Справа № 335/1729/19
Суддя: Новікова Інна Вячеславівна
Дата ухвалення: 2019-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 квітня 2019 року Справа № 335/1729/19 Провадження №ЗП/280/37/19 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Новікової І.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:
14 березня 2019 року до Запорізького окружного адміністративного суду з Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя (за підсудністю) надійшов позов ОСОБА_1 (далі позивач) до Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя (далі - відповідач), в якому позивач просить суд, з урахуванням уточнень від 05.04.2019:

визнати протиправною відмову відповідача у проведенні позивачу перерахунку пенсії за віком з урахуванням трудового стажу в період з 28.12.1981 по 28.02.1992;

зобов`язати відповідача здійснити позивачу перерахунок пенсії за віком з урахуванням трудового стажу в період з 19.04.2017 по грудень 2017 року (включно), та з 28.12.1981 до 28.02.1992.

Ухвалою суду від 18.03.2019 вищевказану позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви. 05.04.2019 до суду надійшли документи на виконання вимог ухвали суду.

Ухвалою суду від 08.04.2019 відкрито спрощене (письмове) позовне провадження.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що відповідачем протиправно відмовлено позивачу у врахуванні позивачу періодів трудового стажу в період з 28.12.1981 по 28.02.1992. Зазначає, що підставою для відмови у зарахуванні спірного періоду до трудового стажу стало те, що у вкладці до трудової книжки в прізвищі є виправлення не завірені печаткою. Разом з тим, позивач зазначає, що будь-яких виправлень у вкладці до трудової книжки в прізвищі позивача не має, а лише нерозбірливо написана російська буква «и». Позивач вказує на те, що відповідачем не оспорюється наявність у позивача трудового стажу в період з 28.12.1981 по 28.02.1992, а лише створюються формальні перепону з формальних підстав. Просить задовольнити позовні вимоги.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив. В обґрунтування заперечень послався на те, що відповідно до п.2.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України №58 від 29.07.1993, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разу звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Зазначає згідно трудової книжки позивача запис прізвища зроблено з виправленням (видно в оригіналі трудової книжки), запис про виправлення не проводився. Таким чином, відповідач, при призначенні пенсії, правомірно не зарахував до трудового стажу позивача період з 28.12.1981 по 28.02.1992. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

На підставі приписів ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, встановив наступне.

Судом встановлено, що позивач знаходиться на обліку в Центральному об`єднаному УПФУ м.Запоріжжя з 20.02.2018 та отримує пенсію за віком, обчислену за нормами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

10.10.2018 позивач звернувся до Центрального об`єднаного УПФУ м. Запоріжжя з заявою, в якій просив зарахувати трудовий стаж за період з 28.12.1981 по 28.02.1992.

Листом Центрального об`єднаного УПФУ м.Запоріжжя від 24.10.2018 №670/С-9 позивача повідомлено про те, що відповідно до протоколу №11 від 20.06.2017 засідання комісії УПФУ в м.Красний Лиман до трудового стажу не зарахували періоди роботи з 28.12.1981-28.02.1992 так як у вкладці до трудової книжки в прізвищі є виправлення не завірені печаткою.

Позивач не погодившись з відмовою Пенсійного фонду у перерахунку пенсії шляхом зарахування трудового стажу, звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

За приписами статті 8 Конституції України, Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Конституція України є нормами прямої дії.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 2 статті 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З матеріалів адміністративної справи судом встановлено, що підставою для відмови у зарахуванні до трудового стажу періоди з 28.12.1981-28.02.1992 стало те, що у вкладці до трудової книжки в прізвищі є виправлення не завірені печаткою.

Суд зазначає, що згідно приписів статті 22 Конституції України, права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права та свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно приписів статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат для догляду, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Суд зазначає, що Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом (далі Закон №1058).

