Справа № 820/3471/16
Суддя: Ханова Р.Ф.
Дата ухвалення: 2019-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

Київ

25 квітня 2019 року

справа №820/3471/16

адміністративне провадження №К/9901/35682/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Ханової Р.Ф. (суддя-доповідач),

суддів: Гончарової І.А., Олендера І.Я.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Київської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області

на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 13 грудня 2016 року у складі суддів Кононенко З.О., Калитки О.М., Бондара В.О.

у справі № 820/3471/16

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Пульс-АР»

до Київської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області

про визнання дій незаконними та скасування податкових повідомлень-рішень,

У С Т А Н О В И В :

24 червня 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Пульс-АР» (далі - Товариство, позивач у справі) звернулося до суду із позовом до Київської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області (далі - податковий орган, відповідач у справі), про визнання незаконними дій щодо проведення камеральної перевірки, визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, якими застосовано штрафні санкції за платежем орендна плата з юридичних осіб та земельний податок, з мотивів безпідставності їх прийняття.

Постановою від 24 жовтня 2016 року Харківський окружний адміністративний суд у задоволенні позову відмовив.

Приймаючи рішення суд зазначив, що під час камеральної перевірки перевіряються дані повноти нарахування та сплати зобов'язань самостійно поданих платником податків, а тому дія мораторію не розповсюджується на проведення камеральних перевірок.

Харківський апеляційний адміністративний суд постановою від 13 грудня 2016 року скасував рішення суду першої інстанцій та прийняв нову постанову, якою позовні вимоги задовольнив, визнав протиправними дії податкового органу області щодо проведення камеральної перевірки податкової декларації по платі за землю за 2014-2016 роки, картки особового рахунку платника орендної плати за землю на 2014-2016 роки Товариства за результатами якої складено акт камеральної перевірки від 20 травня 2016 року, визнав протиправними та скасував податкові повідомлення-рішення від 2 червня 2016 року: № про сплату штрафу в сумі 15434,18 грн, № про сплату штрафу в сумі 35944,38 грн, № про сплату штрафу в сумі 3198,49 грн.

При прийнятті рішення суд апеляційної інстанції виходив з того, що запроваджений мораторій поширюється на усі види перевірок, правом на проведення яких наділені контролюючі органи відповідно до пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України - камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки, незалежно від підстав і порядку їх призначення та проведення.

У липні 2017 року податковий орган подав касаційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального права, просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відзив на касаційну скаргу від позивача до Верховного Суду не надходив, що не перешкоджає перегляду рішення судів першої та апеляційної інстанцій.

Згідно з частиною третьою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Касаційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до статті 345 Кодексу адміністративного судочинства України.

Верховний Суд, переглянувши рішення судів першої та апеляційної інстанцій в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, вбачає підстави для часткового задоволення касаційної скарги.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Суди першої та апеляційної інстанцій установили, що фахівцями податкового органу згідно з підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України, проведено камеральну перевірку податкової звітності по платі за землю з юридичних осіб, за результатами якої складено акт №838/20-34-12-03-26/31342884 від 20 травня 2016 року.

Податковим органом встановлено порушення позивачем терміну сплати податкового зобов'язання за серпень-грудень 2015, січень-березень 2016 по орендній платі за земельні ділянки державної та комунальної власності, визначених пунктом 57.1 статті 57 Податкового кодексу України.

На підставі зазначених висновків податковим органом 2 червня 2016 року прийнято податкові повідомлення-рішення № , № , № .

Спірним питанням даної справи є можливість проведення податковим органом камеральної перевірки в період дії мораторію, встановленого Законом України від 28 грудня 2014 року №71-VII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи».

Відповідно до частин першої та другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

При вирішенні питання щодо правильності застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права до спірних правовідносин, Суд виходить з наступного.

