж за громадянина ОСОБА_3 ОСОБА_6 Раффаеле в 2012 році і проживає в ОСОБА_3.

Комісією з питань надання громадянам житлових субсидій, яка створена рішенням Виконавчого комітету Тернопільської місткої ради від 09.12.2015 року №74 «Про створення комісії з питань надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг» з наступними змінами (рішення Виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 09.12.2015 року № 74, рішення Виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 19.07.2017 року №483 та рішення Виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 23.05.2018 року №409) (а.с.50-57) було розглянуто заяву ОСОБА_1 про призначення житлової субсидії від 03.10.2018 року та 18.10.2018 року прийнято рішення №19 (оформлене протоколом) про відмову у призначенні житлової субсидії ОСОБА_1 відповідно до п.7 Положення про порядок призначення житлових субсидій, оскільки в особи зі складу домогосподарства ОСОБА_2 відсутні доходи, і така особа перебувала за кордоном сукупно більше 60 днів протягом періоду, за який враховуються доходи для призначення житлової субсидії.

Не погодившись із вказаним рішенням позивач звернувся до суду із відповідним позовом.

З приводу спірних правовідносин колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На час виникнення спірних правовідносин порядок призначення житлових субсидій було врегульовано постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 1995 року № 848 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2018 року № 329) «Про спрощення порядку надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива» у відповідній редакції, якою було затверджено Положення про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива (далі - Положення № 848).

Відповідно до пункту 1 Положення № 848 воно визначає умови призначення та порядок надання громадянам щомісячної адресної безготівкової субсидії для відшкодування витрат на оплату управління багатоквартирним будинком, користування житлом або його утримання, послуг з транспортування та розподілу природного газу та комунальних послуг (водо-, тепло-, газопостачання, водовідведення, електроенергія, вивезення побутового сміття та рідких нечистот), а також один раз на рік субсидії готівкою на придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива.

Відповідно до пункту 6 Положення № 848 субсидія призначається одній із зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб. В окремих випадках на підставі рішення районної, районної у мм. Києві і Севастополі держадміністрації та виконавчого органу міської і районної ради або утвореної ними комісії та акта обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства субсидія може призначатися особі, яка не зареєстрована, але фактично проживає у житловому приміщенні (будинку) на підставі договору найму (оренди) житла (далі - орендар), якщо їй нараховується плата за житлово-комунальні послуги, або індивідуальним забудовникам, будинки яких не прийняті в експлуатацію. Субсидія не може призначатися одночасно за місцем реєстрації особи та місцем її фактичного проживання.

Пунктом 7 Положення № 848 передбачено, що субсидія розраховується виходячи з кількості зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб (осіб, які фактично проживають), яким нараховується плата за житлово-комунальні послуги, у тому числі осіб, призваних на строкову військову службу.

Згідно пункту 2 Положення № 848 право на отримання житлової субсидії мають громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України (далі - громадяни), що проживають у житлових приміщеннях (будинках).

Відповідно до пункту 3 Положення №848, призначення житлових субсидій та контроль за їх цільовим використанням здійснюється структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у мм. Києві і Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх створення) рад (далі - структурні підрозділи з питань соціального захисту населення).

Пунктом 4 Положення № 848 передбачено, що житлові субсидії призначаються за наявності різниці між розміром плати за житлово-комунальні послуги та/або скраплений газ, тверде та рідке пічне побутове паливо, внеску/платежу обєднанню на оплату витрат на управління багатоквартирним будинком у межах соціальної норми житла, соціальних нормативів житлово-комунальних послуг, скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, витрат на управління багатоквартирним будинком (далі - соціальні норми житла та соціальні нормативи житлово-комунального обслуговування) і розміром обовязкового відсотка платежу, визначеного в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, 10 жовтня 2018 року працівником Управління соціальної політики Тернопільської міської ради було складено акт обстеження матеріально-побутових умов сім'ї №4403, в якому зокрема зазначено, що донька позивача вийшла заміж за громадянина ОСОБА_3 ОСОБА_6 Раффаеле в 2012 році і проживає в ОСОБА_3.

Тобто, працівником Управління соціальної політики Тернопільської міської ради при обстеженні матеріально-побутових умов сім'ї позивача встановлено, що його донька ОСОБА_2 фактично не проживає за адресою м. Тернопіль, б-р.Петлюри,7/1.

Крім того, даний факт підтверджується витягом з акту про одруження від 31.01.2013 року (11-14) складеного реєстратором актів цивільного стану Відділу РАЦС Анціо (ОСОБА_3) та довідкою про склад сім'ї ОСОБА_2, яка проживає ІНФОРМАЦІЯ_2, сх. єд., кв.15 від 23.08.2018 року (а.с.15-18), складену працівником відділу реєстрації населення, про те, що в реєстрі проживаючого населення зазначена наступна сім'я: ОСОБА_6 Раффаеле, ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6 Патріція.

Вивчивши матеріали справи та дослідивши обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що Комісія з питань надання громадянам житлових субсидій протиправно відмовила ОСОБА_1 в призначенні житлової субсидії, оскільки ОСОБА_2 з позивачем не проживає.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об'єктивно і всебічно з'ясованих обставинах, а доводи апелянта на правомірність прийнятого рішення не впливають та висновків суду не спростовують.

Відповідно до статті 139 КАС України розподіл судових витрат не проводиться.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Інші зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Згідно ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325,328, 329 КАС України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Виконавчого комітету Тернопільської міської ради залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2019 року у справі № 607/24084/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку лише з підстав, визначених в статті 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя ОСОБА_7
судді ОСОБА_8
ОСОБА_9
Повне судове рішення складено 24.04.2019 року