Згідно ч.1 ст.24 Закону №1058, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною 2 статті 24 Закону №1058, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Суд зазначає, що в трудовій книжці ОСОБА_2 міститься записи про його роботу за спірний період:

з 28.12.1981 року до 10.10.1983 року у військовій частині № НОМЕР_1 на посаді слюсаря-ремонтника;

з 10.10.1983 року до 22.12.1984 року у СШ №31 ГРВН на посаді слюсаря-ремонтника;

з 24.01.1985 року до 08.04.1985 року у Будівельному управління №6 тресту «Донецькжитлобуд №2» на посаді трубоукладчика 5 разряду;

з 10.04.1985 року до 13.07.1987 року в Управлінні механізації №2 тресту «Будмеханізація» на посаді мастера на землеройній дільниці;

з 13.07.1987 року до 01.05.1988 року в Управлінні механізації №1 тресту «Будмеханізація» на посаді мастера на землеройній дільниці;

з 01.05.1988 року до 19.08.1991 року в Управлінні механізації №1 тресту «Будмеханізація» на посаді начальника землеройної дільниці;

- з 06.09.1991 року до 28.02.1992 року в орендному підприємстві «Донецькелектрооптторг» на посаді машиніста насосної станції II розряду.

Зазначені обставини відповідачем не спростовуються, проте, відповідач посилається на те, що вказані періоди не можуть бути зараховані до трудового стажу, у зв`язку із тим, що у вкладці до трудової книжки в прізвищі є виправлення не завірені печаткою.

Відповідно до п.1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, яка затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.74 №162 (у редакції постанови Держкомпраці СРСР від 02.08.85), із змінами, що внесені постановою Держкомпраці СРСР від 19.10.90 №412), (надалі - Інструкція №162), трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робочих і службовців. Трудові книжки ведуться на всіх робітників і службовців державних, кооперативних і громадських підприємств, установ і організацій, які працювали понад 5 днів, в тому числі на сезонних і тимчасових працівників, а також на позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню.

Згідно з п.2.2 Інструкції №162 заповнення трудової книжки вперше провадиться адміністрацією підприємства у присутності працівника не пізніше тижневого строку з дня прийняття на роботу.

Відповідно до п.2.3 Інструкції №162 всі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагородження та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого терміну, а при звільненні - в день звільнення, повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Згідно п.2.5 Інструкції №162, у випадку виявлення неправильного або неточного запису о роботі, переводі на іншу постійну роботу, о нагородженнях та заохоченнях та інш. виправлення виконуються адміністрацією того підприємства, де була внесено відповідний запис.

Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.93 №58 затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників (надалі - Інструкція №58), яка зареєстрована в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 р. за №110, та зазначено, що з прийняттям цього наказу Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, яка затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.74 №162 (у редакції постанови Держкомпраці СРСР від 02.08.85 №252), із змінами, що внесені постановою Держкомпраці СРСР від 19.10.90 №412, не застосовується.

Відповідно до пункту 1.1 Інструкції №58, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Згідно пункту 2.1 Інструкції №58, трудові книжки і вкладиші до них заповнюються у відповідних розділах українською і російською мовами.

Відповідно до пункту 3.1 Інструкції №58, у тому разі, коли у трудовій книжці заповнені усі сторінки відповідних розділів, вона доповнюється вкладишем. Вкладиш вшивається у трудову книжку, заповнюється і ведеться власником або уповноваженим ним органом за місцем роботи працівника у такому ж порядку, що і трудова книжка. Вкладиш без трудової книжки недійсний.

Тобто, вкладиш є невід`ємною частиною трудової книжки та є не дійсним без неї.

Суд зазначає, що дійсно у вкладці до трудової книжки ОСОБА_1 в прізвищі є нерозбірливо написана літера «И» після букви «С», проте, на переконання суду зазначена обставина не може бути підставою для неврахування періодів праці до трудового стажу, оскільки інші дані трудової книжку надають змогу ідентифікувати її власника.

Більш того, як зазначалось судом вище, сам по собі вкладиш до трудової книжки є недійсним, а тому спірний вкладиш необхідно розглядати, як невід`ємну частину трудової книжки.

Також, суд зазначає, що відповідно до п. 2.4 Інструкції №58 визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Ведення трудових книжок працівників підприємства, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), оскільки записи до трудової книжки вносяться виключно власником або уповноваженим ним органом, наявність неправильно занесених записів до трудової, не може ставитись в провину власнику трудової книжки.

Також слід зазначити, що відповідно до п.4 постанови Кабінету Міністрів України «Про трудові книжки працівників» від 27.04.1993 №301 відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання.

