Справа № 0940/2070/18
Суддя: Довгополов Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2019-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2019 рокуЛьвів№ 857/596/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Довгополова О.М.,

суддів Гудима Л.Я., Святецького В.В.,

з участю секретаря судового засідання Сердюк О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2018 року у справі за адміністративним позовом Міністерства внутрішніх справ України до Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання дій протиправними та скасування постанови,

суддя (судді) в суді першої інстанції ОСОБА_1,

місце ухвалення рішення м. Івано-Франківськ,

ВСТАНОВИВ:

06 листопада 2018 року Міністерство внутрішніх справ України звернулося в суд з адміністративним позовом до Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, в якому просило визнати протиправними дії відповідача щодо винесення постанови про накладення штрафу від 19 вересня 2018 року ВП № 56466099 та зобов'язати відповідача скасувати вказану постанову.

В обгрунтування позовних вимог зазначає, що оскаржена постанова є протиправною, оскільки на виконання судового рішення у справі № 809/1042/17 ним було затверджено висновок про прийняття рішення щодо призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_2, який скеровано до Національної поліції України, що свідчить про його виконання.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, Міністерство внутрішніх справ України подало апеляційну скаргу, в якій просило рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує посиланням на обставини, викладені в позовній заяві.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України у зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 01 листопада 2017 року у справі № 809/1042/17 позов ОСОБА_2 до Міністерства внутрішніх справ України про зобовязання вчинити дії задоволено частково. Зобов'язано Міністерство внутрішніх справ України прийняти рішення про призначення ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги. В задоволені решти позовних вимог відмовлено.

На виконання вказаного судового рішення Івано-Франківським окружним адміністративним судом 22 березня 2018 року видано виконавчий лист № 809/1042/17.

24 травня 2018 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 56466099 з примусового виконання виконавчого листа від 22 березня 2018 року № 809/1042/17 та зобов'язано Міністерство внутрішніх справ України протягом десяти робочих днів виконати рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 01 листопада 2017 року.

На виконання постанови Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 01 листопада 2017 року у справі № 809/1042/17 Міністерством внутрішніх справ України 15 червня 2018 року затверджено висновок про прийняття рішення щодо призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_2

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції керувався тим, що державний виконавець, приймаючи оскаржену постанову, діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Згідно із частиною третьою статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України відповідачем у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби є відповідний орган державної виконавчої служби, а у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності приватного виконавця - приватний виконавець.

Статтею 6 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» передбачено, що систему органів примусового виконання рішень становлять:

1) Міністерство юстиції України;

2) органи державної виконавчої служби, утворені Міністерством юстиції України в установленому законодавством порядку.

Відповідно до пункту 3 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, органами державної виконавчої служби є:

- Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, до якого входить відділ примусового виконання рішень;

- управління державної виконавчої служби головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, до складу яких входять відділи примусового виконання рішень;

- районні, районні в містах, міські (міст обласного значення), міськрайонні, міжрайонні відділи державної виконавчої служби відповідних територіальних управлінь юстиції.

З огляду на викладене, належними відповідачами у справах з приводу оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби є відповідні органи державної виконавчої служби.

У зв'язку з тим, що відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, як структурний підрозділ органу державної виконавчої служби, не визначений як самостійний орган державної виконавчої служби, це виключає можливість його участі як відповідача у таких справах.

Оскільки вказаний перелік органів державної виконавчої служби є вичерпним, відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України не може відповідати за заявленим Міністерством внутрішніх справ України позовом.

Суд першої інстанції, встановивши, що позов заявлений до неналежного відповідача, повинен був здійснити заміну первинного відповідача на належного, а у разі наявності заперечень позивача - залучити відповідний орган державної виконавчої служби як другого відповідача.

Однак, суд першої інстанції не звернув увагу на вказані особливості та помилково розглянув справу за участю відповідача - Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

Заміна відповідача або залучення до участі в справі другого відповідача на стадії апеляційного провадження не допускається, оскільки згідно з статтею 48 Кодексу адміністративного судочинства України така заміна чи залучення допускається до ухвалення рішення судом першої інстанції.

При цьому, відмова у задоволенні адміністративного позову, заявленого до неналежного відповідача, за умови неможливості його заміни на стадії перегляду судового рішення в апеляційному порядку, не позбавляє позивача права на повторне звернення до суду з тим самим позовом, проте, вже до належного відповідача.

Вищенаведене узгоджується з позицією Верховного Суду, висловленій, зокрема, в постанові від 13 березня 2019 року в справі № 464/77/17.

За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції допущено порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, що відповідно до пункту 4 частини першої статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нової постанови про відмову в задоволенні позову.

Керуючись статтями 310, 317, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України задовольнити частково.

Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2018 року у справі № 0940/2070/18 скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову Міністерства внутрішніх справ України до Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання дій протиправними та скасування постанови відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня її прийняття (проголошення), а у разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя ОСОБА_3
судді ОСОБА_4
ОСОБА_5
Повне судове рішення складено 25.04.2019 р.