Справа № 120/893/19-а
Суддя: Дончик Віталій Володимирович
Дата ухвалення: 2019-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

16 квітня 2019 р. Справа № 120/893/19-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Дончика В.В.,

за участю:

секретаря судового засідання: Слободянюка В.О.,

позивача: ОСОБА_1,

представника відповідача: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Вінницькій області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу

в с т а н о в и в :

15.03.2019 року ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Вінницькій області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказав, що 24 січня 2019 року отримав вимогу ГУ ДФС у Вінницькій області про сплату боргу (недоїмки) від 21.01.2019 р. № Ф-9709-17.

Даною вимогою повідомлено, що станом на 31.12.2018 року заборгованість зі сплати «єдиного внеску, штрафів, пені» платника єдиного внеску ОСОБА_1 становить 6861,03 грн., і відповідно до ст.25 ЗУ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» та «на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів» ГУ ДФС у Вінницькій області повідомлено про вимогу про сплату коштів.

Позивач вказав, що зареєстрований як фізична особа-підприємець, (Свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця від 05.12.2000 р. серія В01 № 606927) та перебуває на податковому обліку, на момент реєстрації, у ДПІ у місті Вінниця, (Довідка про взяття на облік платника податків від 14.12.2000 р. № 2306 Форма №4-ОПП) є платником податків на загальній системі оподаткування, без найманих працівників.

Крім того, позивач здійснює незалежну професійну діяльність, а саме: здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), Свідоцтво про право здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) №1441 від 18.07.2013 р. видане Міністерством юстиції України та внесений до єдиного державного реєстру арбітражних керуючих.

Відповідно до ст. 4 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом, (в редакції закону чинній від 19.01.2013р.) арбітражні керуючі є субєктами незалежної професійної діяльності. У звязку з чим позивач 29.08.2013 р. подав до Вінницької ОДПІ заяву за формою 5- ОПП з позначкою Зміни, на підставі даної заяви отримав Довідку про взяття його на облік платника податків за Формою № 4-ОПП в якій зазначено, що він взятий на облік як фізична особа - підприємець, арбітражний керуючий. (Довідка про взяття на облік платника податків від 29.08.2013р. № 102 Форма №4-ОПП).

Про будь-яку заборгованість (недоїмку) органом ДФС позивача не повідомлялось. Таким чином, ним відповідно до норм чинного законодавства за період 2017-2018 рр., було сплачено Єдиний соціальний внесок в загальній сумі 18276,72 грн.

На підставі викладеного, вважає, що вимога від 21.01.2019р. № Ф-9709-17 ГУ ДФС у Вінницькій області про сплату боргу (недоїмки) зі сплати «єдиного внеску, штрафів, пені» в сумі 6861,03 грн. суперечить вимогам Податкового кодексу України та порушує його права, оскільки він здійснює виключно види діяльності, які пов'язані з його професійним статусом арбітражного керуючого, іншої господарської діяльності не здійснює, у зв'язку з чим Вимога про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску в сумі 6861,03 грн. фактично передбачає додаткове податкове навантаження та подвійне оподаткування, оскільки ним вже сплачено ЄСВ в розмірі 18276,72 грн.

Ухвалою суду від 20.03.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі. Вирішено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження, призначено до розгляду у судове засідання на 16.04.2019 року. Крім того, встановлено відповідачу термін для подання відзиву на адміністративний позов.

09.04.2019 року відповідачем подано до суду відзив на адміністративний позов (вх. № 19696), у якому просили відмовити у задоволенні позовних вимог. Вказали, що відповідно до п. 4 частини першої ст. 4 Закону № 2464 платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, у тому числі ті, які обрали строщену систему оподаткування.

Абзацом третім частини восьмої ст. 9 Закону Украйни від 08 липня 2010 року № 2464 Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування встановлено, що особи, які провадять незалежну професійну діяльність, зобовязані сплачувати єдиний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується ЄСВ.

