Справа № 711/445/19
Суддя: Кондрацька Н. М.
Дата ухвалення: 2019-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/445/19
Р І Ш Е Н Н Я

09 квітня 2019 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

Головуючого судді Кондрацької Н.М.

при секретарі Мелещенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси адміністративний позов ОСОБА_1 до поліцейського роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення , -

встановив:

До Придніпровського районного суду м. Черкаси звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою поліцейського роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення. В заяві зазначає, що 12.01.2019 року поліцейським УПП в Житомирській області, поліцейським капралом поліції ОСОБА_2 1 бат. 2 рота відносно нього винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі Серія ЕАВ № 853754. Відповідно до винесеної Постанови позивач визнаний винним у здійсненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП України. Як зазначено в постанові, він проїхав перехрестя на заборонений червоний сигнал світлофора, чим порушив п.8.7.3 е ПДР та йому поставлено в обов'язок сплатити грошовий штраф у розмірі 425 грн. Постанова є протиправною та підлягає скасуванню виходячи з наступного: 12.01.2019 дійсно їхав по Шосе Київське 44км і проїхав перехрестя. Однак в своє виправдання хоче зазначити, що в цей час на вулиці йшов сильний сніг і були складні погодні умови і дивлячись на світлофор він бачив його зеленим. Можливо, коли він проїжджав перехрестя, колір світлофора змінився і виходячи з цього, щоб не створювати аварійної ситуації на дорозі, закінчив проїзд на забороняючий сигнал, що не суперечить ОСОБА_3 дорожнього руху (далі ПДР). Згідно п. 16.8. ПДР водій, який виїхав на перехрещення проїзних частин згідно із сигналом світлофора, що дозволяє рух, повинен виїхати у наміченому напрямку незалежно від сигналів світлофора на виїзді. Згідно зі ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Згідно п.1 ст. 247 КУпАП обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів. Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст.283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів. Зокрема, згідно ч. 3 ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху повинна містити відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис. Разом з тим, як вбачається з положень ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Отже, одним із принципів, яким повинно відповідати рішення суб'єкта владних повноважень у публічно-правових відносинах щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, є принцип обґрунтованості. Принцип обґрунтованості прийнятого рішення, тобто прийняття рішення з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії, вимагає від суб'єкта владних повноважень (в тому числі, при притягненні особи до адміністративної відповідальності) враховувати як обставини, на обов'язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Суб'єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих рішень, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Несприятливе для особи рішення суб'єкта владних повноважень, в тому числі рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, повинно бути вмотивованим. Посилання на належні та конкретні докази, які свідчать про вчинення особою адміністративного правопорушення, перелік яких визначено статтею 251 КУпАП, повинні міститися саме в постанові про адміністративне правопорушення, однак будь-яких доказів, які б свідчили про вчинення мною порушення правил дорожнього руху при винесенні оскаржуваної Постанови не надано, в графі «до постанови додається» не зазначено будь-яких доказів. В разі відсутності у Постанові посилань на докази вчинення особою адміністративного правопорушення (визначені статтею 251 КУпАП), які у відповідності до статті 252 цього Кодексу повинні бути оцінені Відповідачем виключно під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, надання таких доказів в подальшому виключатиме їх належність та допустимість з огляду на факт відсутності посилань на них у самій Постанові. Всупереч даним вимогам, Відповідач жодного доказу в обґрунтування законності винесеної ним Постанови та накладення на мене штрафу, передбаченого санкцією ч.2 ст. 122 КУпАП, не було в наявності та відповідно, не долучено до матеріалів справи. Так, єдиним доказом вчинення адміністративного правопорушення є сама оскаржувана Постанова, в якій зафіксовано порушення водієм правил дорожнього руху. Однак зазначена постанова є саме предметом спору між сторонами та не може розглядати як доказ за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові. Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів. В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачиться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Рішення суб'єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах. У відповідності до ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАСУ) кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, коли маються підстави. Просить розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі Серія ЕАВ № 853754, від 12.01.2019, винесену поліцейським капралом поліції УПП в Житомирській області, ОСОБА_2 1 бат. 3 рота, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.2 ст.122 КУпАП та накладення штрафу у сумі 425 грн.

Ухвалою від 04.02.2019 відкрито спрощене провадження з повідомленням сторін.

