Справа № 420/6263/18
Суддя: Бойко О.Я.
Дата ухвалення: 2019-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/6263/18
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 квітня 2019 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді Бойко О.Я.,

за участі:

секретаря судового засідання Белінського Г.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Дем`янова Ю.Р., за довіреністю,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування п.3 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 22.10.2018 р. №251,-

І. Суть спору:
ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 в якому просив:

1. Визнати протиправним та скасувати пункт 3 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 22 жовтня 2018 року №251.

ІІ. Аргументи сторін
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив наступне.

30.10.2018 р. позивач ознайомлений з витягом пункту 3 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 22.10.2018 р. №251.

В пункті 3 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 22.10.2018 р. №251 зазначено, що з урахуванням повного виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21.03.2018 по справі №815/597/18 щодо здійснення нарахувань та виплат на користь ОСОБА_1 , а також проведення з останнім усіх необхідних розрахунків, капітана 3 рангу ОСОБА_1 , колишнього заступника командира батальйону управління по роботі з особовим складом військової частини НОМЕР_1 , звільненого відповідно до частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» з урахуванням вимог пункту 1 частини 8 цієї самої статті за пунктом «е» (через службову невідповідність) з військової служби в запас та вважати таким, що вибув до Тростянецького РВК Вінницької області для зарахування на військовий облік. З 29.09.2017 р. виключити із списків особового складу частини, зняти зі всіх видів забезпечення з 29.09.2017 р.

Позивач зазначив, що згідно з абз.3 п.242 Положення «Про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України» №1153/2008 особа звільнена з військової служби на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.

Позивач вважає наказ від 22.10.2018 р. №251 протиправним та таким, що належить до скасування.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити з підстав викладених у позові.

05.12.2018 р. ухвалою Одеський окружний адміністративний суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження за правилами загального позовного провадження.

27.12.2018 р. ухвалою занесеною до протоколу судового засідання продовжено підготовче провадження до 90 днів.

18.03.19 р. ухвалою занесеною до протоколу судового засідання закрито підготовче провадження та продовжено розгляд справи по суті.

Представник відповідача в судовому засіданні у задоволенні позову просив відмовити з підстав викладених у відзиві.

В обґрунтування відзиву представник відповідача зазначив, що на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21.03.2018 р. в адміністративній справі №815/597/18 військовою частиною вже було здійснено усі необхідні розрахунки, а тому посилання позивача щодо не проведення з ним розрахунків є необґрунтованим та таким, що не відповідає дійсності.

Також представник відповідача зазначив, що на момент виключення позивача зі списків військової частини НОМЕР_1 29.09.2017 р. остаточно розрахувалась із позивачем, а тому в порядку п.242 Положення «Про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України» №1153/2008 належить виключенню зі списків частини.

По-друге посилання позивача щодо не проведення з ним розрахунків станом на 22.10.2018 р. як на дату видання наказу, не відповідає дійсності. Оскільки в оскаржуваному наказі позивача було виключено зі списків частини з 29.09.2017 р., а отже після зазначеної дати статус «військовослужбовця» в нього відсутній, отже відповідно до ч.9 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок» щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії: зокрема військовослужбовці особи, які проходять військову службу.

Представник відповідача вважає, що пункт 3 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 22.10.2018 р. №251 щодо виключення зі списків особового складу капітана 3 рангу ОСОБА_1 було видано без порушень чинного законодавства та в межах компетенції.

Позивач надав відповідь на відзив в якій зазначив, що виключення позивача зі списків особового складу з 29.09.2017 р. вже визнано протиправним судовими рішеннями за правовими наслідками публічно-правових спорів між цими сторонами в адміністративних справах №815/5576/17 та №815/597/18.

Таким чином, позивач вважає, що відповідач фактично наказом від 22.10.2018 р. припинив (розірвав) контракт позивача з Міністерством оборони України і закінчив проходження військової служби позивачу з 29.09.2017 р., тобто майже на 13 місяців до видання наказу.

Представник відповідача надав заперечення на відповідь на відзив, в якому зазначив, що станом на 29.09.2017 р. позивач був виключений зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та були здійснені всі необхідні виплати.

Заслухавши вступне слово позивача представника відповідача справи, з`ясувавши обставини на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, та дослідивши письмові докази, якими вони обґрунтовуються. Суд дійшов висновку, що адміністративний позов належить до задоволення з наступних мотивів.

