Справа № 1640/3363/18
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2019-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2019 р.Справа № 1640/3363/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Калиновського В.А.,

Суддів: Калитки О. М. , Кононенко З.О. ,

за участю секретаря судового засідання Ковальчук А.С

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Полтавського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 20.11.2018 року, головуючий суддя І інстанції: А.Б. Головко, м. Полтава, повний текст складено 26.11.18 року по справі № 1640/3363/18

за позовом ОСОБА_1

до Полтавського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області

про зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту ОСОБА_1, позивач) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Полтавського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області (далі по тексту Полтавське ОУПФУ Полтавської області, відповідач), в якому, з урахуванням клопотання про уточнення позовних вимог, просив суд: зобов'язати Полтавське об'єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області на виконання постанови Ленінського районного суду м. Полтави від 28.08.2017, яка набрала законної сили 24.10.2017, призначити пенсію ОСОБА_1 із 21.11.2017 у розмірі 7819,28 грн. на підставі поданих ним довідок із Головного управління статистики у Полтавській області від 20.11.2017 № 17-55/697 та № 17-55/698 відповідно до Закону України "Про державну службу".

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 20.11.2018 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Полтавського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області про зобов'язання вчинити дії задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Полтавського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області від 27.11.2017 № 584.

Зобов'язано Полтавське об'єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області розглянути питання щодо призначення пенсії ОСОБА_1 відповідно до Закону України "Про державну службу" згідно його заяви від 21.11.2017 на підставі довідок Головного управління статистики у Полтавській області від 20.11.2017 №№ 17-55/697, 17-55/698.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Полтавського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 352,40 грн (триста п'ятдесят дві гривні сорок копійок).

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій він, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд скасувати рішення суду першої інстанції в зазначеній частині та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги стверджує, що Законом України "Про державну службу", який набрав чинності з 01.05.2016, не передбачено проведення перерахунків раніше призначених державним службовцям пенсій. Також, зазначив, що судовим рішенням Управління було зобовязано повторно розглянути документи ОСОБА_1 для призначення пенсії, а не покладено обовязок її призначити. Звертає увагу, на те, що у спірних правовідносинах пенсійний орган діяв у відповідності до вимог пенсійного законодавства України. Вважає позовні вимоги безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають.

Позивач, у надісланому відзиві на апеляційну скаргу, вважає, що має право на призначення пенсії на підставі поданих ним довідок із Головного управління статистики у Полтавській області від 20.11.2017 № 17-55/697 та № 17-55/698 відповідно до Закону України "Про державну службу", а оскаржуване рішення відповідача є протиправним. Посилаючись на викладені доводи, просить суд апеляційної інстанції апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Сторони в судове засідання не зявились, про час та дату слухання справи були повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України, справа розглядається за відсутності сторін.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 31 березня 2015 року позивач звільнився з посади начальника відділу Головного управління статистики у Полтавській області у зв'язку з виходом на пенсію.

Із вересня 2014 року отримував пенсію відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

22 серпня 2016 року подав документи до Полтавського об'єднаного управління Пенсійного фонду У країни Полтавської області для призначення пенсії згідно з пунктом 12 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII "Про державну службу".

Розпорядженням № 144361 від 05.12.2016 року позивачу призначено пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу".

Рішенням Полтавського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області від 05.12.2016 № 534 позивачу відмовлено у врахуванні суми граф "інші виплати" довідки № 17-55/499 (а.с. 53).

Постановою Ленінського районного суду м. Полтава від 28.08.2017 у справі № 553/1246/17 адміністративний позов ОСОБА_1 до Полтавського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області про зобов'язання вчинити дії задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Полтавського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області від 05.12.2016 № 534 щодо призначення йому пенсії за його заявою від 22.08.2016 відповідно до Закону України від 10.12.2015 № 889-VIII "Про державну службу", як таке, що порушує право ОСОБА_1 на отримання пенсії у розмірі, обрахованому на підставі поданих позивачем 22.08.2016 документів і позбавляє його права відмови від призначення пенсії у зв'язку із зміною параметрів визначення розміру пенсії та поновити його право повторно зібрати та подати необхідні документи для призначення пенсії згідно Закону України від 10.12.2015 № 889-VIII "Про державну службу", виходячи з правових умов, які настали після 14.09.2016, тобто з часу набуття чинності постанови Кабінету ОСОБА_2 України від 14.09.2016 № 622 (а.с. 10-12).