Представник відповідача, яка діє на підставі довіреності, до відкритого судового засідання не з'явилася, але надала відзив на позовну заяву, згідно якої просила розглянути справу без участі представника, відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. У відзиві зазначила, що основною посилкою позивача є те, що постанова незаконна та підлягає скасуванню. Однак, згідно з постановою поліцейського роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в Житомирській області ДПП капрала поліції ОСОБА_2 серії ЕАВ № 853754 від 12.01.2019 на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП. В даному випадку Позивач порушив вимоги п. п. 8.7.3 е ОСОБА_3 дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, згідно якого червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух. Положеннями п. 8.10 ОСОБА_3 дорожнього руху України встановлено, що у разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух: водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім знаком 5.62 «Місце зупинки», якщо їх немає - не ближче 10 м до найближчої рейки перед, залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках - перед перехрещуваною проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів. Крім того відповідно до Конвенції від 8 листопада 1968 року «Про дорожні та сигнали» п. ііі) желтый огонь, который включается один или одновременно красным огнем; когда он применяется один, это означает, что ни одно транспорт средство не должно пересекать линию остановки или выезжать за светофор, за исключением случаев, когда в момент включения огня оно находится так близко, что уже не может остановиться перед линией остановки или перед светофором с учетом требований безопасности движения. Если сигнал находится посредине перекрестка или за ним, желтый огонь означает, что ни одно транспортное средство не должно выезжать на перекресток или на пешеходный переход на данном перекрестке, за исключением случаев, когда в момент включения огня оно находится так близко, что уже не может остановиться до въезда на перкресток с учетом требований безопасности движения. Желтый огонь при одновременном включении с красным огнем означает незамедлительную смену указаний сигнала, но он не изменяет запрещения проезда, предписанного красным огнем». Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353-ХІІ зі змінами та доповненнями) та п. 1.3 ОСОБА_3 дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (далі - ОСОБА_3) передбачено, що учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримуватись вимог Закону України «Про дорожній рух», ОСОБА_3 дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху. Пунктом 2.3 ОСОБА_3 передбачено, що для забезпечення безпеки дорожнього водій зобовязаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміни і не відволікатись від керування транспортним засобом. Особи, які порушують ОСОБА_3, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством (п. 1.9 ОСОБА_3). Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням ОСОБА_3 дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. Статтею 31 цього Закону визначено, що поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозалису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису. Однак жодна норма закону не зобовязує патрульного поліцейського фіксувати адміністративні правопорушення. Факт правопорушення було зафіксовано на автомобільний відеореєстр відео файли. Після зупинки транспортного засобу позивача, поліцейський представився та озвучив причину зупинку. Відповідно до ст. 279 КУпАП повідомив про час місце розгл справи. Поліцейський розяснив позивачу його права передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. Тому вважає, що посилання позивача на те, йому не було з'ясовано і доведено обставини, які б свідчили що в діях позивача є ознаки проступку не заслуговує на увагу та спростовується записом з нагрудного відеореєстратора працівника поліції, який виніс оскаржувану постанову. Позивач відповідно до ст. 268 КУпАП мав можливість на місці ознайомитись із усіма наявними матеріалами справи, надати пояснення, докази, заявити клопотання та отримати правову допомогу, однак жодних клопотань не заявляв. Крім того надаючи пояснення інспектору поліції позивач сам вказував, здійснив проїзд на жовтий сигнал світлофора. Також зазначає, що повивачу також було роз'яснено положення ст. ст.307, 308 КУпАП, право, порядок та строки оскарження постанови згідно ст.ст.287-289 КУпА, тобто право на захист не порушено. За правовою характеристикою, правопорушення передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП вважається закінченим з моменту допущенного проступку, тобто проїзд на забороню сигнал світлофора. Не мають значення наступні дії та виправдання порушника. Працівник поліції чітко сформулював кваліфікуючу ознаку проступку. Тому обставини зазначені в адміністративному позові не відповідають дійсності, та говорить про те, що Позивач намагається ввести в оману суд задля уникнення адміністративної відповідальності. Враховуючи викладене, розгляд справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови відбулося у відповідності до вимог КУпАП. Відповідальність за дане порушення передбачена ч. 2 ст. 122 КУпАП передбачає міру стягнення штраф в розмірі 25 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 425 грн. Тому, особа яка вчинила проступок має нести відповідальність за вчинене правопорушення, враховуючи принцип невідворотності, який передбачає неминучість настання адміністративної відповідальності для особи, яка і вчинила. Невідворотність адміністративної відповідальності залежить більшою мірою від роботи працівників, уповноважених притягати до відповідальності і застосовувати санкції. Тому вважає, що достатнім доказом правомірності свого рішення, дій бездіяльності відповідача у даній категорії справ (оскарження рішень поліцейських патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності) є відповідний відеозапис з нагрудної відеокамери поліцейського, який виніс оскаржувану постанову та свідчення поліцейських свідків, які були в одному екіпажі з поліцейським, який виніс оскаржувану постанову та відеофіксація події. Такі докази будуть достатніми, допоки не буде надано