Справа № 813/3941/17
Суддя: Сапіга Віталій Петрович
Дата ухвалення: 2019-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2019 рокуЛьвів№ 857/3026/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Сапіги В.П.,

суддів: Довгої О.І., Запотічного І.І.,

за участі: секретаря судових засідань ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30 січня 2019 року, ухвалене під головуванням судді Гавдик З.В., в м. Львові, 15:51 год, повний текст якого складений 08.02.2019р., у справі за адміністративним позовом Головного управління ДФС у Львівській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фрутарія» про застосування арешту коштів на рахунках,

ВСТАНОВИВ:

Головне управління ДФС у Львівській області звернулось до суду першої інстанції з адміністративним позовом, в якому просило прийняти рішення про застосування адміністративного арешту коштів на рахунках товариства з обмеженою відповідальністю «Фрутарія».

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 30 січня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням Головне управління Державної фіскальної служби у Львівській області звернулося із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення, як таке, що прийняте із порушенням норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована тими ж доводами, що викладені в позовній заяві, а саме позивачу не вдалось провести позапланову виїзну перевірку відповідача на підставі наказу ГУ ДФС у Львівській області від 18.10.2017 року № 4780 «Про проведення документальної позапланової перевірки ТОВ «Фрутарія», оскільки керівник підприємства ОСОБА_4 відмовив у допуску до проведення перевірки у звязку з відсутністю підстав для її проведення, про що складено акт від 18.10.2017 року 529/13-01-14-13/40629602. Позивач зазначає, що посадовими особами податкового органу повністю дотримано вимоги, передбачені ст. 81 ПК України, відповідач, в порушення абзацу 6 п. 81.1. ст. 81 ПК України, відмовився від проведення перевірки та не допустив посадових осіб. Згідно п. 94.1 ст. 94 ПК України, арешт майна може бути застосовано, якщо платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу

Відповідач не використав право на подання відзиву на апеляційну скаргу, а сама його відсутність згідно положень ч. 4 ст. 304 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Згідно ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового процесу, які з'явились у судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та це знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що 18.10.2017 року Головним управління ДФС у Львівській області видано наказ № 4780 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Фрутарія».

Наведений наказ сформовано з підстав п.п. 16.1.5. і 16.1.7. п. 16.1. ст. 16, п.п. 20.1.2. п. 20.1. ст. 20, п. 75.3. ст. 73, п.п. 78.1.1. п. 78.1. ст. 78 ПК України, розглянувши доповідну записку начальника управління аудиту ГУ ДФС у Львівській області ОСОБА_5 від 13.10.2017 року № 233/13-01-14-14-15, наказано, провести документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Фрутарія» з питань проведення взаємовідносин із ТОВ «Вессанс» за період січень 2017 року, ТОВ «С Компані» за період травень 2017 року, ТОВ «Західенерготрейд» за період червень 2017 року.

18.10.2017 року Головним управління ДФС у Львівській області виписано направлення на перевірку № 7970.

Та в цей день Головним управління ДФС у Львівській області складено акт № 529/13-01-14-13/40629602 «Недопуску до проведення позапланової виїзної перевірки ТОВ «Фрутарія».

20.10.2017 року Головним управління ДФС у Львівській області прийнято Рішення № 146/7/13-01-14-13-14 про застосування адміністративного арешту майна платника податків, яким застосовано умовний адміністративний арешт майна платника податків ТОВ «Фрутарія», що перебуває (розміщене, зберігається) на м. Львів, вул. Зелена, 115 Б.

Позивач, вважаючи недопуск до проведення перевірки протиправним та таким, що обумовлює наявність підстав для прийняти рішення про застосування адміністративного арешту коштів на рахунки товариства з обмеженою відповідальністю «Фрутарія», звернувся до суду першої інстанції з даним адміністративним позовом.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що позовна заява не містить жодних доводів щодо наявності у відповідача податкового боргу та відсутності майна для погашення цього податкового боргу, а тому відсутні підстави для застосування адміністративного арешту коштів на рахунках платника податків, у зв'язку із чим у задоволенні позову слід відмовити.

Разом з тим судом встановлено, що відповідач не погодившись із наказом про проведення перевірки № 4780 від 18.10.2017, такий звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просив суд про його скасування.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 24.07.2018 року, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фрутарія» задоволено та скасовано наказ начальника Головного управління ДФС у Львівській області № 4780 від 10.10.2017 року.

Згідно ч. 1 ст. 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обовязковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Враховуючи те, що рішенням Львівського апеляційного адміністративного суду від 24.07.2018 по справі № 876/1443/18 встановлено незаконність наказу Головного управління ДФС у Львівській області № 4780 від 18.10.2017 року про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Фрутарія», суд першої інстанції підставно прийшов до висновку про відсутність підстав для застосування арешту коштів на рахунках відповідача, оскільки відповідач відмовився від проведення документальної перевірки за відсутності законних підстав для її проведення.

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що платник податків допустив неналежне виконання податкового обов'язку при здійсненні контролю за податковою дисципліною, створивши перешкоди у проведенні перевірки у спосіб не допуску працівників контролюючого органу, а тому вказана обставина є визначеною законом підставою для накладення арешту на кошти платника у банківській установі.

Одночасно суд першої інстанції застосовуючи норми права прийшов до висновку, що для звернення з позовними вимогами щодо накладення арешту на кошти, що знаходяться в банку платника податків з підстав не допуску перевіряючих до перевірки, не є передбаченою правовою підставою для накладання арешту на кошти, які перебувають на рахунках відповідача, відкритих в банківських установах.

