Справа № 727/5811/16-а
Суддя: Гімон М.М.
Дата ухвалення: 2019-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
Іменем України

24 квітня 2019 року
Київ
справа №727/5811/16-а
адміністративне провадження №К/9901/12140/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого судді - Гімона М.М. (суддя-доповідач),
суддів: Мороз Л.Л., Бучик А.Ю.,
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області на постанову Шевченківського районного суду м. Чернівці від 19 серпня 2016 року (суддя Семенко О.В.) та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 26 жовтня 2016 року (головуючий суддя Сушко О.О., судді: Смілянець Е.С., Залімський І.Г.) у справі №727/5811/16-а за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання неправомірною відмову у перерахунку пенсії та зобов`язання здійснити перерахунок пенсії за минулий час,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2016 року ОСОБА_1 (надалі також позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного Фонду України в Чернівецькій області (надалі також відповідач, Головне УПФ), в якому просив:

визнати протиправним рішення Головного УПФ про відмову в проведенні перерахунку раніше призначеної йому пенсії за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" з часу призначення;

зобов`язати Головне УПФ здійснити перерахунок та виплату пенсії за минулий час з 11 вересня 2014 року з урахуванням усіх складових грошового забезпечення, з яких було сплачено єдиний соціальний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та зазначених у довідці військової частини НОМЕР_1 від 4 лютого 2016 року №16, а саме: матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, премії за якісне виконання службових обов`язків, грошової винагороди за безперервну службу, щомісячної додаткової грошової винагороди, премії за результати роботи, грошової допомоги на оздоровлення.

Позовні вимоги обґрунтовано протиправністю не включення Головним УПФ при нарахуванні пенсії позивачу вищевказаних додаткових видів грошового забезпечення, хоча позивач отримував їх перед звільненням та з них утримувався єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Постановою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 19 серпня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 26 жовтня 2016 року, позов задоволено частково. Визнано протиправною відмову від 21 березня 2016 року Головного УПФ в проведенні перерахунку раніше призначеної позивачу пенсії за вислугу років. Зобов`язано Головне УПФ перерахувати позивачу пенсію з урахуванням складових грошового забезпечення, з яких було сплачено єдиний соціальний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та зазначених у довідці військової частини НОМЕР_1 за № 16 від 4 лютого 2016 року, а саме: матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, грошової винагороди за безперервну службу, щомісячної додаткової грошової винагороди, грошової допомоги на оздоровлення, починаючи з 10 березня 2016 року по день звернення до суду 04 серпня 2016 року. В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Вирішуючи спір між сторонами, суди встановили, що ОСОБА_1 з 11 вересня 2014 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Чернівецькій області та отримує пенсію за вислугу років, призначену йому на підставі Закону України від 9 квітня 1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі Закон №2262-ХІІ).

Розмір пенсії ОСОБА_1 було розраховано на підставі довідки військової частини НОМЕР_1 від 16 вересня 2014 року за №57, в яку не було включено додаткові види грошового забезпечення за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням: матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань, премію за якісне виконання службових обов`язків, грошову винагороду за безперервну службу, щомісячну додаткову грошову винагороду, премію за результати роботи, матеріальну допомогу на оздоровлення.

10 березня 2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Головного УПФ з заявою про перерахунок пенсії з 11 вересня 2014 року із врахуванням одержаних за період з 01 липня 2012 року по 31 серпня 2014 року (за останні 24 календарні місяці перед звільненням), таких додаткових видів грошового забезпечення, з яких утримувався та був сплачений єдиний соціальний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування зокрема - матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, премії за якісне виконання службових обов`язків, грошової допомоги за безперервну службу, щомісячної додаткової грошової винагороди, премії згідно Дисциплінарного Статуту, грошової допомоги на оздоровлення, що підтверджується листом (на а.с. 12).

До заяви позивачем було додано довідку військової частини НОМЕР_1 від 4 лютого 2016 року № 16 про розмір та період виплати спірних вищенаведених додаткових видів грошового забезпечення, які не були включені до первинно наданої Головному УПФ довідки для обчислення пенсії від 16 вересня 2014 року №57.

Проте, у проведенні перерахунку призначеної пенсії було відмовлено з тих підстав, що врахування в розмір грошового забезпечення для обчислення пенсії таких складових не передбачено ст. 43 Закону №2262-ХІІ (а.с. 14).