ІІІ. Обставини, встановлені судом.
Так суд встановив, що 30.10.2018 р. позивач ознайомлений з витягом пункту 3 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 22.10.2018 р. №251.

В пункті 3 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 22.10.2018 р. №251 зазначено, що з урахуванням повного виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21.03.2018 по справі №815/597/18 щодо здійснення нарахувань та виплат на користь ОСОБА_1 , а також проведення з останнім усіх необхідних розрахунків, капітана 3 рангу ОСОБА_1 , колишнього заступника командира батальйону управління по роботі з особовим складом військової частини НОМЕР_1 , звільненого відповідно до частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» з урахуванням вимог пункту 1 частини 8 цієї самої статті за пунктом «е» (через службову невідповідність) з військової служби в запас та вважати таким, що вибув до Тростянецького РВК Вінницької області для зарахування на військовий облік. З 29.09.2017 р. виключити із списків особового складу частини, зняти зі всіх видів забезпечення з 29.09.2017 р. (а.с.10).

В п. 3 наказу №251 зазначено позивачу виплачено наступні грошові компенсації:

-оклад за військове звання з 28 по 29.09.2017 р.;

-грошову допомогу на оздоровлення за 2017 р. у розмірі 6771,60 грн.;

- грошову компенсацію за невикористану відпустку за 2017 р. за 4 (чотири) дні у розмірі 902,88 грн.;

-матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2017 р. у розмірі 6771,60 грн.;

-винагороду за 20 років безперервної військової служби в розмірі 842,75 грн.;

-грошову допомогу за піднайом (найом) жилого приміщення з 01.01.2017 р. 29.09.2017 р. у розмірі 13248,25 грн.;

-грошову компенсацію вартості за не отримане речове майно у розмірі 50788,33 грн.

Надаючи належну правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

ІV Джерела права та висновки суду.
Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.2 ст.24 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу, закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Відповідно до ч.9 ст.26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу, звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Згідно з абз.1 п.242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року №1153/2008 (далі Положення №1153/2008), після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) військового комісаріату за вибраним місцем проживання. Особи, звільнені з військової служби, зобов`язані у п`ятиденний строк прибути до районних (міських) військових комісаріатів для взяття на військовий облік.

Відповідно до абз.3 п.242 Положення №1153/2008, особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.

Згідно з п.1.1. Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 10 квітня 2009 року №170, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 19 травня 2009 року за №438/16454 (далі Інструкція №170), Інструкція про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі - Інструкція) визначає механізм реалізації та порядок організації у Збройних Силах України виконання вимог Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі - Положення), затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року №1153.

Частиною 3 п.12.8 Інструкції №170 встановлено, що командири військових частин зобов`язані забезпечити своєчасне здавання посади, проведення усіх необхідних розрахунків з військовослужбовцями, стосовно яких видано наказ по особовому складу про звільнення їх з військової служби.

Відповідно до ст.1-2 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Згідно з приписів статті 2 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України.

Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.

Частинами 2, 3 ст.9 зазначеного Закону встановлено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Відповідно до ч.1 ст.9-1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, продовольче забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, у тому числі для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п.3 Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 березня 2016 року №178, грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі, зокрема, звільнення з військової служби.

Відповідно до абзацу п`ятого частини 1 статті 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", у разі відсутності службового жилого приміщення військовослужбовці рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом і не перебувають у шлюбі, розміщуються безплатно в спеціально пристосованих казармах у розташуванні військової частини, а сімейні - у сімейних гуртожитках. Житлово-побутові умови в таких казармах повинні відповідати вимогам, які пред`являються до гуртожитків, що призначені для проживання одиноких громадян. Для інших військовослужбовців військова частина зобов`язана орендувати житло для забезпечення ним військовослужбовця та членів його сім`ї або за бажанням військовослужбовця виплачувати йому грошову компенсацію за піднайом (найом) жилого приміщення. Розмір і порядок виплати військовослужбовцям грошової компенсації за піднайом (найом) ними жилих приміщень визначаються Кабінетом Міністрів України.

Згідно з абз.3 п.14 ст.10-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", у рік звільнення зазначених в абзацах першому та другому цього пункту військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, у тому числі військовослужбовцям-жінкам, які мають дітей.

