Справа № 826/10972/18
Суддя: Коротких Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2019-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Коротких А.Ю.,

суддів: Ганечко О.М.,

Сорочка Є.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги ОСОБА_3 та Державної фіскальної служби України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 листопада 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Державної фіскальної служби України про стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Державної фіскальної служби України, в якому просив стягнути з Державної фіскальної служби України на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час затримки виконання постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 06.12.2017 року у справі №826/4153/17 за період з 07.12.2017 року по 22.06.2018 року включно, в розмірі 94 211,88 грн.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 листопада 2018 року адміністративний позов задоволено частково. Стягнуто на користь ОСОБА_3 за рахунок бюджетних асигнувань Державної фіскальної служби України суму середнього заробітку у розмірі 87 023,16 грн. за час вимушеного прогулу (за час затримки виконання судового рішення), період якого рахувати з 06 грудня 2017 року по 14 червня 2018 року включно, який складає 127 днів.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу. В апеляційній скарзі, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи та на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішення, Державна фіскальна служба України також подала апеляційну скаргу. В апеляційній скарзі, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи та на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

На адресу суду надійшов відзив від представника ОСОБА_3, в якому він просить апеляційну скаргу Державної фіскальної служби України залишити без задоволення

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Предметом апеляційного оскарження є судове рішення, яке прийняте судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у зв'язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

Розглянувши доводи апеляційних скарг, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 06.12.2017 року (яка набрала законної сили) у справі №826/4153/17 позов ОСОБА_3 задоволено. Визнано протиправним та скасовано наказ Державної фіскальної служби України від 07.02.2017 року № 194-0 "Про звільнення ОСОБА_3.". Поновлено ОСОБА_3 на посаді заступника начальника управління - начальника відділу масово - роз'яснювальної роботи управління комунікацій з громадськістю Департаменту комунікацій Державної фіскальної служби України. Стягнуто з Державної фіскальної служби України на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 08.02.2017 року по 06.12.2017 року у розмірі 108470,80 грн. Стягнуто з Державної фіскальної служби України на користь ОСОБА_3 витрати на правову допомогу у розмірі 5600,00 грн. Допущено негайне виконання постанови суду в частині поновлення ОСОБА_3 на посаді заступника начальника управління - начальника відділу масово - роз'яснювальної роботи управління комунікацій з громадськістю Департаменту комунікацій Державної фіскальної служби України. Звернуто до негайного виконання постанову суду в частині стягнення з Державної фіскальної служби України на користь ОСОБА_3 суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах одного місяця в розмірі 11018,70 грн.

12.12.2017 року, з метою забезпечення виконання постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 06.12.2017 року у справі № 826/4153/17 в частині поновлення позивача на роботі, Окружним адміністративним судом м. Києва було видано виконавчий лист.

13.12.2017 року позивачем було направлено на адресу відповідача копію виконавчого листа із заявою про добровільне виконання відповідного судового рішення.

У відповідь на вказану заяву листом від 29.12.2017 року № 17587/м/99-99-04-01-02-14 відповідач повідомив, що судове рішення у справі № 826/4153/17 в частині поновлення позивача на посаді перебуває у процесі виконання.

12.01.2018 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України відкрито виконавче провадження № 55526486.

16.02.2018 року, у зв'язку з не виконанням відповідачем рішення суду, постановою вказаного державного виконавця на відповідача накладено штраф в розмірі 5100,00 грн.

Наказом Державної фіскальної служби України від 15.06.2018 року № 1015-о "Про виконання рішення суду та поновлення на посаді ОСОБА_3." поновлено ОСОБА_3 на посаді заступника начальника управління-начальника відділу масово-роз'яснювальної роботи управління комунікацій з громадськістю Департаменту комунікацій Державної фіскальної служби України, з яким він був ознайомлений 23.06.2018 року (а.с. 28).

Позивач звернувся до суду з даним позовом за захистом своїх порушених прав та інтересів.