Так відповідно пункту 78.5. статті 78 Податкового кодексу України допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення документальної позапланової виїзної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу.

Згідно пункту 81.1. статті 81 Податкового кодексу України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, копії наказу про проведення перевірки; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Відповідно до абзацу 5 пункту 81.1. статті 81 Податкового кодексу України непред'явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред'явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п'ятому цього пункту, не дозволяється.

Тобто, абзац 5 пункту 81.1. статті 81 Податкового кодексу України містить вичерпний перелік підстав з яких платник податків може відмовитись від допуску посадових осіб до перевірки.

Стаття 94 Податкового кодексу України містить підстави для застосування адміністративного арешту майна.

У відповідності до п. 94.1 ст. 94 ПК України адміністративний арешт майна платника податків (далі - арешт майна) є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов'язків, визначених законом.

Пунктом 94.2 ст. 94 ПК України передбачено обставини, за наявності яких може бути застосовано адміністративний арешт майна. Зокрема, відповідно до підпункту 94.2.3 пункту 94.2 статті 94 ПК України, арешт майна може бути застосовано, якщо платник податків відмовляється від проведення документальної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.

На підставі пп. 94.2.3 п. 94.2 ст. 94 ПК України арешт майна може бути застосовано, якщо з'ясовується одна з таких обставин, зокрема, платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.

Згідно з п. 94.4 статті 94 ПК України арешт може бути накладено контролюючим органом на будь-яке майно платника податків, крім майна, на яке не може бути звернено стягнення відповідно до закону, та коштів на рахунку платника податків.

Згідно з п. 94.6 ст. 94 ПК України керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу за наявності однієї з обставин, визначених у пункті 94.2 цієї статті, приймає рішення про застосування арешту майна платника податків, яке надсилається:

- платнику податків з вимогою тимчасово зупинити відчуження його майна;

- іншим особам, у володінні, розпорядженні або користуванні яких перебуває майно такого платника податків, з вимогою тимчасово зупинити його відчуження.

Арешт коштів на рахунку платника податків здійснюється виключно на підставі рішення суду шляхом звернення контролюючого органу до суду.

Звільнення коштів з-під арешту банк або інша фінансова установа здійснює за рішенням суду.

Згідно з пп. 94.6.2 п. 94.6 ст. 94 ПК України арешт коштів на рахунку платника податків здійснюється виключно на підставі рішення суду шляхом звернення контролюючого органу до суду.

На підставі п.94.10 ст. 94 ПК України арешт на майно може бути накладено рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, обґрунтованість якого протягом 96 годин має бути перевірена судом.

Зазначений строк не може бути продовжений в адміністративному порядку, у тому числі за рішенням інших державних органів, крім випадків, коли власника майна, на яке накладено арешт, не встановлено (не виявлено). У цих випадках таке майно перебуває під режимом адміністративного арешту протягом строку, визначеного законом для визнання його безхазяйним, або у разі якщо майно є таким, що швидко псується, - протягом граничного строку, визначеного законодавством. Порядок операцій з майном, власника якого не встановлено, визначається законодавством з питань поводження з безхазяйним майном.

Строк, визначений цим пунктом, не включає добові години, що припадають на вихідні та святкові дні.

Згідно пп.94.19.1 п.94.19 ст.94 ПК України припинення адміністративного арешту майна платника податків здійснюється у зв'язку з відсутністю протягом строку, зазначеного у пункті 94.10, рішення суду про визнання арешту обґрунтованим.

Відповідно до пп. 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючий орган має право звертатися до суду щодо накладення арешту на кошти та інші цінності, що знаходяться в банку, платника податків, який має податковий борг, у разі якщо у такого платника податків відсутнє майно та/або його балансова вартість менша суми податкового боргу, та/або таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу.

Враховуючи викладені вище норми, колегія суддів зазначає про два види арешту майна залежно від підстав та порядку його застосування:

- арешт на кошти та інші цінності платника податків, що перебувають у банку, який застосовується за рішенням суду як спосіб забезпечення погашення податкового боргу, підставою для застосування якого є відсутність або недостатність у платника податків майна для погашення податкового боргу;

- адміністративний арешт майна, в тому числі коштів на банківському рахунку, як спосіб забезпечення виконання платником податків його обов'язків, визначених законом (не виключно обов'язку сплатити податкове зобов'язання), який застосовується за адміністративним або судовим рішенням (залежно від виду майна).

Аналізуючи наведені норми, колегія суддів дійшла до висновку про те, що право у контролюючого органу для звернення до суду з вимогою про застосування арешту коштів на рахунку платника податків виникає, якщо: у платника податків наявний податковий борг; у платника податків відсутнє майно для погашення цього податкового боргу та/або його балансова вартість менша суми податкового боргу, та/або таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу.

Позивач вказує в якості підстави для звернення до суду з даним позовом про накладення арешту на кошти відповідача - недопуск контролюючого органу до перевірки.

Аналогічна правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду від 14.03.2018 у справі № 817/3875/14, від 15.05.2018 у справі № 820/4710/16, від 15.05.2018 у справі № 820/2312/17, від 07.08.2018 у справі № 803/1153/17, від 07.08.2018 у справі № 803/976/17.

За викладених обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції прийняв законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись статтями 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області залишити без задоволення.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30 січня 2019 року у справі № 813/3941/17 без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя ОСОБА_6
судді ОСОБА_7
ОСОБА_8
Повне судове рішення складено 24.04.2019.