Справа № 160/107/19
Суддя: Тулянцева Інна Василівна
Дата ухвалення: 2019-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 березня 2019 року Справа № 160/107/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
при секретарі судового засіданняОСОБА_2
представника відповідача ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕРМІНАЛ» до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -
02 січня 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ТЕРМІНАЛ» звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, в якому позивач просить:
Ухвалою суду від 11.01.2019 року прийнято позовну заяву, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 04.02.2019 року на 14:30 год.
Цією ж ухвалою відповідачу було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали.
Відповідач - Головне управління ДФС у Дніпропетровській області 04.02.2019 року подав до суду відзив на адміністративний позов в якому зазначено, що в ході документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «ТЕРМІНАЛ» було встановлено порушення позивачем норм п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України щодо своєчасної реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних за період з 01.01.2017 року по 31.12.2017 року, що тягне відповідальність у вигляді штрафу у відповідності до п. 120-1.1 ст. 120-1 ПК України. За таких обставин, оскаржуване податкове повідомлення рішення прийнято відповідачем у відповідності до норм діючого законодавства та в рамках наданих повноважень і підстави для його скасування, відсутні.
25.02.2019 року від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено, що позивачем не визнаються обставини законності підстав проведення перевірки та прийнятого рішення. Неможливість реєстрації ТОВ «ТЕРМІНАЛ» податкових накладних була обумовлена недоопрацьованістю програмного продукту СЕА ПДВ в частині обрахунку суми податку, на яку платник ПДВ має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в ЄРПН з урахуванням вимог п.200-1.9 ст.200-1 ПК України в редакції з 01.01.2017р.
Ухвалою суду від 25.02.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 27.03.2019 року на 9:00 год.
В судове засідання 27.03.2019 року зявився представник відповідача, просив в задоволенні позову відмовити. Позивач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не подавав.
Відповідно до ч. 1 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки (ч. 3 ст. 205 КАС України).
Оскільки, в матеріалах справи наявні докази повідомлення представника позивача адвоката ОСОБА_4 про дату, час та місце розгляду справи, призначене на 27.03.2019 року, та від позивача чи його представника не поступило повідомлень про причини неявки в судове засідання або клопотань про відкладення розгляду справи, суд ухвалив продовжити розгляд справи за відсутності позивача.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
- на загальну суму ПДВ 1510206,78 грн. із затримкою від 366 і більше календарних днів, відповідальність передбачена пунктом 120-1.2 статті 120-1 ПК України;
- на загальну суму ПДВ 628921,89 грн. із затримкою від 61 до 365 календарних днів, відповідальність передбачена пунктом 120-1.1 статті 120-1 ПК України.
Та відсутності реєстрації податкових накладних на загальну суму ПДВ 137308,63 грн. відповідальність передбачена пунктом 120-1.2 статті 120-1 ПК України.
«Документальною позаплановою виїзною перевіркою предметом якої є дотримання вимог Податкового кодексу України щодо своєчасності реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування встановлено порушення ТОВ «Термінал» вимог пункту 201.10 статті 201 ПК України (чинного на момент вчинення відповідного порушення) в частині своєчасності реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних:
- на загальну суму ПДВ 1647515,41 грн. із затримкою від 366 і більше календарних днів, відповідальність передбачена пунктом 120-1.2 статті 120-1 ПК України;
- на загальну суму ПДВ 628921,89 грн. із затримкою від 61 до 365 календарних днів, відповідальність передбачена пунктом 120-1.1 статті 120-1 ПК України».
- в розмірі 30% у сумі 251568,76 грн. за затримку реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних від 61 і більше календарних днів на суму ПДВ 628921,89 грн.;
- в розмірі 40% у сумі 251568,76 грн. за відсутність реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування на суму ПДВ 1647515,41 грн.;
- в розмірі 50% у сумі 823757,76 грн.
Загальна сума штрафу - 1075326,52 грн.
Не погодившись з вищенаведеним рішенням, позивач звернувся за захистом своїх прав та законних інтересів з адміністративним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За приписами частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.
