Справа № 215/3449/18
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2019-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

22 квітня 2019 року м. Дніпросправа № 215/3449/18

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Чередниченка В.Є., Іванова С.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.12.2018 р. (суддя Кадникова Г.В., м. Дніпро) у справі № 215/3449/18

за позовом ОСОБА_1

до Держави Україна в особі голови виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради

про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити певні дії, -

встановив:

У серпні 2018 року позивач звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Держави Україна в особі голови виконавчого комітету Тернівської районної у м.Кривий Ріг ради, що виявилася у порушені механізму, порядку, шаблону розгляду заяви позивача від 10.05.18 р. згідно порядку ст.18, 19 Закону України "Про звернення громадян", ч. 1, 2, 8 ст. 11 Закону України "Про державну службу";

- притягнути до адміністративної відповідальності і зобов'язати Державу Україна в особі голови виконавчого комітету Тернівської районної у м.Кривий Ріг ради протягом 15-ти днів вжити заходів для забезпечення права інваліда ОСОБА_3 на попередження за можливістю страждань і болю згідно заяви від 10.05.18 р.;

- захистити права позивача бути присутнім при розгляді заяви (запиту) від 10.05.18 р. та права викривати недоліки в роботі Держави Україна в особі голови виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради для поліпшення роботи установи, для відстоювання прав і законних інтересів позивача шляхом їх визнання окремим пунктом рішення.

Ухвалою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 28.08.2018 р. позовну заяву позивача в частині позовних вимог щодо: визнання протиправною бездіяльність Держави Україна в особі голови виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради, яка виявилася у порушенні механізму, порядку, шаблону розгляду заяви позивача від 10.05.2018 р. згідно порядку ст.ст. 7, 18, 19 Закону України "Про звернення громадян", ч.ч. 1, 2, 8 ст.11 Закону України "Про державну службу"; зобов'язання Держави Україна в особі голови виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради протягом 15-ти днів вжити заходів для забезпечення права інваліда ОСОБА_3 на попередження за можливістю страждань і болю згідно заяви від 10.05.2018 р.; захисту права позивача викривати недоліки в роботі Держави Україна в особі голови виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради для відстоювання прав і законних інтересів шляхом їх визнання окремим пунктом рішення - передано до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.

Відмовлено позивачу у відкритті провадження у справі в частині позовних вимог щодо притягнення до адміністративної відповідальності Держави України в особі голови виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 22.11.2018 р. залишено без змін ухвалу Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29.08.2018 р.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.12.2018 р. позов повернуто позивачу відповідно до ст.169 КАС України.

Не погодившись з ухвалою суду 26.12.2018 р., позивач оскаржив її в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі зазначає, що ухвала не відповідає вимогам ст. 43, ч. 1-4 ст. 242 КАС України, правилам підсудності. Зміст ухвали не відповідає ст. 248 КАС України.

Частиною 1 ст. 318 КАС України передбачено, що рішення суду підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил юрисдикції (підсудності).

Суд не встановив організаційно-правову форму відповідача з урахуванням ст. 78 ГК України та п. 30 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", як наслідок віднесення спору до предметної підсудності Дніпропетровського окружного адміністративного суду.

Виявлені порушення КАС України не перешкоджали суду відкрити провадження по справі, надати ухвалу про звільнення від сплати судового збору та поновлення строку звернення до суду.

Позивач зазначив відповідачем Державу Україна та вказав її особу до якої звертався і яка не ліквідувала причини звернення, а саме голови виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради згідно ч.9 ст. 4, 5, 7 КАС України. Відповідач - суб'єкт владних повноважень, а у випадках, визначених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача (ч. 9 ст. 4 КАС України).

Ч. 1, 2 ст. 43 КАС України не зобов'язує позивача надавати копію паспорта.

Зазначає, що суд не повинен тлумачити положення статті 160, 169, 171, 241, 243, 294 КАС України у такий спосіб, щоб створювати штучні перешкоди для доступу до правосуддя в адміністративній справі.

У справі відсутні процесуальні документи, які свідчать про з'ясування суддею обставин щодо встановлення громадянства, повноліття позивача. Згідно з ч. 1, 2 ст. 43 КАС України адміністративна процесуальна правоздатність визнається за громадянами України, належить фізичним особам, які досягли повноліття.

Суд без посилання на докази обґрунтовує ухвалу тим, що позов подано особою, яка не має адміністративної процесуальної дієздатності, підписано особою, яка не має права її підписувати, оскільки позивач не досяг повноліття і не є громадянином України.

Просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та окремою ухвалою направити позов за територіальною підсудністю.

