Справа № 1840/3584/18
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2019-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: Л.М. Опімах
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2019 р. Справа № 1840/3584/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Ральченка І.М.,

Суддів: Катунова В.В. , Бершова Г.Є. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Держгеокадастру у Сумській області на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 26.11.2018, по справі № 1840/3584/18

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області

про визнання протиправною та скасування відмови, зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом, у якому просила визнати протиправною та скасувати відмову Головного управління Держгеокадастру у Сумській області, викладену в листі від 29.08.2018 р. № М--10440-4090/21-18, щодо затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (кадастровий номер у власність для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої за межами населеного пункту на території Жуківської сільської ради Буринського району Сумської області; зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Сумській області затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої за межами населеного пункту на території Жуківської сільської ради Буринського району Сумської області.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 26.11.2018 року позов задоволено.

Визнано протиправною та скасовано відмову Головного управління Держгеокадастру у Сумській області, викладену в листі від 29.08.2018 р. № М--10440-4090/21-18, щодо затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (кадастровий номер :09:001:0177) ОСОБА_1 у власність для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої за межами населеного пункту на території Жуківської сільської ради Буринського району Сумської області.

Зобов'язано Головне управління Держгеокадастру у Сумській області затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки (кадастровий номер :09:001:0177) ОСОБА_1 у власність для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої за межами населеного пункту на території Жуківської сільської ради Буринського району Сумської області.

Головне управління Держгеокадастру у Сумській області, не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати рішення суду з мотивів порушення судом норм матеріального та процесуального права та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову. Зазначає, що відповідно до ст. 4 Закону України «Про місцеве самоврядування» місцеве самоврядування в Україні здійснюється окрім іншого на принципі колегіальності. Розпорядженням КМУ від 31.01.2018 № 60-р «Питання передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у комунальну власність об'єднаних територіальних громад», Держгеокадастру доручено розпочати з 1 лютого 2018 року передачу усіх земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності комунальну власність відповідних обєднаних територіальних громад, крім тих земельних ділянок, які не можуть бути передані у комунальну власність. На офіційному Порталі об'єднаних громад України «gromada.info» і інтернеті розміщено інформацію з контактною базою новостворених громад України, в тому числі і сформовані об'єднані громади Сумської області. Враховуючи викладене, відповідач вказує, що під час прийняття рішення щодо відведення земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності повинна бути врахована позиція органів місцевого самоврядування. Також, відповідач наголошує, що зобов'язання затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства є втручанням в його дискреційні повноваження.

На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як встановлено судовим розглядом, наказом Головного управління Держгеокадастру у Сумській області від 27.07.2018 р. ОСОБА_1 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої за межами населених пунктів на території Жуківської сільської ради Буринського району Сумської області, орієнтовний розмір земельної ділянки - 2,00 га, з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства.

На підставі виготовленого та погодженого проекту в Державному земельному кадастрі зареєстровано земельну ділянку площею 2,00 га з кадастровим номером :09:001:0177.

16.08.2018 р. ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області із заявою про затвердження Проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Листом від 29.08.2018 р. № М--10440-4090/21-18 Головне управління Держгеокадастру у Сумській області відмовило у затвердженні проекту та передачі земельної ділянки у власність, оскільки відповідно до Розпорядження Кабінету ОСОБА_2 України від 31.01.2018 №60-р "Питання передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у комунальну власність об'єднаних територіальних громад" Управління має забезпечити здійснення до передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у комунальну власність розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності під час передачі в користування (виключно шляхом проведення аукціону) або у власність за погодженням з об'єднаними територіальними громадами (шляхом прийняття відповідною радою рішення згідно із статтею 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні"). Управлінням був направлений відповідний запит до органа місцевого самоврядування щодо висловлення позиції на етапі надання згоди на розроблення відповідної документації із землеустрою. На даний запит Буринська міська об'єднана територіальна громада відповіді не надала. Враховуючи викладене, Управління під час прийняття рішення щодо відведення земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності повинно приймати до уваги позицію органів місцевого самоврядування, яка базується на принципі колегіальності.

Позивач, розцінюючи лист відповідача від 29.08.2018 р. № М--10440-4090/21-18 як рішення про відмову у затвердженні проекту та передачі земельної ділянки у власність, звернувся до суду із вимогою про зобов'язання затвердити зазначений проект.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем відмовлено позивачу у затвердженні проекту та передачі земельної ділянки у власність з підстав, що не входять до вичерпного переліку, встановленого законодавством, та не доведено правомірності прийняття оскаржуваного рішення.

Колегія суддів погоджується із такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Статтею 118 Земельного кодексу України визначається порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами.

Згідно зі ст. 118 Земельного кодексу України проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому ст. 186-1 цього Кодексу. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Згідно частин восьмої-десятої статті 118 Земельного кодексу України проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

При цьому, єдиною підставою для відмови у затвердженні проекту землеустрою може бути лише те, що проект землеустрою не погоджено в порядку, встановленому статтею 186-1 Земельного кодексу України, а також відсутність обов'язкової державної експертизи у визначених законом випадках та відомостей щодо державної реєстрації сформованої земельної ділянки у Державному земельному кадастрі.

Інших правових підстав для відмови у затвердженні проекту землеустрою після його погодження в порядку статті 186-1 Земельного кодексу України, норми статті 118 Земельного кодексу України не містять. При цьому перевірка на відповідність проекту землеустрою вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів має здійснюватись саме на етапі погодження такого проекту.