обґрунтованих належних доказів, які безсумнівно спростують пояснення та свідчення поліцейських. Підстав для умисного спотворювання обставин події у поліцейського, котрий не мав жодних відносин із позивачем, а виконував обовязки щодо забезпечення безпеки дорожнього руху, не було. Доказів щодо фіктивності або недійсності постанови про адміністративне правопорушення, неправомірності дій інспектора Позивачем не надано. Постанову було оголошено Позивачу негайно після закінчення розгляду справи. Позивача ознайомили зі змістом винесеної постанови та розяснили порядок оскарження постанови та строки сплати штрафу. Постанова виносилась у присутності позивача на місці зупинки транспортного засобу. Відповідно до ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення - акт органів адміністративної юрисдикції, яким вирішується питання про наявність в діях правопорушника складу адміністративного правопорушення та застосування до нього мір адміністративного стягнення, тобто постанова повинна містити прийняте по справі рішення. Також постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; викладення обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Тобто частиною 2, 3 ст. 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення не передбачено внесення до постанови пункту правил, який пору порушник, вказується лише опис обставин, установлених під час розгляду справи зазначенням нормативного акта, що передбачає відповідальність за адміністративне правопорушення. Що інспектором поліції виконано в повному обсязі. Частиною 2 статті 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис. Водночас, процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов'язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція, матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, визначає Інструкція з оформлення, поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечена безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, що затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 №1395, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 10.11.2015 за№1408/27853 (далі - Інструкція). За приписами пункту 5 розділу IV Інструкції, постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 8 розділу XIII Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції. Зразок постанови про накладення адміністративного стягнення, наведений у додатку 5 до Інструкції, не передбачає внесення до нього відомостей про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис. Тому, колегія суддів касаційного суду в постанові Верховного суду від 14 лютого 2018 року по справі №536/583/17 зробила висновок, що такі відомості зазначають у постанові, що виноситься у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі. Враховуючи вищевикладене, суд повинен критично відноситься до твердження позивача, що поліцейським роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Житомирській області ДПП ОСОБА_2 в графі «9» вказано, що до постанови - додається» докази порушення правил дорожнього руху Позивачем. Статтею 284 КУпАП передбачено, що постанова про накладення адміністративного стягнення є рішення, яким встановлюється вина особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, в скоєнні правопорушення та призначається міра адміністративного стягнення. Із наведеного вбачається, що постанова у справі про адміністративне правопорушення вищепереліченим вимогам відповідають, а тому Позивача було притягнуто адміністративної відповідальності відповідно до Діючого законодавства, адміністративне стягнення накладено уповноваженою посадовою особою та що в діях Позивача є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП. Працівником патрульної поліції винесено постанову згідно ст. 258 КУпАП. Стаття 33 КУпАП (з урахуванням змін, внесених Законом № 596-УІІІ від 14.07.2015), встановлює загальні правила накладення стягнення за адміністративні правопорушення, тобто Відповідачем встановлена особа правопорушника, ступінь його вини та інші обстав. Жодних переконливих підстав своєї невинуватості Позивачем на місці вчинення правопорушення не надано. Також частиною 2 статті 33 КУпАП встановлено, що при вирішення питання про накладення стягнення за адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху не враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність. Перед судом не доведено порушення відповідачем будь-яких правових норм щодо розгляду справи на місті вчинення адміністративного правопорушення, не встановлено невикористання відповідачем передбачених законом засобів доказування, обов'язковість використання яких була б встановлена законом, відхилення клопотання про надання Позивачу можливості скористатись правової допомогою. Відтак доказів упередженості відповідача щодо позивача перед судом не доведено. Підстав для сумніву щодо об'єктивності відповідача щодо позивача не вказано. Тому поліцейський при винесенні постанови діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, чим повністю виконав вимоги ст. 19 Конституції України. Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом пор орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що м. значення для правильного вирішення справи. Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженню обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Таким чином керуючись нормою ст. 252 КУпАП щодо оцінки доказів посадо особою, яка оцінює їх за своїм внутрішнім переконанням, керуючись законом і правосвідомістю вважає, що вирішуючи питання про притягнення Позивача до адміністративної відповідальності, поліцейський, як посадова особа що виконує посадові інструкції, оцінивши докази щодо вчинення Позивачем адміністративного правопорушення, за своїм внутрішнім переконанням, керуючись чинними нормативно-правовими актами України та своєю правосвідомістю, встановив порушення Позивачем ОСОБА_3 дорожнього руху України та виніс відповідну постанову. Винесення постанови уповноваженою посадовою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення та застосувати адміністративне стягнення за вищевказане правопорушення та яка наділена відповідними повноваженнями, в даній справі є юридичним фактом. І саме цей факт слід перевіряти суду в даній справі.