Колегія суддів апеляційної інстанції, перевіряючи у межах доводів апеляційних скарг законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 371 Кодексу адміністративного судочинства України негайно виконуються рішення суду про:

1) присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць;

2) присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць;

3) поновлення на посаді у відносинах публічної служби;

4) припинення повноважень посадової особи у разі порушення нею вимог щодо несумісності;

5) уточнення списку виборців;

6) усунення перешкод та заборону втручання у здійснення свободи мирних зібрань;

7) накладення арешту на активи, що пов'язані з фінансуванням тероризму та стосуються фінансових операцій, зупинених відповідно до рішення, прийнятого на підставі резолюцій Ради Безпеки ООН, зняття арешту з таких активів та надання доступу до них.

Згідно зі ст. 372 КАС України у разі необхідності спосіб, строки і порядок виконання можуть бути визначені у самому судовому рішенні. Так само на відповідних суб'єктів владних повноважень можуть бути покладені обов'язки щодо забезпечення виконання рішення. Судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Виконання судового рішення може бути зупинене у випадках, визначених цим Кодексом. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом. Процесуальні питання, пов'язані з виконанням судових рішень в адміністративних справах, вирішує суддя адміністративного суду одноособово, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Аналізуючи зміст наведених законодавчих норм, суд приходить до висновку, що подання апеляційної скарги на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 06.12.2017 року у справі № 826/4153/17 про поновлення на посаді у відносинах публічної служби - не перешкоджає його виконанню.

Згідно із частинами першою, другою статті 65 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин), рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника виконується невідкладно в порядку, визначеному статтею 63 цього Закону.

Рішення вважається виконаним боржником з дня видання відповідно до законодавства про працю наказу або розпорядження про поновлення стягувача на роботі та внесення відповідного запису до трудової книжки стягувача, після чого виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Отже, відповідач необґрунтовано та протиправно не поновлював на роботі ОСОБА_3 у період з 06.12.2017 року по 15.06.2018 року.

Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до наявної в матеріалах справи копії наказу Державної фіскальної служби України від 15.06.2018 року № 1015-о "Про виконання рішення суду та поновлення на посаді ОСОБА_3.", з яким його було ознайомлено лише 23.06.2018 року та відповідно до копії розрахункового листа за липень 2018 року, ОСОБА_3 було нараховано заробітну плату за червень 2018 року за 4 робочі дні, тобто фактичну можливість приступити до роботи він отримав лише 23.06.2018 року.

На підставі чого, колегія суддів приходить до висновку, що стягненню середнього заробітку за час вимушеного прогулу підлягають кошти за період з 06 грудня 2017 року по 22 червня 2018 року включно.

Частиною 2 статті 235 Кодексу законів про працю України передбачено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Відповідно до ст. 236 Кодексу законів про працю України у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Порядок обчислення середнього заробітку для визначення оплати вимушеного прогулу визначений у Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок № 100).

Згідно з п. 5 Порядку № 100 нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться, виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

У відповідності до п. 8 Порядку № 100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

А згідно з п. 10 Порядку №100, зокрема у випадках підвищення тарифних ставок і посадових окладів на підприємстві, в установі, організації відповідно до актів законодавства, а також за рішеннями, передбаченими в колективних договорах (угодах), як у розрахунковому періоді, так і в періоді, протягом якого за працівником зберігається середній заробіток, заробітна плата, включаючи премії та інші виплати, що враховуються при обчисленні середньої заробітної плати, за проміжок часу до підвищення коригуються на коефіцієнт їх підвищення. На госпрозрахункових підприємствах і в організаціях коригування заробітної плати та інших виплат провадиться з урахуванням їх фінансових можливостей. Виходячи з відкоригованої таким чином заробітної плати у розрахунковому періоді, за встановленим у пунктах 6, 7 і 8 розділу IV порядком визначається середньоденний (годинний) заробіток. У випадках, коли підвищення тарифних ставок і окладів відбулось у періоді, протягом якого за працівником зберігався середній заробіток, за цим заробітком здійснюються нарахування тільки в частині, що стосується днів збереження середньої заробітної плати з дня підвищення тарифних ставок (окладів).

