Справа № 755/3912/17
Суддя: Астахова О. О.
Дата ухвалення: 2019-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 755/3912/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" березня 2019 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

Головуючого судді Астахової О.О.,

при секретарях Якименко Т.С.,

за участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора Взводу поліції обслуговування доріг державного значення батальйону №3 Управління патрульної поліції в місті Львові Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Тищука Дмитра Петровича про скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

в с т а н о в и в :

28.02.2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом в якому просить визнати дії інспектора Взводу поліції обслуговування доріг державного значення батальйону №3 Управління патрульної поліції в місті Львові Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Тищука Д.П. протиправними та скасувати постанову про притягнення до його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 19 лютого 2017 року інспектором Тищуком Д.П. винесено постанову серії АР№557864 про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн. за здійснення обгону на перехресті автодороги М-06 Київ-Чоп 525 км, чим ОСОБА_1 порушив п. 14.6 (а) Правил дорожнього руху.

Позивач вважає, що дана постанова не відповідає дійсним обставинам справи та вимогам закону, є безпідставною та підлягає скасуванню, оскільки він не здійснював обгін на перехресті, а рухався по своїй смузі. Інспектором поліції не було надано доказів вчинення позивачем правопорушення.

Також зазначає, що відповідно до ст. 276 КУпАП розгляд даної справи мав бути проведений за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення. В даному випадку, за адресою: м. Львів, вул. Перфецького, 19, положень закону не дотримався та розглянув справу на місці зупинки транспортного засобу.

Крім того, розглянувши справу на місці зупинки транспортного засобу, інспектор Тищук Д.П не надав йому можливості скористатися у повному обсязі своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП. Інспектор також проігнорував вимоги ч. 2 ст. 33 КУпАП. Розгляд справи на місці зупинки транспортного засобу, унеможливило виконання вимог ст. 245 КУпАП щодо всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи.

Будь-якої підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення проведено не було, не було досліджено чи вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, які пом'якшують чи обтяжують відповідальність, а також інші обставини, які мають значення для правильно вирішення справи, чим порушено вимоги ст. ст. 278, 279 КУпАП.

Від відповідача до суду надійшло заперечення на позовну заяву, зі змісту якого убачається, що позовні вимоги ОСОБА_1 відповідач не визнає, вважає їх безпідставними та необґрунтованими, а тому просить відмовити у задоволенні позову.

Зокрема зазначив, що 19 лютого 2017 року у м. Львові на автодорозі Київ-Чоп М-06, 525 км о 10 годині 00 хвилин інспектором Тищуком Д.П. виявлено порушення правил дорожнього руху водієм ОСОБА_1, який керував транспортним засобом Mercedes Benz E200, державний номерний знак НОМЕР_1, здійснив обгін транспортного засобу на перехресті автодороги М-06 Київ-Чоп 525 км, чим порушив п. 14.6.а Правил дорожнього руху.

Згідно з положеннями Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень, зокрема передбачених ч. 1,2,3 ст. 122 УКпАП на місці вчинення адміністративного правопорушення..

Таким чином, розглядаючи дане адміністративне правопорушення, відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України, КУпАП та іншими нормативно-правовим актами.

Ураховуючи викладене просив відмовити у позові ОСОБА_1 про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Постановою Київського апеляційного від 05 червня 2018 року суду задоволення апеляційна скарга ОСОБА_1.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 04 квітня 2018 року адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора Взводу поліції обслуговування доріг державного значення батальйону №3 Управління патрульної поліції в місті Львові Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Тищука Дмитра Петровича про скасування постанови про адміністративне правопорушення - залишено без розгляду. (а.с.88,89).

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 05.06.2018 року скасовано ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 04 квітня 2018 року, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження її розгляду (а.с.113-114).

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 22 червня 2018 року справа за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора Взводу поліції обслуговування доріг державного значення батальйону №3 Управління патрульної поліції в місті Львові Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Тищука Дмитра Петровича про скасування постанови про адміністративне правопорушення прийнята до свого провадження та призначена до розгляду (а.с.119).

У судовому засіданні позивач підтримав заявлені вимоги і просив суд адміністративний позов задовольнити виходячи із доводів, якими обґрунтовується позовна заява.

Додатково ОСОБА_1 пояснив, що він не порушував правил дорожнього руху, оскільки рухаючись у своїй смузі, був зупинений працівниками поліції з метою залучення його у якості свідка. На прохання працівника поліції ОСОБА_1 пояснив, що не може бути свідком, у зв'язку з чим на нього була складена оспорювана постанова.

Доказів того, що він здійснив обгін на перехресті відповідачем не надано, а тому його вина є недоведеною та не може ґрунтуватись на припущеннях.