Відповідно до підпункту 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України (в редакції, яка діяла на момент перевірки), камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

Особливості камеральної перевірки полягають у тому, що для її проведення не потрібен наказ керівника податкового органу або інший спеціальний дозвіл чи направлення, не потрібно згоди платника податків, а також його присутності. Мета камеральної перевірки - виявити в поданій звітності, інших даних систем електронного адміністрування, єдиних реєстрів, арифметичні та/або методологічні помилки, або інші відомості які призвели до заниження або завищення податкового зобов'язання або посвідчують інші реєстраційні порушення, які доводять склад податкового правопорушення. Камеральна перевірка проводиться на систематичній основі, тобто перевіряються всі без винятку податкові декларації та уточнюючі розрахунки, подані платником, якого перевіряють.

Камеральна перевірка є одним із способів реалізації контрольної функцій податкового органу, шляхом якої здійснюється систематичний контроль за своєчасністю нарахування та відображення всіх відомостей, які впливають на правильність декларування платником податків.

28 грудня 2014 року Верховною Радою України прийнято Закон №71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», відповідно до пункту 3 Прикінцевих положень якого встановлено, що у 2015 та 2016 роках перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб - підприємців з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за попередній календарний рік контролюючими органами здійснюються виключно з дозволу Кабінету Міністрів України, за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки, згідно з рішенням суду або згідно з вимогами Кримінального процесуального кодексу України. Зазначене обмеження не поширюється:

- з 1 січня 2015 року на перевірки суб'єктів господарювання, що ввозять на митну територію України та/або виробляють та/або реалізують підакцизні товари, на перевірки дотримання норм законодавства з питань наявності ліцензій, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, єдиного соціального внеску, відшкодування податку на додану вартість;

- з 1 липня 2015 року на перевірки платників єдиного податку другої і третьої (фізичні особи - підприємці) груп, крім тих, які здійснюють діяльність на ринках, продаж товарів у дрібнороздрібній торговельній мережі через засоби пересувної мережі, за винятком платників єдиного податку, визначених пунктом 27 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України, з питань дотримання порядку застосування реєстраторів розрахункових операцій.

З огляду на аналіз зазначених норм, яким встановлений спеціальний порядок проведення перевірок суб'єктів господарювання за певними умовами, Суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що у будь-якому випадку запроваджені наведеним Законом обмеження не стосуються камеральних перевірок, які є функцією здійснення повноважень контролюючим органом. Разом з тим, об'єктом камеральної перевірки є виключно дані, які знаходяться в розпорядженні податкового органу, будь-які інші дані не можуть бути предметом дослідження податковим органом.

Підпунктом 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України (в редакції, яка діяла на момент перевірки) встановлено, що камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

Тобто, перевірка податкової звітності по платі за землю з юридичних осіб в межах камеральної перевірки на час її проведення не допускалась.

Своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати податків могла бути перевірена контролюючим органом в разі здійснення документальних перевірок в порядку, передбаченому статтями 77, 78 Податкового кодексу України.

Враховуючи встановлені у цій справі обставини, Верховний Суд визнає, що суд апеляційної інстанції дійшов вірних висновків, але не застосував норму закону, яка підлягає застосуванню.

Частиною третьою статті 351 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що підставою для зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права, а саме незастосування закону, який підлягав застосуванню.

З урахуванням наведеного вище, Суд касаційної інстанції дійшов висновків про наявність підстав для зміни мотивувальної частини постанови суду апеляційної інстанції.

Суд визнає, що суд апеляційної інстанцій допустив неправильне застосування норм матеріального права при ухваленні судового рішення, внаслідок чого касаційна скарга податкового органу підлягає частковому задоволенню, а рішення суду апеляційної інстанції - зміні в її мотивувальній частині.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 351, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Київської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській задовольнити частково.

Постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 13 грудня 2016 року у справі № 820/3471/16 змінити у мотивувальній частині з урахуванням мотивів викладених у цій постанові Верховного Суду.

В іншій частині постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 13 грудня 2016 року у справі № 820/3471/16 залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Р.Ф. Ханова

Судді: І.А. Гончарова

І.Я. Олендер