У відповідності до вимог абзацу 4 п.6.7 розділу VI Порядку обліку платників податків затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011р. №1588, якщо фізична особа зареєстрована як підприємець, та при цьому така особа провадить незалежну професійну діяльність, така фізична особа обліковується у контролюючих органах як фізична особа - підприємець з ознакою провадження незалежної професійної діяльності.

Пунктом 2 частини першої ст. 7 Закону № 2464 визначено, що ЄСВ, зокрема для осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, нараховується на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума ЄСВ не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, то такий платник зобовязаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування ЄСВ встановленої Законом № 2464. При цьому сума ЄСВ не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

Вказали, що позивач, згідно з реєстраційними даними ІС «Податковий блок», перебуває на обліку як фізична особа-підприємець з 05.12.2000 року та як особа, що здійснює незалежну професійну діяльність арбітражний керуючий з 18.07.2013 року. Таким чином, позивач має 2 ознаки ОПФ « 910» підприємець-фізична особа та ознаку незалежної професійної діяльності арбітражний керуючий.

На думку відповідача, якщо фізичні особи-підприємці одночасно провадять незалежну професійну діяльність, то вони сплачують єдиний внесок у розмірі 22% бази нарахування, визначеної ст. 7 Закону України №2464, як фізичні особи-підприємці (залежно від обраної системи оподаткування) та як особи, які провадять незалежну професійну діяльність, в термін, встановлений абз. 3 ч. 8 ст. 9 Закону №2464 для зазначених категорій платників. Законодавством не передбачено, що якщо особа є платником єдиного внеску відповідно до ст. 4 Закону №2464 за кількома підставами, то вона сплачує єдиний внесок лише за однією з таких підстав.

На підставі викладеного відповідач вважає, що діяв в межах та у спосіб встановлений законом, в звязку із чим просив відмовити в задоволенні адміністративного позову в повному обсязі.

У судовому засіданні позивач підтримав заявлені позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві, просив позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечив щодо задоволення адміністративного позову з мотивів наведених у письмовому відзиві на позовну заяву, просив відмовити у задоволенні позову повністю.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали адміністративної справи, встановив наступні фактичні обставини.

ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець, (Свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця від 05.12.2000 р. серія В01 № 606927) та перебуває на податковому обліку, на момент реєстрації, у ДПІ у місті Вінниця, (Довідка про взяття на облік платника податків від 14.12.2000 р. № 2306 Форма №4-ОПП) є платником податків на загальній системі оподаткування, без найманих працівників.

Крім того, позивач здійснює незалежну професійну діяльність, а саме: здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), Свідоцтво про право здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) №1441 від 18.07.2013 р. видане Міністерством юстиції України та внесений до єдиного державного реєстру арбітражних керуючих.

Відповідно до ст. 4 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом, (в редакції закону чинній від 19.01.2013р.) арбітражні керуючі є субєктами незалежної професійної діяльності.

29.08.2013 р. подав до Вінницької ОДПІ заяву за формою 5- ОПП з позначкою Зміни, та отримав Довідку про взяття його на облік платника податків за Формою № 4-ОПП в якій зазначено, що він взятий на облік як фізична особа - підприємець, арбітражний керуючий. (Довідка про взяття на облік платника податків від 29.08.2013р. № 102 Форма №4-ОПП).

За період 2017-2018 років, позивачем здійснено сплату Єдиного соціального внеску в загальній сумі 18276,72 грн., а саме:

17.04.2018 р. сплачено ЄСВ за 2017р. в сумі 8448,00 грн. з розрахунку 22% від мінімальної заробітної плати. (Платіжне доручення № 454 від 17.04.2018 р.);

10.04.2018 р. сплачено ЄСВ за 1-й квартал 2018р. в сумі 2457,18 грн. з розрахунку 22% від мінімальної заробітної плати. (Платіжне доручення № 451 від 10.04.2018 р.);