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 24.10.2017 у справі № 553/1246/17 постанову Ленінського районного суду м. Полтава від 28.08.2017 у справі № 553/1246/17 залишено без змін (а.с. 42-45).

21.11.2017 ОСОБА_1 звернувся до Полтавського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області із заявою про перерахунок пенсії на підставі довідок від 20.11.2017 № 17-55/697 та № 17-55/698 на виконання ухвали Харківського апеляційного адміністративного суду від 24.10.2017 у справі № 553/1246/17 та постанови Ленінського районного суду м. Полтава від 28.08.2017 у справі № 553/1246/17 відповідно до постанови Кабінету ОСОБА_2 України від 14.09.2016 № 622 (а.с. 56-57).

Рішенням Полтавського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області від 27.11.2017 № 584 відмовлено ОСОБА_1 в перерахунку пенсії, у зв'язку із відсутністю правових підстав (а.с. 54-55).

Не погодившись із вказаним рішенням позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині зобов'язання на виконання постанови Ленінського районного суду м. Полтави від 28.08.2017, яка набрала законної сили 24.10.2017, призначити пенсію ОСОБА_1 із 21.11.2017 у розмірі 7819,28 грн. на підставі поданих ним довідок із Головного управління статистики у Полтавській області від 20.11.2017 № 17-55/697 та № 17-55/698 відповідно до Закону України "Про державну службу", суд першої інстанції виходив з того, що прийняття відповідних рішень щодо призначення пенсії відноситься до дискреційних повноважень пенсійного органу.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування рішення Полтавського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області від 27.11.2017 № 584, а також зобов'язання Полтавське об'єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області розглянути питання щодо призначення пенсії ОСОБА_1 відповідно до Закону України "Про державну службу" згідно його заяви від 21.11.2017 на підставі довідок Головного управління статистики у Полтавській області від 20.11.2017 №№ 17-55/697, 17-55/698, суд першої інстанції виходив з протиправності дій пенсійного органу у спірних правовідносинах та необхідності захистити права позивача.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, отже, перегляду підлягає рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог з огляду на наступне.

З 01.05.2016 набрав чинності Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VIII (далі - ОСОБА_3 889-VIII). Закон України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-ХІІ втратив чинність, крім ст. 37.

Пунктами 10, 12 Розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону 889-VIII надано право, за дотримання визначених цими пунктами умов, на призначення пенсії за віком відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-ХІІ.

Постановою Ленінського районного суду м. Полтави від 28.08.2017 по справі № 553/1246/17, зокрема, зобов'язано поновити право ОСОБА_1 повторно зібрати та подати необхідні документи для призначення пенсії згідно Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015, виходячи з правових умов, які настали після 14.09.2016.

Відповідно до частини 4 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у яких беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини.

Таким чином, право подачі необхідних документів для призначення пенсії згідно Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015, встановлено судовим рішенням та при розгляді даної справи не підлягає доказуванню.

Як вбачається з матеріалів справи, вказаним рішенням суду Управління було зобов'язано повторно розглянути документи ОСОБА_1 для призначення пенсії.

Відповідно до ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. Суб'єктами, на яких поширюється обов'язковість судових рішень являються всі органи державної влади і органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, посадові чи службові особи та громадяни.

В силу положень ч.4 ст.13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Згідно з ч.ч.2,3 ст.14 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до ст. 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною ОСОБА_2 України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Колегія суддів вважає за необхідне зауважити на те, що Конституційний Суд України, розглядаючи справу N 1-7/2013 у Рішенні від 26.06.2013 року, звернув увагу, що вже неодноразово зазначав про те, що виконання судового рішення є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 року N 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 року N 11-рп/2012).