Відповідно до абз.3 п.7 Порядку №450, виплата грошової компенсації припиняється з дня, наступного за днем виключення із списків особового складу військової частини.

Як зазначено у п.242 Положення №1153/2008, військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.

Суд встановив, що станом на 29.09.2017 р. як дату виключення зі списків особового складу частини з позивачем не було проведено усіх необхідних розрахунків, що зокрема встановлено рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 21.03.2018 р. в адміністративній справі №815/597/18 та рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 19.02.2018 р. в адміністративній справі №815/5576/17, що набрали законної сили.

Виключення позивача зі списків особового складу частини та зняття зі всіх видів забезпечення з 29.09.2017 р. вже визнано протиправними діями відповідача щодо виключення позивача без його згоди зі списків особового складу без проведення усіх необхідних розрахунків, що встановлено рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 21.03.2018 р. в адміністративній справі №815/597/18, що набрало законної сили.

Відповідно до ч.4 ст.78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Суд зазначає, що виключення позивача зі списків особового складу частини та зняття зі всіх видів забезпечення з 29.09.2017 р., як особу звільнену з військової служби, унеможливлює виконати зобов`язання у п`ятиденний строк прибути до районних (міських) військових комісаріатів для взяття на військовий облік відповідно до абзацу першого пункту 242 Положення №1153/2008.

Суд встановив, що станом на 22.10.2018 р., як на дату видання наказу №251 не проведені в повному обсязі розрахунки, зокрема:

1) виплати грошової компенсації за піднайом (найом) жилого приміщення;

2) виплати грошового забезпечення з жовтня 2016 р.;

3) виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально побутових питань за 2018 р.;

4) виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально- побутових питань за 2018 рік;

5) виплати компенсації за невикористану щорічну основну відпустку за відпустку за 2016 р. тривалістю 45 календарних днів;

6) виплати компенсації за невикористану щорічну основну відпустку за 2017 р. тривалістю 45 календарних днів;

7) виплати грошової компенсації вартості за не отримане речове майно;

8) безоплатний проїзд до місця проживання, що обирається при звільненні з військової служби в межах України.

Суд зазначає, що військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.

Позивач не надав згоду на виключення його зі списків особового складу військової частини оскільки з ним не були проведені належні розрахунки, а навпаки він подав заяву від 29.09.2017 р. за № 1929, у якій позивач заперечував щодо можливості виключення його зі списків особового складу військової частини без проведення належних розрахунків.

Суд погоджується з позицією позивача про те, що він не може бути виключений зі списків особового складу частини та знятий з усіх видів забезпечення заднім числом. Оскільки виключення позивача відповідно до абз.3 п.242 Положення №1153/2008 здійснюється тільки після проведення з ним усіх необхідних розрахунків.

Відповідно до матеріалів справи станом на 29.09.2017 р. з позивачем не було проведено всі необхідні розрахунки. Таким чином, його виключення зі списків особового складу з 29.09.2017 р. є неможливим.

Також суд зазначає, що наказ №251 від 22.10.2018 р. унеможливлює виконання зобов`язання позивачем щодо прибуття його у п`ятиденний строк до військового комісаріату для взяття на військовий облік.

Враховуючи встановлені судом обставини, суд робить висновок про протиправність п.3 наказу № 251 від 22.10.2018 р.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Якщо він заперечує проти позову.

Згідно з п.3 ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Враховуючи, те що відповідач не спростував доводів позивача під час вирішення справи, беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд робить висновок, що позовні вимоги належать до задоволення.

З урахуванням звільнення позивача від сплати судового збору відповідно до п.12 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», суд не вирішує питання щодо розподілу судових витрат.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2,77,139, 255, 293, 295 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:
1.Адміністративний позов задовольнити.

2.Визнати протиправним та скасувати пункт 3 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 22 жовтня 2018 року №251.

3.Відповідно до статті 255 КАС України рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з частиною першою статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до п.15.5 ч.1 розділу VІІ «Перехідні положення» КАС України через Одеський окружний адміністративний суд до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

4. Позивач ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 ІПН НОМЕР_2 .

Відповідач Військова частина НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 .

Повний текст рішення виготовлений та підписаний суддею 25 квітня 2019 року.

Суддя О.Я. Бойко

.