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що суми матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, щомісячної додаткової грошової винагороди, премії за якісне виконання службових обов`язків, грошової винагороди за безперервну службу, премії за результати роботи, які відповідно до довідки військової частини НОМЕР_1 від 4 лютого 2016 року №16 були нараховані позивачу ОСОБА_1 за 24 місяці перед звільненням та з яких було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, належать до складу грошового забезпечення військовослужбовців. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині врахування премії за якісне виконання роботи та премії за результати роботи суд першої інстанції зазначив, що премія не є обов`язковим додатковим видом грошового забезпечення, оскільки вона встановлюється щомісячно наказом керівника індивідуально щодо кожного працівника відповідно до особистого вкладу в загальні результати роботи, тому не підлягає врахуванню при призначенні пенсії.

З такими висновками у повному обсязі погодився апеляційний суд.

Не погодившись з рішеннями судів попередніх інстанцій, Головне УПФ подало касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального права, просить постанову суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду скасувати та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що виплати, які не належать до надбавок, доплат, підвищень, премій, а також виплати, які не мають постійних характер (одноразові) не можуть бути враховані при обчисленні пенсії за Законом №2262-ХІІ. Враховуючи, що спірні у цій справі складові не відносяться до щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, а є одноразовими (щорічними) виплатами, підстави для задоволення позову відсутні.

Заперечень на касаційну скаргу позивачем не подавалося.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права і дотримання ними норм процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до частини першої ст.341 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

З огляду на доводи касаційної скарги, яка не містить заперечень щодо судових рішень в частині відмовлених позовних вимог, враховуючи, що позивачем судове рішення не оскаржене, тому підстави для перегляду постанови суду першої інстанції та ухвали апеляційного суду в частині відмовлених позовних вимог відсутні.

Перевіряючи правильність застосування судами попередніх інстанції норм матеріального права в частині задоволених позовних вимог про визнання протиправною відмову та зобов`язання Головного УПФ перерахувати позивачу пенсію з урахуванням складових грошового забезпечення, з яких було сплачено єдиний соціальний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та зазначених у довідці військової частини НОМЕР_1 за № 16 від 4 лютого 2016 року, а саме: матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, грошової винагороди за безперервну службу, щомісячної додаткової грошової винагороди, грошової допомоги на оздоровлення, колегія суддів касаційного суду виходить з такого.

Частиною першою статті 9 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - Закон № 2011-ХІІ) встановлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Згідно з частинами другою, третьою статті 9 Закону № 2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Таким чином, до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять чотири види складових:
1) посадовий оклад;
2) оклад за військовим званням;
3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення;
4) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Частиною першою статті 15 Закону № 2011-ХІІ визначено, що пенсійне забезпечення військовослужбовців після звільнення їх з військової служби провадиться відповідно до Закону № 2262-ХІІ.

Однією з умов пенсійного забезпечення військовослужбовців є визначення видів грошового забезпечення, які враховуються при обчисленні пенсій.

Так, частиною третьою статті 43 Закону № 2262-ХІІ визначено, що пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (далі - КМУ).

Відповідно до пункту 7 постанови КМУ від 17 липня 1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» пенсії обчислюються з таких видів грошового забезпечення: відповідних окладів за посадою, військовим (спеціальним) званням (для осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту щомісячної надбавки за спеціальне звання) та відсоткової надбавки за вислугу років у розмірах, установлених за останньою штатною посадою, займаною перед звільненням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, крім щомісячних надбавок (доплат), установлених особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їх згодою та в інтересах справи на службі) та премії. Розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.

Таким чином, Закон № 2262-ХІІ, який визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення, зокрема осіб, звільнених з військової служби, та має на меті реалізацію цими особами, конституційного права на державне пенсійне забезпечення і спрямований на встановлення єдності умов та норм пенсійного забезпечення зазначеної категорії громадян України, передбачає включення до грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія, лише щомісячні основні види грошового забезпечення, до яких належать: посадовий оклад, оклад за військовим званням, процентна надбавка за вислугу років, а також щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії.

Тобто при обчисленні пенсії не враховується такий складовий елемент грошового забезпечення як одноразові додаткові види грошового забезпечення, зокрема щорічні, щоквартальні, разові додаткові види грошового забезпечення, крім щомісячних, або тих, що виплачуються раз на місяць.