Згідно з ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини в пункті 40 рішення у справі "Горнсбі проти Греції" вказав, що право на суд було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави допускала невиконання остаточного та обов'язкового судового рішення на шкоду одній зі сторін.

Якщо адміністративний (виконавчий) орган відмовляється виконувати, не виконує чи затягує виконання судового рішення, то передбачені статтею 6 гарантії, які забезпечуються стороні на етапі судового розгляду справи, фактично втрачають свій сенс (рішення у справі "Піалопулос та інші проти Греції", пункт 68).

Конституційний Суд України бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, який, зокрема, в рішенні у справі "Шмалько проти України" від 20.07.2004 року вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (п. 43).

Право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов'язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Отже, обов'язок виконати судове рішення виникає з моменту набрання ним законної сили.

Разом з тим, відповідач на виконання вказаного рішення суду розглянув заяву ОСОБА_1 як заяву про перерахунок пенсії, а не призначення пенсії, у зв'язку із чим колегія суддів вважає протиправним рішення Полтавського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області від 27.11.2017 № 584, прийняте за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 21.11.2017.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, колегія суддів вважає, що Полтавське ОУПФУ Полтавської області приймаючи рішення від 27.11.2017 № 584, яким відмовлено ОСОБА_1 в перерахунку пенсії, діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені нормами чинного законодавства, без дотриманням вимог ч.2 ст.2 КАС України.

Згідно з частиною першою статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Колегія суддів зазначає, що відповідач як суб'єкт владних повноважень, на якого покладено обов'язок щодо доказування правомірності своїх дій та рішень, не довів правомірності свого рішення.

Враховуючи вищевказане, колегія суддів вважає правомірним та обгрунтованим висновок суду першої інстанції про необхідність визнання протиправним та скасування рішення Полтавського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області від 27.11.2017 № 584.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим Кодексом адміністративного судочинства України критеріям, не може втручатися у дискрецію суб'єкта владних повноважень в межах такої перевірки.

Так, у відповідності з Рекомендаціями № R (80) 2 Комітету ОСОБА_2 Європи державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11.03.1980 р. під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Крім іншого, варто відмітити, що Європейський суд з прав людини, неодноразово наголошував на необхідності ефективного способу захисту порушених прав в разі зловживання владними суб'єктами своїми дискреційними повноваженнями та зазначає, що правосуддя не повинно бути ілюзорним і має забезпечувати реальний захист прав особи і гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні (рішення у справі Кутіч проти Хорватії від 01.03.2002, рішення у справі Чуйкіна проти України від 13.01.2011).

При цьому колегія суддів відмічає, що судове рішення повинно бути однозначним та зрозумілим, не викликаючи у учасників справи різного тлумачення його положень.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Факт порушення прав та інтересів позивача у спірних правовідносинах знайшов підтвердження в ході апеляційного розгляду справи, тому, колегія суддів вказує на обовязок суду ефективно захистити права та охоронювані законом інтереси позивача, шляхом визнання протиправним та скасування оскарженого волевиявлення та обтяження владного субєкта обовязком вирішити порушене зацікавленою особою питання шляхом зобов'язання розглянути порушене в заяві питання, оскільки саме такий спосіб реалізації владної управлінської функції обєктивно здатний до забезпечення правила юридичної визначеності як невідємної складової затвердженого ст. 8 Конституції України принципу верховенства права.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування рішення Полтавського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області від 27.11.2017 № 584, а також зобов'язання Полтавське об'єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області розглянути питання щодо призначення пенсії ОСОБА_1 відповідно до Закону України "Про державну службу" згідно його заяви від 21.11.2017 на підставі довідок Головного управління статистики у Полтавській області від 20.11.2017 №№ 17-55/697, 17-55/698.

Згідно ч. 1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог відповідає вимогам ч. 1 ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог апелянта, відповідача у справі.

Згідно ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Полтавського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 20.11.2018 року по справі № 1640/3363/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_4
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_5 ОСОБА_3
Повний текст постанови складено 24.04.2019 року