17.07.2018р. сплачено ЄСВ за 2-й квартал 2018 р. в сумі 2457,18 грн. з розрахунку 22% від мінімальної заробітної плати. (Платіжне доручення № 473 від 17.07.2018 р.);

15.08.2018 р. сплачено ЄСВ за 7-й місяць 2018 р. в сумі 819,06 грн. з розрахунку 22% від мінімальної заробітної плати. (Платіжне доручення № 480 від 15.08.2018 р.);

18.09.2018 р. сплачено ЄСВ за 8-й місяць 2018 р. в сумі 819,06 грн. з розрахунку 22% від мінімальної заробітної плати. (Платіжне доручення № 486 від 18.09.2018 р.);

12.10.2018 р. сплачено ЄСВ за 9-й місяць 2018 р. в сумі 819,06 грн. з розрахунку 22% від мінімальної заробітної плати. (Платіжне доручення № 493 від 12.10.2018 р.);

12.12.2018 р. сплачено ЄСВ за 4-й квартал 2018 р. в сумі 2457,18 грн. з розрахунку 22% від мінімальної заробітної плати. (Платіжне доручення № 504 від 12.12.2018 р.).

24 січня 2019 року позивач отримав вимогу ГУ ДФС у Вінницькій області про сплату боргу (недоїмки) від 21.01.2019 р. № Ф-9709-17 про сплату заборгованості з «єдиного внеску, штрафів, пені» в розмірі 6861,03 грн.

Також судом зясовано, що згідно з даними ІКП 71040000 для фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 нараховано єдиний соціальний внесок: 8448,00 грн. - 2017 рік, термін сплати 02.05.2018 р. ; за 1 квартал 2018 р. - 2457,18 грн., термін сплати 19.04.2018 р., за 2 квартал 2018 р. - 2457,18 грн., термін сплати 19.07.2018 р., за 3 квартал 2018 р. - 2457,18 грн. , термін сплати 19.10.2018 р., за 4 квартал 2018 р. 2457,18 грн., термін сплати 21.01.2019 р.

Для особи, що здійснює незалежну професійну діяльність (арбітражного керуючого) ОСОБА_1 нараховано єдиний соціальний внесок: 8448,0 грн. - 2017 рік, термін сплати 02.05.2018; за 1 квартал 2018 р. - 2457,18 грн., термін сплати 19.04.2018 р., за 2 квартал 2018 р. - 2457,18 грн., термін сплати 19.07.2018 р., за 3 квартал 2018 р. - 2457,18 грн., термін сплати 19.10.2018 р., за 4 квартал 2018 р. 2457,18 грн., термін сплати 21.01.2019 р.

Єдиний внесок особи, яка провадить незалежну професійну діяльність та фізичної особи-підприємця обліковується на єдиній інтегрованій картці (код бюджетної класифікації 71040000).

Відповідно до ІС «Податковий блок» в підсистемі «облік платежів» в режимі «вимоги про сплату боргу (ЄВ)» сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) станом на 30.12.2018 року № Ф-9709-17 від 21 січня 2019 року на суму 6861,03 грн., яка виникла внаслідок несплати повної суми поточних нарахувань.

Не погодившись із даною вимогою, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд керується наступним.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до п.п. 14.1.226 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України самозайнята особа - платник податку, який є фізичною особою-підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності.

Незалежна професійна діяльність - участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, приватних виконавців, адвокатів, арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою - підприємцем та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб.

Згідно пунктів 63.1, 63.2 ст. 63 Податкового кодексу України облік платників податків ведеться з метою створення умов для здійснення контролюючими органами контролю за правильністю нарахування, своєчасністю і повнотою сплати податків, нарахованих фінансових санкцій, дотримання податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Взяттю на облік або реєстрації у контролюючих органах підлягають всі платники податків.

Взяття на облік у контролюючих органах юридичних осіб, їх відокремлених підрозділів, а також самозайнятих осіб здійснюється незалежно від наявності обов'язку щодо сплати того або іншого податку та збору.