Дана правова позиція щодо відповідальності за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації викладена в постанові Верховного Суду від 06.02.2018 по справі №677/277/17 (провадження №К/9901/1298/17).

За таких обставин, суд зазначає, що позивач не може нести негативні наслідки у зв`язку із неправильним заповненням роботодавцем вкладишу до трудової книжки, а тим паче за нерозбірливе написання П.І.Б працівника.

Також, суд вважає за необхідне звернути увагу і на ту обставину, що пункт 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637, встановлює, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу органами Пенсійного фонду на місцях приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Проте, суд зазначає, що виявлені відповідачем недоліки не стосуються періодів роботи позивача, а стосуються нерозбірливого заповнення загальної інформації у вкладиші до трудової книжки, які до того ж сталися не з вини позивача.

На підставі записів трудової книжки ОСОБА_1 встановлено, що він працював з з 28.12.1981 року до 10.10.1983 року у військовій частині № НОМЕР_1 на посаді слюсаря-ремонтника; з 10.10.1983 року до 22.12.1984 року у СШ №31 ГРВН на посаді слюсаря-ремонтника; з 24.01.1985 року до 08.04.1985 року у Будівельному управління №6 тресту «Донецькжитлобуд №2» на посаді трубоукладчика 5 разряду; з 10.04.1985 року до 13.07.1987 року в Управлінні механізації №2 тресту «Будмеханізація» на посаді мастера на землеройній дільниці; з 13.07.1987 року до 01.05.1988 року в Управлінні механізації №1 тресту «Будмеханізація» на посаді мастера на землеройній дільниці; з 01.05.1988 року до 19.08.1991 року в Управлінні механізації №1 тресту «Будмеханізація» на посаді начальника землеройної дільниці; з 06.09.1991 року до 28.02.1992 року в орендному підприємстві «Донецькелектрооптторг» на посаді машиніста насосної станції II розряду, записи здійснено в трудовій книжці та наявна відповідна печатка навпроти кожного з цих записів.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність у відповідача правових підстав для відмови позивачу у зарахуванні спірних періодів до трудового стажу та наявність підстав для зобов`язання відповідача здійснити позивачу перерахунок пенсії за віком з урахуванням трудового стажу з 28.12.1981 до 28.02.1992.

Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача здійснити позивачу перерахунок пенсії за віком з урахуванням трудового стажу в період з 19.04.2017 по грудень 2017 року (включно), суд вважає, що такі вимоги є передчасними та такими, що задоволенню не підлягають, оскільки матеріали адміністративної справи не містять доказів на підтвердження того, що позивач звертався до відповідача з зазначеного питання та доказів того, що позивачу було протиправно відмовлено у зарахування такого періоду до трудового стажу.

Так, в заяві від 10.10.2018 позивач просить відповідача зарахувати до трудового стажу період з 28.12.1981 до 28.02.1992, проте будь-які посилання на період з 19.04.2017 по грудень 2017 року (включно) у заяві від 10.10.2018 відсутні, що свідчить про необґрунтованість вимог в частині періоду з 19.04.2017 по грудень 2017 року (включно).

Посилання відповідача на те, що позивачем було пропущено строк звернення до суду, суд відхиляє, оскільки предметом розгляду даної справи не є рішення комісії УПФУ в м.Красний Лиман, а позивачем оскаржуються дії саме Центрального об`єднаного УПФУ м.Запоріжжя, про які позивач дізнався з листа від 24.10.2018, а тому позивачем дотримано строк звернення до суду.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Частиною ч.2 ст.77 КАС України, визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_2 ) до Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя (69057, м.Запоріжжя, вул.Гагаріна, 2Б, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя щодо відмови у проведенні ОСОБА_1 перерахунку пенсії за віком з урахуванням трудового стажу за період з 28.12.1981 по 28.02.1992.

Зобов`язати Центральне об`єднане управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії за віком з урахуванням трудового стажу в період з 28.12.1981 по 28.02.1992.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 сплачену суму судового збору в розмірі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім гривень 40 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення у повному обсязі виготовлено та підписано 25.04.2019.

Суддя І.В. Новікова