Як вбачається з матеріалів справи, проект землеустрою погоджено висновком Головного управління Держгеокадастру у Сумській області від 08.08.2018 від №7065/88-18, в якому зазначено, що проект землеустрою відповідає земельному законодавству та прийнятим відповідно до нього нормативно-правовим актам.

Колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги стосовно необхідності під час прийняття рішень Головним управлінням Держгеокадастру у Сумській області щодо відведення земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності прийняття до уваги позиції органів місцевого самоврядування, із посиланням на розпорядження Кабінету ОСОБА_2 України від 01.04.2014 №333-р та від 22.09.2018 №688-р, оскільки отримання згоди органів місцевого самоврядування на відведення земельних ділянок відповідно до чинного законодавства не вимагається.

Крім того, Головне управління Держгеокадастру у Сумській області, відмовляючи позивачу у затвердженні проекту та передачі земельної ділянки у власність, посилається на Розпорядження Кабінету ОСОБА_2 України від 31.01.2018 №60-р "Питання передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у комунальну власність об'єднаних територіальних громад", відповідно до якого відповідач має забезпечити здійснення до передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у комунальну власність розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності під час передачі в користування (виключно шляхом проведення аукціону) або у власність за погодженням з об'єднаними територіальними громадами (шляхом прийняття відповідною радою рішення згідно із ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні").

Інших підстав для відмови у у затвердженні проекту та передачі земельної ділянки у власність відповідь Головного управління Держгеокадастру у Сумській області від 29.08.2018 р. № М--10440-4090/21-18 не містить.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

У свою чергу, згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що відповідачем не доведено правомірності оскаржуваного рішення.

На підставі зазначеного, колегія суддів вважає оскаржувану відмову Головного управління Держгеокадастру у Сумській області, викладену в листі від 29.08.2018 р. № М--10440-4090/21-18, щодо затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, такою, що підлягає скасуванню.

Колегія суддів також відхиляє доводи апеляційної скарги стосовно вручання суду першої інстанції у дискреційні повноваження Головного управління Держгеокадастру у Сумській області, та погоджується із висновком суду першої інстанції, що задоволення вимоги про зобов'язання відповідача затвердити проект землеустрою в даному випадку не буде втручанням суду в дискреційні повноваження Головного управління Держгеокадастру у Сумській області, а буде обґрунтованим способом захисту порушеного права позивача, оскільки відповідач протиправно надав формальну відмову з підстав, не передбачених діючим законодавством.

Оскільки процес надання позивачу формальних відмов у затвердженні проекту землеустрою може тривати безкінечно, то в даному випадку єдиним правильним способом захисту порушеного права є зобов'язання Головного управління Держгеокадастру у Сумській області затвердити проект землеустрою.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд України у рішенні від 16.09.2015 року у справі № 21-1465а15 вказавши, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Крім того, відповідно до судової практики Європейського суду з прав людини (рішення Олссон проти Швеції від 24 березня 1988 року), запорукою вірного застосування дискреційних повноважень є високий рівень правової культури державних службовців. Обсяг таких повноважень суб'єкта владних повноважень повинен мати чіткі межі застосування. Рішення органу влади має бути визнано протиправним у разі, коли істотність порушення процедури потягнуло його неправильність, а за наявністю правової можливості (якщо ідеться про прийняття органом одного з двох рішень надати чи ні певну можливість здійснювати певні дії) суд зобов'язаний відновити порушене право шляхом зобов'язання суб'єкта владних повноважень прийняти конкретне рішення про надання можливості, якщо відмова визнана неправомірною, а інших підстав для відмови не вбачається. Аналогічний підхід має бути застосований і в разі, коли має місце протиправна бездіяльність органу влади щодо неприйняття відповідного рішення у відносинах, коли обставини свідчать про наявність всіх підстав для його прийняття (Olsson v. Sweden (no. 1), 24 March 1988, Series A no. 130).

Отже, обрана судом першої інстанції форма захисту порушених прав у даному випадку не є втручанням у дискреційні повноваження відповідача.

Також, поняття дискреційних повноважень наведене у Рекомендації Комітету ОСОБА_2 Європи № R (80)2, яка прийнята Комітетом ОСОБА_2 11 березня 1980 року на 316-й нараді, відповідно до якої під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Тобто, дискреційними є повноваження суб'єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом таких повноважень є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова "може".

Натомість, у даній справі, відповідач помилково вважає свої повноваження дискреційними. Відповідач не наділений повноваженнями за конкретних фактичних обставин діяти не за законом, а на власний розсуд, зокрема, затвердити проект землеустрою, або ні.

Таким чином, повноваження відповідача у спірних правовідносинах не є дискреційними.

Зазначена правова позиція щодо дискреційних повноважень суб'єктів владних повноважень узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 28.02.2019 року у справі № 818/1903/17 (№ К/9901/50071/18).

Враховуючи викладене, колегія суддів вказує, що апеляційна скарга не містить належних та обґрунтованих доводів, які б спростовували наведений висновок суду.

Статтею 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів, переглянувши постанову суду першої інстанції, дійшла висновку, що при прийнятті рішення суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Сумській області - залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 26.11.2018 по справі № 1840/3584/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач ОСОБА_3
Судді ОСОБА_4 ОСОБА_5