Справа № 160/2385/19
Суддя: Дєєв Микола Владиславович
Дата ухвалення: 2019-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2019 року Справа № 160/2385/19
Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Дєєв М.В., одноособово розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним рішення та зобов'язання вчинити певні дії,-
ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі відповідач), в якому просить: визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у зарахуванні стажу при обчислені пенсії періоду роботи з 24.12.1993 р. по 03.01.1996 р. в Приватній фірмі «Іріола»; зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести повторний розрахунок пенсії ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) починаючи з часу призначення шляхом зарахування до страхового стажу роботи періоду з 24.12.1993 р. по 03.01.1996 р. в Приватній фірмі «Іріола».
В обґрунтування позову зазначено, що 15 січня 2019 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою щодо призначення пенсії за віком. Проте, відповідачем при розрахунку пенсії до загального стажу не враховано період роботи в фірмі «Іріола» з 24.12.1993 р. по 03.01.1996 р., оскільки, на думку відповідача, в даті наказу про зарахування на роботу 24.12.1993 р. є виправлення. Також, при прийомі на роботу 24.12.1993р. на штампі підприємства вказано «Фірма «Іріола», а на печаткі при звільненні 03.01.1996р. вказано «Приватна фірма «Іріола». Позивач вважає таке рішення відповідача необґрунтованим та таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки, не має у трудовій книжці виправлень, а є наведення ручкою не прописаного елемента цифри 4 в графі 2, у звязку з чим, позивач просив суд позовні вимоги задовольнити.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.03.2019р. у даній справі відкрито провадження, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін та встановлено відповідачу строк для подання письмового відзиву на позовну заяву та всіх документів, що підтверджують заперечення проти позову - протягом 15 днів з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження у справі.
На виконання вимог ухвали суду 29.03.2019 р. на адресу суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву, в якому відповідач просив суд у задоволенні позову відмовити та зазначив,що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області було прийнято правомірне рішення щодо не зарахування до загального стажу позивача період роботи в фірмі «Іріола» з 24.12.1993 р. по 03.01.1996 р., оскільки, позивачем не надано жодних документів відповідно до яких можливо було б зарахувати період роботи в фірмі «Іріола» з 24.12.1993 р. по 03.01.1996 р. до загального стажу роботи.
У відповідності до вимог ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Дослідивши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступні обставини.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з 15.01.2019 р. та отримує пенсію за віком, як учасник бойових дій відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».
Так, 15 січня 2019 р. позивач звернувся до Дніпровського приміського відділу обслуговування громадян (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою про призначення йому пенсії за віком.
Проте, відповідно до довідки про стаж, врахований для розрахунку пенсії, відповідачем при розрахунку пенсії позивачу не було враховано до загального стажу період роботи в фірмі «Іріола» з 24.12.1993 р. по 03.01.1996 р.
06.02.2019 р. позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із скаргою, в якій, просив провести повторний розрахунок пенсії, починаючи з часу призначення, шляхом зарахування періоду з 24.12.1993 р. по 03.01.1996 р. до страхового стажу роботи.
Однак, відповідач у листі від 25.02.2019 р. за № 1168/1-09 про розгляд звернення повідомив позивача про те, що до страхового стажу не враховано період роботи позивача в приватній фірмі «Іріола» з 24.12.1993 р. по 03.01.1996 р., оскільки в даті наказу про зарахування на роботу 24.12.1993 р. є виправлення та при прийомі на роботу 24.12.1993р. на штампі підприємства вказано «Фірма «Іріола», а на печаткі при звільненні 03.01.1996р. вказано «Приватна фірма «Іріола».
Позивач вважає таке рішення Головного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області протиправним, що і стало підставою для звернення позивача з даним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Право на отримання пенсії в України є конституційним правом громадянина України.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел передбачено Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003р. №1058-IV (далі - Закон України №1058-IV).
Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (частина перша статті 24 Закону України №1058-IV).
Згідно з ч.4 ст. 24 Закону України №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Законом, що відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій є Закон України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII (далі - Закон України №1788-XII).
Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Так, пунктами 1, 2. З «Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 із змінами (далі - Порядок) передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Відповідно до п.3 вказаного Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Таким чином, необхідність підтверджувати періоди роботи для визначення стажу роботи виникає у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.
Згідно з п.2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.93 №58 (далі Інструкція № 58), заповнення трудової книжки вперше проводиться власником або уповноваженим ним органом не пізніше тижневого строку з дня прийняття працівника на роботу або прийняття студента вищого, учня професійно-технічного навчального закладу, що здобули професію (кваліфікацію) за освітньо-кваліфікаційним рівнем "кваліфікований робітник", "молодший спеціаліст", "бакалавр", "спеціаліст" та продовжують навчатися на наступному освітньо-кваліфікаційному рівні, на стажування. До трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім'я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв'язку з цим винагороди.