Позивач у судовому засіданні підтримав позов та просив його задоволити. Додатково пояснив, що в той день були погані погодні умови, рухався повільно та не створював аварійної ситуації.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Судом встановлено, що постановою серії ЕАВ № 853754 від 12.01.2019, Різника ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 122 ч. 2 КУпАП, у вигляді штрафу 425 грн.

Даною постановою зазначено, що водій ОСОБА_1 12.01.2019 о 10.14. (м. Житомир шесе Київське, 44 км.) водій керуючи ТЗ проїхав перехрестя на заборонений червоний сигнал світлофора, чим порушив п. 8.7.3.е ПДР, та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Зазначена постанова досліджувалась судом на предмет дотримання суб'єктом владних повноважень принципів правомірної адміністративної поведінки, а саме: чи прийнято рішення обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо(неупереджено), добросовісно, розсудливо.

Згідно ч. 2 ст. 258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Відповідно до ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку,правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 441, частина друга статті 106 1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116 2, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п'ята і шоста статті 121, статті 121 1, 121 2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124 1 - 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128 - 129, стаття 132 1, частини перша, друга та п'ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев'ята, десята і одинадцята статті 133 1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, статті 161, 164 4, статтею 175 1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181 1, частина перша статті 182, статті 183, 184, 189 2, 192, 194, 195).

«Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом МВС № 1395 від 07.11.2015 р. встановлено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті121, статтями121-1,121-2, частинами першою, другою і третьою статті122, частиною першою статті123, статтею124-1, статтями125,126, частинами першою, другою і третьою статті127, статтями128,129, статтею132-1, частинами шостою і одинадцятою статті133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Частиною 4статті 258 КУпАП передбачено, що у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

В частині 2 Розділу 3 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого у неавтоматичному режимі, що затверджена наказом МВС України від 07.11.2015 року за №1395 зазначено, що постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачене частинами першою, другою і третьою статті 122 виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Рішенням Конституційного суду України № 5-рп/2015 від 26.05.2015 р. «у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення» встановлено, що «притягнення особи до адміністративної відповідальності у вказаних вище випадках фактично відбувається у скороченому провадженні, "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення "за місцем його вчинення" визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення.

За умовами «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого у неавтоматичному режимі», що затверджена наказом МВС України від 07.11.2015 року за №1395, визначено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, поліцейський одразу виносить постанову про притягнення до адміністративної відповідальності, без складання протоколу.

Згідно зі ст. 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Таким чином, інспектором патрульної поліції в межах правового кола і не порушуючи норм процесуального права було прийнято рішення стосовно винесення відносно позивача постанови у справі про адміністративне правопорушення на місці його вчинення.

З метою всебічного та об'єктивного дослідження обставин у справі судом в порядку дослідження доказів, переглянуто відеозапис подій, зроблений 12.01.2019 за допомогою службової нагрудної відеокамери на одязі поліцейських та зроблений з реєстратора, встановленого в автомобілі патрульних, який знаходиться в матеріалах адміністративної справи і записаний на оптичному диску.

За результатами перегляду відеозапису судом встановлено, що водій транспортного засобу Chevrolet Laccetti днз СА1781СЕ, дійсно проїхав на заборонений червоний сигнал світлофора та не заперечує проїзд на забороняючий сигнал світлофора, пояснюючи це несприятливими погодними умовами, повільним рухом та не створення аварійної обстановки.

Згідно ч. 2 ст. 122 КУпАП, порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Підпунктом 8.7.3.е ОСОБА_3 дорожнього руху України передбачено, що червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів (ч. 5 ст. 77 КАС України).

Доказами в справі про адміністративне правопорушення у відповідності до ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності,потерпілих,свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі,чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Суд також звертає увагу на те, що відповідно до п. 2.3. б ПДР для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобовязаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі. Отже, посилання позивач на його дії в порядку п.16.8 ПДР не приймаються судом.

Обставини вчинення даного правопорушення, повністю викладені у оскаржуваній постанові, а тому вони є об'єктивними і вказують на вчинення адміністративного правопорушення позивачем.

Згідно ч. 1 ст. 247 КУпАП обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, а тому суд вважає доведеним факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, а дії відповідача з приводу притягнення позивача до адміністративної відповідальності правомірними та приходить до висновку про відмову позивачу в задоволенні позову оскільки позовні вимоги є необґрунтованими.

Керуючись ст. ст.8-10,241-246,257,286 Кодексу адміністративного судочинства,суд

в и р і ш и в :

У позові ОСОБА_1 до поліцейського роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст буде виготовлений 16.04.2019.

Головуючий: ОСОБА_4