Справа № 820/360/17
Суддя: Ханова Р.Ф.
Дата ухвалення: 2019-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

Київ

25 квітня 2019 року

справа №820/360/17

адміністративне провадження №К/9901/35735/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Ханової Р.Ф.,

суддів - Гончарової І.А., Олендера І.Я.

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Харківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківський області

на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2017 року у складі судді Мельникова Р.В.

та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 7 червня 2017 року у складі колегії суддів Яковенко М.М., Лях О.П., Старосуда М.І.

у справі № 820/360/17

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

до Харківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківський області

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В :

23 січня 2017 року Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 (далі - Підприємець, позивач у справі) звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Харківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківський області (далі - податковий орган, відповідач у справі), в якому просила визнати протиправним та скасувати рішення податкового органу про відмову у реєстрації Підприємця як платника єдиного податку третьої групи, зобов'язати податковий орган здійснити реєстрацію Підприємця як платника єдиного податку шляхом внесення відповідних записів до реєстру платників єдиного податку.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 7 червня 2017 року, позов задоволено частково, скасовано рішення податкового органу про відмову у реєстрації суб'єкта господарювання Підприємця як платника єдиного податку третьої групи, оформлене листом № 8138/10/202318023 від 16 грудня 2016 року, зобов'язано податковий орган повторно розглянути заяву Підприємця про реєстрацію як платника єдиного податку третьої групи.

Приймаючи рішення суди попередніх інстанцій виходили з того, що відповідачем не доведено наявності у позивача податкового боргу станом на день подання заяви про реєстрацію платника єдиного податку, а тому оскаржуване рішення відповідача від 15 березня 2018 року № 258/10/20-23-13-02 є протиправним і підлягає скасуванню.

У жовтні 2017 року податковий орган подав касаційну скаргу, в який, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відзив на касаційну скаргу від позивача до Верховного Суду не надходив, що не перешкоджає перегляду рішення судів першої та апеляційної інстанцій.

Згідно з частиною третьою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Касаційний розгляд справи здійснюється в попередньому судовому засіданні відповідно до статті 343 Кодексу адміністративного судочинства України.

Верховний Суд, переглянувши рішення судів першої та апеляційної інстанцій в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Зазначеним вимогам закону рішення судів попередніх інстанцій відповідають.

Суди першої та апеляційної інстанцій встановили, що 15 грудня 2016 року позивачем до податкового органу подано заяву про застосування спрощеної системи оподаткування з 1 січня 2017 року та розрахунок доходу за попередній календарний рік, що передує року переходу на спрощену систему.

Листом № 8138/10/202318023 від 16 грудня 2016 року за підписом в.о. начальника податкового органу повідомлено позивача з посиланням на приписи підпункту 291.5.8 пункту 291.5 статті 291 глави 1 Закону України № 4014-VI від 4 квітня 2011 року, що станом на 15 грудня 2016 року заявник має заборгованість за платежем єдиний податок з фізичних осіб 128980,43 грн, а отже позивачу відмовлено у застосуванні спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності з 1 січня 2017 року.

Відповідно до частин першої та другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

При вирішенні питання щодо правильності застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права до спірних правовідносин, Суд виходить з наступного.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності» № 4014-VI від 4 листопада 2011 року внесено зміни до Податкового кодексу України.

Підпунктом 291.5.8 пункту 291.5 статті 291 Податкового кодексу України встановлено, що не можуть бути платниками єдиного податку першої - третьої груп платники податків, які на день подання заяви про реєстрацію платником єдиного податку мають податковий борг, крім безнадійного податкового боргу, що виник внаслідок дії обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин).

Судами попередніх інстанцій встановлено, що підставою для відмови позивачу у застосуванні спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності з 1 січня 2017 року слугувало твердження контролюючого органу про наявність у Підприємця заборгованості за платежем єдиний податок з фізичних осіб у сумі 128980,43 грн. В рамках розгляду справи №820/2229/16 досліджено правомірність податкової вимоги № 1913-17 від 14 квітня 2016 року Харківської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Харківській області про наявність податкового боргу у розмірі 128980,43 грн. Рішенням суду встановлено, що платником податків у повному обсязі виконаний обов'язок перерахування єдиного податку контролюючому органу

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 18 квітня 2017 року постанову Харківського окружного адміністративного суду від 8 лютого 2017 року у справі №820/2229/16 залишено без змін.

Суди першої та апеляційної інстанції встановили, що контролюючим органом у оскаржуваному позивачем рішенні про відмову у реєстрації суб'єкта господарювання Підприємця як платника єдиного податку третьої групи інших підстав для відмови не зазначено.

За приписами статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, яка діяла на момент прийняття рішення судом першої інстанції) обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Суд погоджується з висновком судів попередніх інстанцій про відсутність податкового боргу у Підприємця як обставини, яка звільнена від доказування з огляду на дослідження цього питання в інших судових справах.

Суд визнає, що суди попередніх інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень, внаслідок чого касаційна скарга залишається без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Харківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківський області залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2017 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 7 червня 2017 року у справі № 820/360/17 залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Р.Ф. Ханова

Судді: І.А. Гончарова

І.Я. Олендер