Пунктом 63.5 ст. 63 Податкового кодексу України визначено, що всі фізичні особи - платники податків та зборів реєструються у контролюючих органах шляхом включення відомостей про них до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків у порядку, визначеному цим Кодексом.

Фізичні особи - підприємці та особи, які мають намір провадити незалежну професійну діяльність, підлягають взяттю на облік як самозайняті особи у контролюючих органах згідно з цим Кодексом.

Відповідно до п. 65.2 ст. 65 Податкового кодексу України, облік самозайнятих осіб здійснюється шляхом внесення до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків (далі - Державний реєстр) записів про державну реєстрацію або припинення підприємницької діяльності, незалежної професійної діяльності, перереєстрацію, постановку на облік, зняття з обліку, внесення змін стосовно самозайнятої особи, а також вчинення інших дій, які передбачені Порядком обліку платників податків, зборів.

Згідно п.п. 65.4.4 п. 65.4 ст. 65 Податкового кодексу України контролюючий орган відмовляє в розгляді документів, поданих для взяття на облік особи, яка здійснює незалежну професійну діяльність, у разі коли фізична особа вже взята на облік як самозайнята особа.

Відповідно до положень ч.4 п. 6.7 Розділу VI Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 року № 1588, якщо фізична особа зареєстрована як підприємець та при цьому така особа провадить незалежну професійну діяльність, така фізична особа обліковується у контролюючих органах як фізична особа - підприємець з ознакою провадження незалежної професійної діяльності.

У такому разі фізична особа зобов'язана подати особисто (надіслати рекомендованим листом з описом вкладення) або через уповноважену особу до контролюючого органу за місцем свого постійного проживання заяву за формою № 5-ОПП з позначкою Зміни та копію документа, що підтверджує право фізичної особи на провадження незалежної професійної діяльності.

Відповідно до положень п. 178.1, п. 178.2 ст. 178 Податкового кодексу України особи, які мають намір здійснювати незалежну професійну діяльність, зобов'язані стати на облік у контролюючих органах за місцем свого постійного проживання як самозайняті особи та отримати довідку про взяття на облік згідно із статтею 65 цього Кодексу. Доходи громадян, отримані протягом календарного року від провадження незалежної професійної діяльності, оподатковуються за ставкою, визначеною пунктом 167.1 статті 167 цього Кодексу.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 1 Закону № 2464 єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Згідно з п.4, п.5 ч.1 ст.4 Закону № 2464 платниками єдиного внеску є фізичні особи-підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 7 Закону № 2464 єдиний внесок нараховується для фізичних осіб-підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування, базою нарахування є сума, що визначається такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої Законом України № 2464. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Згідно з ч.5 ст. 8 Закону №2464 єдиний внесок для платників, зазначених у статті 4 цього Закону, тобто для осіб, що провадять незалежну професійну діяльність встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

Відповідно до п. 19 розділу IV Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 435 від 14.04.2015 року особи, які провадять незалежну професійну діяльність, отримують дохід від цієї діяльності та одночасно є фізичними особами-підприємцями, формують та подають до органів доходів і зборів окремі Звіти відповідно до виду діяльності та обраної системи оподаткування.

У даній справі, спірним є питання оплати позивачем ЄСВ за двома підставами, а саме: як фізичною особою - підприємцем, яка перебуває на спрощеній системі оподаткування та особою, яка здійснює незалежну професійну діяльність.

Як вбачається з матеріалів справи позивач є самозайнятою особою та здійснює, як підприємницьку діяльність, так і незалежну професійну діяльність (арбітражного керуючого).

Податковий кодекс України передбачає обов'язок самозайнятих осіб стати на облік у контролюючому органі. При цьому, такий обов'язок передбачено у разі коли особа здійснює підприємницьку діяльність, а також у разі, коли особа здійснює незалежну професійну діяльність.

Однак, необхідно зазначити, що контролюючий орган відмовляє у повторному взятті на облік особи, яка здійснює незалежну професійну діяльність, у разі коли фізична особа вже взята на облік як самозайнята особа. Такий обов'язок контролюючого органу передбачено п.п.65.4.4 п.65.4 ст. 65 Податкового кодексу України.