Оцінюючи правомірність дій та рішень органу владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, які повинні дотримуватися при реалізації дискреційних повноважень владного суб'єкта, встановлюючи чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії):
1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;
2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;
3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);
4) безсторонньо (неупереджено);
6) розсудливо;
7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;
8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);
9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;
10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Отже, суд вважає за необхідне зазначити, що під час розгляду спорів щодо оскарження рішень (дій) субєктів владних повноважень, суд зобовязаний незалежно від підстав, наведених у позові, перевіряти оскаржувані рішення (дії) на їх відповідність усім зазначеним вимогам.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обовязки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обовязки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулюються Податковим кодексом України від 02.12.2010 року № 2755 VI (далі - ПК України).
Відповідно до п.п.16.1.3., п.п.16.1.4. п.16.1. ст.16 ПК України, платник податків зобовязаний, зокрема: подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Відповідно до п.п. 61.1. ст. 61 ПК України податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Способи здійснення податкового контролю перелічені у ст.62 ПК України, до них відноситься, зокрема, відповідно до п.62.1.3. ПК України здійснення податкового контролю шляхом проведення перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.
Відповідно до норм ст.75 ПК України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
У відповідності до ст. 86 Податкового кодексу України результати проведених перевірок оформлюються актом та шляхом прийняття податкових повідомлень-рішень у разі виявлення податковим органом заниження чи завищення податкових зобовязань платника податків.
Згідно з п.185.1 ст.185 ПК України, об'єктом оподаткування є операції платників податку з: постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; ввезення товарів на митну територію України; вивезення товарів за межі митної території України; постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.
Відповідно до ст.187 Податкового кодексу України, датою виникнення податкових зобовязань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:
- дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;
- дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.
Пунктом 201.10 ст. 201 ПК України встановлено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобовязаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.
Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків: для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені; для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені.
Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» №71-VIII від 28.12.2014 року, пункт 11 підрозділу 2 розділу XX доповнено абзацом восьмим, згідно із яким з 1 лютого 2015 року реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних підлягають всі податкові накладні та розрахунки коригування до податкових накладних (у тому числі які не надаються покупцю, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування) незалежно від розміру податку на додану вартість в одній податковій накладній/розрахунку коригування.
Таким чином, реєстрація податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних протягом 15 календарних днів, наступних за датою виникнення податкових зобов'язань, відображених у відповідних податкових накладних, відноситься до обов'язків платника податку на додану вартість, що встановлені вказаними вище нормами Податкового кодексу України.
Відповідальність платника за порушення граничного терміну реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних передбачена пунктом 120-1.1 ст. 120-1 Податкового кодексу України.
Пунктом 120-1.1 ст. 120-1 ПК України встановлено, що порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обовязок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі:
10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів;
20 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 16 до 30 календарних днів;
30 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 31 до 60 календарних днів;
40 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 61 до 365 календарних днів;
50 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації на 366 і більше календарних днів.