У судове засідання відповідач інспектор Тищук Д.П. не з'явився, хоча про день, час і місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надійшло.

Відповідно до ч.3 ст. 268 КАС України, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглядати і вирішувати справу відповідно до вимог ст.268 КАС України.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав.

Згідно із ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Зі змісту постанови у справі про адміністративне правопорушення серія АР № 557867 від 19 лютого 2017 року убачається, що 19 лютого 2017 року о 10 годині 00 хвилин по автодорозі М-06 Київ-Чоп 525 км ОСОБА_1 здійснив обгін на перехресті чим порушив вимоги п.14.6(а) Правил дорожнього руху, та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, у зв'язку із чим до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425, 00 грн. Копію постанови надіслано рекомендованим листом за вих. номером 884 від 23 лютого 2017 року (а.с. 12).

З позовом про скасування означеної постанови позивач звернувся 28 лютого 2017 року. (а.с.2).

За положеннями ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

За таких обставин ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом у строки, передбачені ст. 289 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень:

1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення;

2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд;

3) скасовує постанову і закриває справу;

4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідно до частини 1 статті 6 Закону України «Про Національну поліцію» поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно із ч. 1 статті 7 цього закону визначено, що під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації.

Частиною 1 статті 23 цього закону визначені основні повноваження поліції. Поліція відповідно до покладених на неї завдань, зокрема, виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; вживає заходів, спрямованих на усунення загроз життю та здоров'ю фізичних осіб і публічній безпеці, що виникли внаслідок учинення кримінального, адміністративного правопорушення; у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням ПДР його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до статті 222 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачені частинами 1, 2, 3 статті 122 КУпАП розглядають органи Національної поліції. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно із ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Відповідно до положень Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395, (далі - Інструкція) у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський на місці вчинення адміністративного правопорушення, виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

За положеннями ч. 4 ст. 276 КУпАП справи про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, розглядаються за місцем оброблення та обліку таких правопорушень.

А відтак, твердження позивача, як підстави для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії АР № 557867 від 19 лютого 2017 року, щодо незаконного розгляду відповідачем справи про притягнення його до адміністративної відповідальності на місці зупинки транспортного засобу є необґрунтованими та відхиляються судом.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно із ч.ч. 1-2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту», а також про адміністративні правопорушення на транспорті встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Проте, у постанові про адміністративне правопорушення від 19 лютого 2017 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 відсутні будь-які посилання на докази, на яких ґрунтується висновок інспектора Взводу поліції обслуговування доріг державного значення батальйону №3 Управління патрульної поліції в місті Львові Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Тищука Д.П. про вчинення адміністративного правопорушення, за яке передбачена відповідальність за ч. 2 ст. 122 КУпАП, зокрема не зазначено свідків правопорушення, не долучені показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, тощо.

В той же час ст. 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 7 КАС України, суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України.

За положеннями ч. 1 ст. 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

З огляду на означене, суд приходить до висновку про недоведеність відповідачем правомірності прийнятої ним постанови про ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

А відтак, суд знаходить обґрунтованими позовні вимоги, оскаржувана постанова не відповідає вимогам ст.ст. 251, 283, 284 КУпАП, пояснення позивача знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, доводів на спростування обставин на які посилається позивач, як на підставу своїх вимог відповідачем не надано, хоча обов'язок по доказуванню правомірності свого рішення покладається саме на суб'єкта владних повноважень.

За таких обставин суд вважає за необхідне скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1по справі про адміністративне правопорушення серії АР №557864 від 19 лютого 2017 року та закрити провадження за відсутністю в його діях складу правопорушення.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 5- 9, 77,78, 268-272, 286, 293 КАС України, ст.ст. 33, 122, 222, 245, 251, 254, 256, 268, 276, 278-280, 289, 293, 294 КУпАП, статті 6 Закону України «Про Національну поліцію», Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395, суд, -

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до інспектора Взводу поліції обслуговування доріг державного значення батальйону №3 Управління патрульної поліції в місті Львові Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Тищука Дмитра Петровича про скасування постанови про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Визнати протиправними дії інспектора Взводу поліції обслуговування доріг державного значення батальйону №3 Управління патрульної поліції в місті Львові Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Тищука Дмитра Петровича щодо винесення постанови серії АР № 557864 від 19 лютого 2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КпАП України у вигляді штрафу у розмірі 425,00 грн.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії АР № 557864 від 19 лютого 2017 року, винесену інспектором Взводу поліції обслуговування доріг державного значення батальйону №3 Управління патрульної поліції в місті Львові Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Тищуком Дмитром Петровичемпро притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 425,00 грн., а справу про адміністративне правопорушення закрити у зв'язку із відсутністю складу правопорушення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О.О. Астахова