Відзиву на вказану апеляційну скаргу до суду не надходило, що не перешкоджає її розгляду по суті.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.12.2018 р. позов повернуто позивачу, оскільки:

- відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позов подано особою, яка не має адміністративної процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано;

- позовну заяву подано від імені ОСОБА_1, проте, документів на підтвердження його адміністративної процесуальної дієздатності до матеріалів позовної заяви не долучено (копія паспорту чи іншого документу, що посвідчує особу позивача), у зв'язку з чим, у суду відсутня можливість ідентифікувати особу підписанта поданого адміністративного позову та з'ясувати факт наявності в нього адміністративної процесуальної дієздатності. Тому, суд дійшов висновку, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження факту наявності у позивача адміністративної процесуальної дієздатності;

- юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: фізичних чи юридичних (п.1 ч.1 ст.19 КАС України). Відтак, позовні вимоги звернуті до неналежного відповідача.

Колегія суддів не погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

Як зазначено вище, постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 22.11.2018 р. залишено без змін ухвалу Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29.08.2018 р., тому доводи позивача щодо порушення правил підсудності колегія суддів не приймає до уваги.

Щодо ненадання позивачем документів на підтвердження його адміністративної процесуальної дієздатності та заявлення позовних вимог до неналежного відповідача як на підстави для повернення позову колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо:

1) позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк;

2) позивач до відкриття провадження в адміністративній справі подав заяву про її відкликання;

3) позов подано особою, яка не має адміністративної процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано;

4) позивач не надав доказів звернення до відповідача для досудового врегулювання спору у випадках, в яких законом визначено обов'язковість досудового врегулювання, або на момент звернення позивача із позовом не сплив визначений законом строк для досудового врегулювання спору;

5) позивачем подано до цього самого суду інший позов (позови) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з однакових підстав і щодо такого позову (позовів) на час вирішення питання про відкриття провадження у справі, що розглядається, не постановлена ухвала про відкриття або відмову у відкритті провадження у справі, повернення позовної заяви або залишення позову без розгляду;

6) порушено правила об'єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 172 цього Кодексу);

7) відсутні підстави для звернення прокурора до суду в інтересах держави або для звернення до суду особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи;

8) якщо позовну заяву із вимогою стягнення грошових коштів, яка ґрунтується на підставі рішення суб'єкта владних повноважень, подано суб'єктом владних повноважень до закінчення строку, визначеного частиною другою статті 122 цього Кодексу;

9) у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Здатність мати процесуальні права та обов'язки в адміністративному судочинстві (адміністративна процесуальна правоздатність) визнається за громадянами України, іноземцями, особами без громадянства, органами державної влади, іншими державними органами, органами влади Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами, підприємствами, установами, організаціями (юридичними особами) (ч. 1 ст. 43 КАС України).

Здатність особисто здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов'язки, у тому числі доручати ведення справи представникові (адміністративна процесуальна дієздатність), належить фізичним особам, які досягли повноліття і не визнані судом недієздатними, а також фізичним особам до досягнення цього віку у спорах з приводу публічно-правових відносин, у яких вони відповідно до законодавства можуть самостійно брати участь (ч. 2 ст. 43 КАС України).

Відповідно до ч. 2 ст. 160 КАС України позовна заява подається в письмовій формі позивачем або особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Адміністративний позов у даній справі поданий позивачем особисто. В матеріалах справи відсутні будь-які відомості про те, що позивач є неповнолітнім або недієздатним, тому у суду першої інстанції не було обґрунтованих підстав для висновку про відсутність адміністративної процесуальної дієздатності позивача.

Крім того, суд апеляційної інстанції зазначає, що ч. 2 ст. 160 КАС України та ст. 161 КАС України не передбачено долучення до позовної заяви документів, що посвідчують особу, яка її підписала.

Таким чином, висновок суду про відсутність у позивача адміністративної процесуальної дієздатності, з підстав не надання документів на підтвердження адміністративної процесуальної дієздатності, є таким, що не ґрунтується на нормах чинного процесуального законодавства.

Також положеннями ч. 4 ст. 169 КАС України не передбачено такої підстави для повернення позову, як звернення позивача до неналежного відповідача.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

В п. 23 рішення від 18 липня 2006 року у справі "Проніна проти України" (Заява N63566/00) Європейський суд з прав людини нагадує, що п. 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. "Руїз Торія проти Іспанії" (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.94 р., Серія A, N303-A, параграф 29).

Колегія суддів вважає, що інші аргументи, наведені в апеляційній скарзі позивача, не вимагають детального обґрунтування, оскільки не є вирішальними.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги у зв'язку із порушенням судом першої інстанції норм процесуального права та скасування ухвали суду першої інстанції з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись статтями 29, 243, 250, 311, 315, 320, 321, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.12.2018 р. у справі № 215/3449/18 скасувати.

Адміністративну справу № 215/3449/18 направити до Дніпропетровського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та відповідно до статей 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.М. Панченко

Суддя В.Є. Чередниченко

Суддя С.М. Іванов