- податкова накладна №65 від 31.01.2017 року з граничним строком реєстрації 15.02.2017 року, дата фактичної реєстрації 23.10.2018 року (кількість днів порушення строків - 615);
- податкова накладна №64 від 31.01.2017 року з граничним строком реєстрації 15.02.2017 року, дата фактичної реєстрації 23.10.2018 року (кількість днів порушення строків - 615);
- податкова накладна №61 від 28.02.2017 року з граничним строком реєстрації 15.03.2017 року, дата фактичної реєстрації 24.10.2018 року (кількість днів порушення строків - 588);
- податкова накладна №2 від 28.02.2017 року з граничним строком реєстрації 1 5.03.2017 року, дата фактичної реєстрації 22.10.2018 року (кількість днів порушення строків - 586);
- податкова накладна №62 від 28.02.2017 року з граничним строком реєстрації 15.03.2017 року, дата фактичної реєстрації 24.10.2018 року (кількість днів порушення строків - 588);
- податкова накладна №1 від 07.02.2017 року з граничним строком реєстрації 28.02.2017 року, дата фактичної реєстрації 22.10.2018 року (кількість днів порушення строків - 602);
- податкова накладна №70 від 31.03.2017 року з граничним строком реєстрації 15.04.2017 року, дата фактичної реєстрації 24.10.2018 року (кількість днів порушення строків - 557);
- податкова накладна №69 від 31.03.2017 року з граничним строком реєстрації 15.04.2017 року, дата фактичної реєстрації 24.10.2018 року (кількість днів порушення строків - 557);
- податкова накладна №62 від 30.04.2017 року з граничним строком реєстрації 15.05.2017 року, дата фактичної реєстрації 24.10.2018 року (кількість днів порушення строків - 527);
- податкова накладна №61 від 30.04.2017 року з граничним строком реєстрації 15.05.2017 року, дата фактичної реєстрації 24.10.2018 року (кількість днів порушення строків - 527);
- податкова накладна №65 від 31.05.2017 року з граничним строком реєстрації 15.06.2017 року, дата фактичної реєстрації 24.10.2018 року (кількість днів порушення строків - 496);
- податкова накладна №66 від 11.05.2017 року з граничним строком реєстрації 31.05.2017 року, дата фактичної реєстрації 24.10.2018 року (кількість днів порушення строків - 511);
- податкова накладна №61 від 30.06.2017 року з граничним строком реєстрації 15.07.2017 року, дата фактичної реєстрації 24.10.2018 року (кількість днів порушення строків - 466);
- податкова накладна №1 від 06.06.2017 року з граничним строком реєстрації 30.06.2017 року, дата фактичної реєстрації 22.10.2018 року (кількість днів порушення строків - 479);
- податкова накладна №3 від 07.06.2017 року з граничним строком реєстрації 30.06.2017 року, дата фактичної реєстрації 23.10.2018 року (кількість днів порушення строків - 480);
- податкова накладна №4 від 07.06.2017 року з граничним строком реєстрації 30.06.2017 року, дата фактичної реєстрації 22.10.2018 року (кількість днів порушення строків - 479);
- податкова накладна №2 від 06.06.2017 року з граничним строком реєстрації 30.06.2017 року, дата фактичної реєстрації 22.10.2018 року (кількість днів порушення строків - 479);
- податкова накладна №62 від 30.06.2017 року з граничним строком реєстрації 15.07.2017 року, дата фактичної реєстрації 24.10.2018 року (кількість днів порушення строків - 466);
- податкова накладна №6 від 12.06.2017 року з граничним строком реєстрації 30.06.2017 року, дата фактичної реєстрації 22.10.2018 року (кількість днів порушення строків - 479);
- податкова накладна №3 від 15.07.2017 року з граничним строком реєстрації 31.07.2017 року, дата фактичної реєстрації 22.10.2018 року (кількість днів порушення строків - 448);
- податкова накладна №64 від 31.07.2017 року з граничним строком реєстрації 15.08.2017 року, дата фактичної реєстрації 26.10.2018 року (кількість днів порушення строків - 437);
- податкова накладна №11 від 10.07.2017 року з граничним строком реєстрації 15.08.2017 року, дата фактичної реєстрації 30.10.2018 року (кількість днів порушення строків - 456);
- податкова накладна №63 від 31.07.2017 року з граничним строком реєстрації 15.08.2017 року, дата фактичної реєстрації 24.10.2018 року (кількість днів порушення строків - 435);
- податкова накладна №68 від 31.08.2017 року з граничним строком реєстрації 15.09.2017 року, дата фактичної реєстрації 31.10.2018 року (кількість днів порушення строків - 411);
- податкова накладна №64 від 31.08.2017 року з граничним строком реєстрації 15.09.2017 року, дата фактичної реєстрації 24.10.2018 року (кількість днів порушення строків - 404);
- податкова накладна №61 від 30.09.2017 року з граничним строком реєстрації 15.10.2017 року, дата фактичної реєстрації 24.10.2018 року (кількість днів порушення строків - 374);