Тобто, якщо особа взята на облік як самозайнята особа, яка здійснює підприємницьку діяльність, вона не повинна повторно ставати на облік та подавати документи як особа, яка здійснює незалежну професійну діяльність.

Таким чином, суд дійшов висновку, що з системного аналізу положень Податкового кодексу України вбачається, що діяльність арбітражного керуючого підпадає під визначення незалежної професійної діяльності, а доходи, отримані від здійснення такої діяльності підлягають оподаткуванню згідно ст. 178 Податкового кодексу України лише у випадку, якщо така особа не зареєстрована як фізична особа-підприємець відповідно до вимог законодавства.

До того ж, слід зауважити, що Законом №2464 не передбачений порядок обліку та сплати єдиного внеску фізичними особами-підприємцями з ознакою провадження незалежної професійної діяльності.

Разом з тим, питання сплати ЄСВ регулюється не тільки даним Законом, але і нормами Податкового кодексу України, які є взаємопов'язані та повинні досліджуватися в сукупності.

Суд, також, звертає увагу не те, що за положеннями чинного Податкового кодексу України, необхідність подачі окремих звітів щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування виникає лише у разі, якщо особа, яка провадить незалежну професійну діяльність та одночасно є фізичною особою-підприємцем, здійснює відмінні види діяльності.

Слід зауважити, що позивач здійснюючи підприємницьку діяльність та будучи арбітражним керуючим займається одним і тим же видом підприємницької діяльності і у нього не виникає обов'язку подання звітності як особи, що провадить незалежну професійну діяльність, адже у такому випадку буде мати місце подвійний облік ідентичної господарської діяльності, а відповідно і подвійне оподаткування, що суперечить принципам податкового законодавства.

За таких обставин, позивач, перебуваючи на податковому обліку як фізична особа-підприємець на спрощеній системі оподаткування, повинен перебувати на податковому обліку як фізична особа-підприємець з ознакою провадження незалежної професійної діяльності, та вести єдиний податковий облік та сплату податків, саме як фізична особа-підприємець.

З огляду на зазначене, вимога Головного управління ДФС у Вінницькій області про сплату боргу (недоїмки) від 21.01.2019 р. № Ф-9709-17. зі сплати «єдиного внеску, штрафів, пені» платника єдиного внеску в розмірі 6861,03 грн. суперечить податковому законодавству, а тому є протиправною та підлягає скасуванню.

Практика Європейського суду з прав людини, яка сформувалась з питань імперативності правил про прийняття рішення на користь платників податків, слідує, що у разі існування неоднозначності у тлумаченні прав та/чи обов'язків платника податків, слід віддавати перевагу найбільш сприятливому тлумаченню національного законодавства та приймати рішення на користь платника податків (справи Серков проти України (заява № 39766/05), Щокін проти України (заяви № 23759/03 та №37943/06), які відповідно до ст.17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини підлягають застосуванню судами як джерела права.

Також дана позиція суду підтверджується практикою Вищого адміністративного суду України, зокрема, постановою від 21.01.2016 у справі №808/7758/13-а, в якій суд дійшов висновку, що особа, яка перебуває на обліку в органі державної податкової служби як фізична особа-підприємець не потребує додаткової реєстрації як самозайнята особа.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на те, що відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, не доведено правомірності вчинених дій та прийнятої вимоги, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 8, 9, 72-77, 90, 139, 241-246, 255, 257, 262, 263 КАС України, -

в и р і ш и в :

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДФС у Вінницькій області про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску № Ф-9709-17 від 21.01.2019 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) витрати зі сплати судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, Вінницька область, ) в сумі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім гривень сорок копійок).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1);

Відповідач: Головне управління ДФС у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, Вінницька область, ).

Рішення у повному обсязі виготовлене 26.04.2019 року.

Суддя Дончик Віталій Володимирович