Пунктом 2.4 Інструкції № 58 визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).
Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.
Так, відповідно до листа Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 25.02.2019 р. за № 1168/1-09 про розгляд звернення, відповідачем зазначено, що до страхового стажу позивача не враховано період його роботи в приватній фірмі «Іріола» з 24.12.1993 р. по 03.01.1996 р., оскільки в даті наказу про зарахування на роботу 24.12.1993 р. є виправлення та при прийомі на роботу 24.12.1993р. на штампі підприємства вказано «Фірма «Іріола», а на печаткі при звільненні 03.01.1996р. вказано «Приватна фірма «Іріола».
З матеріалів справи вбачається, що у в трудовій книжці позивача зроблено запис № 16, відповідно до якого зазначено, що на підставі наказу № 45-к від 24.12.1993р. позивач прийнятий на посаду юрисконсульта у фірму «Іріола» 24.12.1993 р. та відповідно до запису № 17 звільнений з даної посади 03.01.1996р.
Судом встановлено, що вказані записи виконані без перекреслень, дата наказу про зарахування позивача на роботу 24.12.1993 р. не містить ніяких виправлень, а лише цифра «4» в даті наказу наведена ручкою. Крім того, записи зроблені у чіткій послідовності та відповідності дати, номеру запису з посиланням на відповідний наказ, на підставі якого внесено відповідний запис, і завірені печаткою роботодавця, тобто здійснені відповідно до Інструкції.
Суд зазначає, що Інструкцією № 58 встановлено лише вимоги щодо виконання записів ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, проте не встановлено заборони щодо наведення запису ручкою.
Таким чином, суд критично ставиться до тверджень відповідача щодо наявності виправлень у даті наказу про прийняття позивача на посаду юрисконсульта 24.12.1993 р., оскільки судом не встановлено недостовірності або інших ознак юридичної дефектності даного запису, а тому наведення запису ручкою у трудовій книжці не може бути підставою для не зарахування періоду роботи позивача до страхового стажу.
Крім того, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 №301 «Про трудові книжки працівників», відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, якій ця трудова книжка належить, а отже, й не може впливати на її особисті права.
Таким чином, власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, щодо якої такі порушення було вчинено, а отже, й не може впливати на її особисті права.
Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 р. у справі №677/277/17.
Крім того, суд зазначає, що за наявності у позивача основного документу, що підтверджує стаж роботи та відповідного запису у ній, відсутні підстави та необхідність підтвердження стажу роботи позивача у відповідності з Постановою КМУ № 637, у зв'язку з чим, положення Порядку підтвердження стажу роботи, затвердженого вказаною постановою застосуванню, у даному випадку, не підлягають.
Суд вважає, що відповідач не врахував, що не всі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного страхового стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.
Зазначаючи про те, що при прийомі позивача на роботу 24.12.1993р. на штампі підприємства вказано «Фірма «Іріола», а на печаткі при звільненні 03.01.1996р. вказано «Приватна фірма «Іріола», відповідачем не наведено підстав, за яких таке оформлення записів робить їх недійсними або сумнівними. Наявність же таких сумнівів може бути підставою для перевірки, в ході якої має бути встановлено обставини, які перешкоджають зарахуванню періоду роботи до стажу.
Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку про визнання протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області у зарахуванні позивачу стажу при обчислені пенсії періоду роботи з 24.12.1993 р. по 03.01.1996 р. в Приватній фірмі «Іріола».
Щодо позовних вимог про зобов'язання відповідача провести повторний розрахунок пенсії починаючи з часу призначення шляхом зарахування до страхового стажу роботи періоду з 24.12.1993 р. по 03.01.1996 р. в Приватній фірмі «Іріола», суд зазначає наступне.
Статтею 58 Закону №1058 визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.
Суд не може підміняти пенсійний орган, уповноважений на виконання функцій з розрахунку та призначення пенсій громадянам, та на свій розсуд розраховувати пільговий та страховий стаж позивача.
З урахуванням дискреційних повноважень пенсійного органу на прийняття рішення про призначення пенсії (переведення з одного виду пенсії на інший) та визначення підстав, за яких призначається пенсія або приймається рішення про відмову в її призначенні, суд дійшов до висновку про зобов'язання відповідача повторно розглянути заяву позивача від 15 січня 2019 р. про призначення пенсії за віком.
Суд звертає увагу, що відповідно до абз.2 ч. 4 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України, у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право субєкта і владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобовязує субєкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
З огляду на вищевикладене, суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 243-246, 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, -
Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області у зарахуванні стажу при обчислені пенсії ОСОБА_1 періоду роботи з 24.12.1993 р. по 03.01.1996 р. в Приватній фірмі «Іріола».
Зобовязати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 15.01.2019р. про призначення пенсії за віком та прийняти рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст. ст.295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя (підпис) М.В. Дєєв

Рішення не набрало законної сили 12.04.2019р.

Помічник судді І.В. Калита

З оригіналом згідно

Помічник судді І.В. Калита