Факт сплати єдиного внеску не є безумовною підставою для включення виплати, з якої цей внесок утримано, до грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія, та має значення лише для включення до цього грошового забезпечення його видів з переліку, визначеного статтею 43 Закону № 2262-ХІІ, який є вичерпним.

Ураховуючи наведене, висновки судів попередніх інстанцій про наявність підстав для включення до грошового забезпечення ОСОБА_1 , з якого обчислюється пенсія, отриманих позивачем матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, грошової винагороди за безперервну службу, грошової допомоги на оздоровлення, виплата яких здійснювалася не щомісячно, ґрунтується на неправильному застосуванні норм матеріального права, адже вказані виплати не входять до встановленого частиною третьою статті 43 Закону № 2262-ХІІ переліку видів грошового забезпечення.

Отже, позовні вимоги в частині зобов`язання Головного УПФ здійснити перерахунок пенсії із включенням до складу грошового забезпечення ОСОБА_1 , з якого обчислюється пенсія, названих вище одноразових додаткових видів грошового забезпечення не підлягають задоволенню.

Щодо отримуваної позивачем згідно з довідкою про види грошового забезпечення від 4 лютого 2016 року №16 щомісячної додаткової грошової винагороди, слід зазначити, що її виплату запроваджено постановою Кабінету Міністрів України № 889 від 22 вересня 2010 року "Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій", відповідно до якої така виплата є щомісячною у відсотковому розмірі до місячного грошового забезпечення військовослужбовця.

Враховуючи, що таку щомісячну додаткову грошову винагороду позивач отримував протягом 2014 року щомісяця, і з якої щомісяця її виплати утримувався єдиний внесок, вона має бути включена до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення пенсії, відтак, розмір призначеної позивачу пенсії підлягає перерахунку

Така правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 6 лютого 2019 року у справі №522/2738/17 (провадження № 11-806апп18), в якій здійснено відступ від правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові цього суду від 10 березня 2015 року (№ 21-70а15).

Відповідно до пунктів 1 і 4 частини першої статті 349 КАС суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення; скасувати постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишити в силі рішення суду першої інстанції у відповідній частині.

Відповідно до частини першої статті 351 КАС підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення судів попередніх інстанцій в частині наявності підстав для включення до грошового забезпечення ОСОБА_1 , з якого обчислюється пенсія, отриманих позивачем матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, грошової винагороди за безперервну службу, грошової допомоги на оздоровлення, не відповідають нормам матеріального права, у зв`язку з чим касаційна скарга Головного УПФ підлягає частковому задоволенню, а рішення судів скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в позові в цій частині.

Натомість, судові рішення про задоволення позову в частині зобов`язання Головного УПФ перерахувати позивачу пенсію з урахуванням у складі грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія щомісячної додаткової грошової винагороди, з якої було сплачено єдиний соціальний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, зазначеної у довідці військової частини НОМЕР_1 за № 16 від 4 лютого 2016 року, є такими, що відповідають нормам матеріального і процесуального права, а тому в цій частині їх слід залишити без змін.

Відповідно до частини першої статті 350 КАС суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 345, 351, 352, 355, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області задовольнити частково.

Постанову Шевченківського районного суду м. Чернівці від 19 серпня 2016 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 26 жовтня 2016 року у справі №727/5811/16-а скасувати в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії, з урахуванням складових грошового забезпечення, зазначених у довідці військової частини НОМЕР_1 за № 16 від 4 лютого 2016 року, а саме: матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, грошової винагороди за безперервну службу, грошової допомоги на оздоровлення, та ухвалити нове рішення про відмову в позові в цій частині.

У зв`язку з цим виключити з абзацу третього резолютивної частини постанови Шевченківського районного суду м. Чернівці від 19 серпня 2016 року у справі №727/5811/16-а словосполучення «матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань», «грошової винагороди за безперервну службу», «грошової допомоги на оздоровлення».

В іншій частині постанову Шевченківського районного суду м. Чернівці від 19 серпня 2016 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 26 жовтня 2016 року у справі №727/5811/16-а залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

М.М. Гімон
Л.Л. Мороз

А.Ю. Бучик ,
Судді Верховного Суду