Вказана правова позиція відповідає правовій позиції Верховного Суду, висловленій ним в постанові від 20.06.2018 року у справі № 825/203/16.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 18.01.2017 року № 15 "Питання оплати праці працівників державних органів" посадовий оклад за посадою позивача до звільнення складав 7100,00 грн.

У відповідності з постановою Кабінету Міністрів України від 25.01.2018 року № 24 "Про впорядкування структури заробітної плати працівників державних органів, судів, органів та установ системи правосуддя у 2018 році" з 01.01.2018 року посадовий оклад за посадою позивача підвищено до 9600,00 грн.

Таким чином коефіцієнт підвищення посадового окладу позивача дорівнює: 9600/7100 = 1,35.

Відповідно довідки Державної фіскальної служби України від 27.04.2017 року № 312 середньомісячна заробітна плата ОСОБА_3 до звільнення становила 11018,70 грн., а середньоденна - 524 грн. 70 коп. Зазначена обставина також встановлена у постанові Окружного адміністративного суду м. Києва від 06.12.2017 року у справі № 826/4153/17.

З урахуванням коефіцієнту підвищення середньоденний заробіток за посадою позивача з 01.01.2018 року по 06.06.2018 року складає: 524,70 грн. х 1,35 = 708,36 грн.

З урахуванням норми тривалості робочого часу на 2017 та 2018 роки тривалість періоду затримки відповідачем виконання рішення суду про поновлення позивача на роботі з 07.12.2017 року по 22.06.2018 року включно складає 127 робочих дні, а саме:

за 2017 рік з 06.12.2017 року по 31.12.2017 року - 17 робочих днів;

за 2018 рік з 01.01.2018 року по 22.06.2018 року - 117 робочих днів.

Таким чином, середній заробіток позивача за час затримки виконання рішення суду з 07.12.2017 року по 22.06.2018 року включно, складає 91 798,02 грн. (8 919,90 + 82878,12), а саме:

за 2017 рік з 06.12.2017 року по 31.12.2017 року - 8 919,90 грн. (17 х 524,70 грн.);

за 2018 рік з 01.01.2018 року по 22.06.2018 року - 82 878,12 грн. (117 х 708,36 грн.).

Згідно пункту 10.4 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20 травня 2013 року №7 "Про судове рішення в адміністративній справі" задовольняючи позов про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суди повинні вказувати розмір виплати, період вимушеного прогулу та розрахунок розміру виплати необхідно зазначати в мотивувальній частині судового рішення. Розмір грошових коштів, що підлягають стягненню, зазначається цифрами та у дужках словами.

Оскільки позивача було поновлено на службі згідно постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 грудня 2017 року, яка підлягала негайному виконанню в частині, а з наказом про поновлення на посаді № 015-о "Про виконання рішення суду та поновлення на посаді ОСОБА_3." позивача було ознайомлено 23 червня 2018 року, тобто лише з цієї дати він отримав фактичну можливість приступити до роботи, колегія суддів вважає, що період вимушеного прогулу позивача слід рахувати з 06 грудня 2017 року (день прийняття судового рішення) по 22 червня 2018 року (останній день перед ознайомленням з наказом про поновлення).

Підсумовуючи викладене, за результатами розгляду апеляційних скарг колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення про часткове задоволення позову, проте невірно визначив час вимушеного прогулу (час затримки виконання судового рішення).

Повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення встановлені статтею 315 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС).

Відповідно до пункту другого частини першої статті 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

За змістом частини першої статті 317 КАС підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись статтями 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 329, 331 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Апеляційну скаргу Державної фіскальної служби України - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 листопада 2018 року - змінити. Викласти абзац другий резолютивної частини у такій редакції:

«Стягнути на користь ОСОБА_3 за рахунок бюджетних асигнувань Державної фіскальної служби України суму середнього заробітку у розмірі 91 798,02 грн. за час вимушеного прогулу (за час затримки виконання судового рішення), період якого рахувати з 06 грудня 2017 року по 22 червня 2018 року включно, який складає 134 дні».

В іншій частині рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції в порядку і строки, встановлені статтями 329, 331 КАС України.

Головуючий суддя: Коротких А.Ю.

Судді: Ганечко О.М.

Сорочко Є.О.