- податкова накладна №62 від 30.09.2017 року з граничним строком реєстрації 15.10.2017 року, дата фактичної реєстрації 24.10.2018 року (кількість днів порушення строків - 374);
- податкова накладна №62 від 31.10.2017 року з граничним строком реєстрації 15.11.2017 року, дата фактичної реєстрації 24.10.2018 року (кількість днів порушення строків - 343);
- податкова накладна №63 від 30.10.2017 року з граничним строком реєстрації 15.11.2017 року, дата фактичної реєстрації 25.10.2018 року (кількість днів порушення строків - 344);
- податкова накладна №61 від 30.11.2017 року з граничним строком реєстрації 15.12.2017 року, дата фактичної реєстрації 24.10.2018 року (кількість днів порушення строків - 313);
- податкова накладна №63 від 30.11.2017 року з граничним строком реєстрації 15.12.2017 року, дата фактичної реєстрації 24.10.2018 року (кількість днів порушення строків - 313);
- податкова накладна №2 від 12.12.2017 року з граничним строком реєстрації 31.12.2017 року, дата фактичної реєстрації 22.10.2018 року (кількість днів порушення строків - 295);
- податкова накладна №63 від 31.12.2017 року з граничним строком реєстрації 15.01.2018 року, дата фактичної реєстрації 24.10.2018 року (кількість днів порушення строків - 282);
- податкова накладна №64 від 31.12.2017 року з граничним строком реєстрації 15.01.2018 року, дата фактичної реєстрації 24.10.2018 року (кількість днів порушення строків - 282);
- податкова накладна №1 від 12.12.2017 року з граничним строком реєстрації 31.12.2017 року, дата фактичної реєстрації 22.10.2018 року (кількість днів порушення строків - 295).
Реєстрація податкових накладених та/або розрахунків коригування до податкових накладних у ЄРПН здійснюється відповідно до Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.12.2010 №1246 (далі Порядок №1246).
Згідно з п. 10 та 11 Порядку №1246, датою та часом подання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронній формі ДФС є дата та час, зазначені у квитанції про їх прийняття (підтвердження реєстрації) або неприйняття. Квитанція, що підтверджує факт реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування, надсилається протягом операційного дня платникові податку. Якщо протягом операційного дня платникові податку не надіслано квитанцію, що підтверджує прийняття (підтвердження реєстрації) або неприйняття податкової накладної та/або розрахунку коригування, такі податкова накладна та/або розрахунок коригування вважаються зареєстрованими.
Як було встановлено в ході розгляду справи, позивачем не заперечується той факт, що вищенаведені податкові накладні були подані до реєстрації з порушенням строків, встановлених діючим законодавством, що також підтверджується доданими до матеріалів справи квитанціями № 1 до кожної податкової накладної із зазначенням часу та дати фактичного подання до реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних. При цьому, суд зазначає, що будь яких доказів того, що позивач намагався зареєструвати вказані накладні вчасно в Єдиному реєстрі податкових накладних, до суду не надано.
За таких обставин, суд критично ставиться до тверджень позивача з приводу того, що причиною несвоєчасної реєстрації податкових накладних за період 01.01.2017 року по 31.12.2017 року явились ті обставини, що програмний продукт СЕА ПДВ не був доопрацьований та став функціонувати належним чином лише в серпні 2018 року, оскільки відповідно до норм п. 201.10 ст. 201 ПК України, з 1 лютого 2015 року, всі податкові накладні, в тому числі податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, а також податкові накладні, що не надаються покупцю, а також незалежно від суми ПДВ, вказаній в такій податковій накладній, підлягають обовязковій реєстрації в ЄРПН.
У відповідності до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до положень статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів;3) показаннями свідків.
Згідно з частинами першої та четвертої статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Відповідно до приписів статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78цього Кодексу.
Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах субєкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
В ході розгляду справи відповідачем було доведено правомірність винесення оскаржуваного податкового повідомлення рішення, у звязку із чим, підстави для задоволення позову, відсутні.
Відповідно до частини 1 статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Керуючись ст.ст. 9, 73-78, 90, 139, 205, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Рішення суду набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені статтями 295 та 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено 08.04.2019 року.

Суддя ОСОБА_1