Справа № 540/231/19
Суддя: Хом'якова В.В.
Дата ухвалення: 2019-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2019 р.м. ХерсонСправа № 540/231/19
13 год. 23 хв.

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді: Хом'якової В.В.,

при секретарі: Перебийніс Н.Ю., за участю представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача Стойчева М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Головного управління Держпраці у Херсонській області про скасування постанови про накладення штрафу від 24.01.2019 р. № ХС 2919/502/АВ/П/ПТ/ЗБ-ФС,

встановив:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 (далі - позивач, ФОП ОСОБА_3.) звернувся до суду з позовом про визнання незаконною та скасування постанови головного управління Держпраці у Херсонській області від 24.01.2019 №ХС2919/502/АВ/П/ПТ/ЗБ-ФС про накладення штрафу в сумі 11169 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що з 20 по 21 грудня 2018 року посадовими особами Головного управління Держпраці у Херсонській області було проведене інспекційне відвідування ФОП ОСОБА_3 з питань додержання законодавства про працю в частині оформлення трудових відносин; оплати праці, за результатами якого було складено акт інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю. Актом №ХС2919/502/АВ від 21 грудня 2018 року встановлено, що ФОП ОСОБА_3 в порушення вимог частини 1 статті 94 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України), частини 1 статті 1 Закону України "Про оплату праці" від 24.03.1995 №108/95-ВР не виплатив заробітну плату працівнику за виконану ним роботу. Так, відповідно до наказу від 13.07.2018 №03-К звільнено з 16.07.2018 продавця-касира ОСОБА_4, але заробітну плату за липень 2018 р. в сумі 1787,29 грн. на момент інспекційного відвідування працівнику не виплачено. Позивач посилається на те, що ним була уповноважена бухгалтер ОСОБА_5 відвідати місце мешкання ОСОБА_4 з метою повідомлення їй про необхідність з'явитися для надання пояснень та ознайомлення з документами про звільнення і отримати компенсацію невикористаної відпустки при звільненні в сумі 1787,29 грн. Після виходу за адресою проживання гр. ОСОБА_4, бухгалтер надала позивачу доповідну записку в якій вказано, що гр. ОСОБА_4 за місцем мешкання відсутня і, як повідомили сусіди, остання виїхала на заробітки за кордон. Протягом двох тижнів ОСОБА_4 була відсутня на робочому місці. про що бухгалтер повідомила ОСОБА_3 в доповідних записках, і в зв'язку з відсутністю останньої на робочому місці, наказом №03-К від 13.07.2018 на підставі ч.4 ст. 40 КЗпП України її було звільнено 16.07.2018 за прогул без поважних причин. У зв'язку з тим, що вона була звільнена за прогул згідно з вимогами чинного законодавства, їй була нарахована компенсація за невикористану відпустку при звільненні за відпрацьований період, але не була виплачена не з вини позивача, так як ОСОБА_4 знаходилась за межами України.

Головним Управління Держпраці у Херсонській області проведена перевірка позивача з питань додержання законодавства про працю без з'ясування всіх фактичних обставин та дослідження відповідних доказів, тому що при проведенні перевірки відповідачем не прийнято до уваги пояснення гр. ОСОБА_4 про відсутність в Україні тривалий час та пояснення позивача про фізичну неможливість останнього виплатити нараховану компенсацію за невикористану відпустку, так як заробітна плата була виплачена в повному обсязі, а в постанові зазначено, що позивачем не виплачено гр. ОСОБА_4 заробітну плату за липень 2018 року. Відповідач не перевірив викладені факти та притягнув відповідача до відповідальності за неіснуючі порушення. Також позивач посилається на те, що притягнення позивача двічі до відповідальності (за КЗпПУ та КУпАП) за одне й те саме правопорушення, порушує його права, передбачені ст.61 Конституції України та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Ухвалою суду від 07.02.2019 відкрито за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 04.03.2019.

28.02.2019 на адресу суду від Головного управління Держпраці у Херсонській області (відповідача) надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити в задоволенні позову, мотивуючи тим, що ФОП ОСОБА_3 було обґрунтовано притягнено до відповідальності за порушення, що стосуються несвоєчасної виплати заробітної плати . Актом інспекційного відвідування підтверджено факт не виплати найманому працівнику при його звільненні грошової компенсації за невикористані ним дні щорічної відпустки, при цьому поважних причин несвоєчасної виплати не було встановлено. До проведення інспекційного відвідування інспектор праці був допущений, ФОП ОСОБА_3 власноруч заповнено розділ IV акту інспекційного відвідування №ХС2919/502/АВ від 21.12.2018, яким визначений перелік питань щодо здійснення контролю за діями (бездіяльністю) посадових осіб органу державного контролю, на всі питання які зазначені у Розділі IV проставлено відповідь - "Так". Акт інспекційного відвідування № ХС 2919/502/АВ від 21.12.2018 та приписи №ХС2919/502/АВ/П(1) та №ХС2919/502/АВ/П(2) від 21.12.2018 ФОП ОСОБА_3 підписав та отримав 21.12.2018. ФОП ОСОБА_3 надав до Головного управління Держпраці у Херсонській області повідомлення про усунення виявлених порушень, які були вказані в приписах. Заходи до притягнення об'єкта відвідування до відповідальності за несвоєчасну та не у повному обсязі виплату заробітної плати, і вживаються одночасно із внесенням припису незалежно від факту усунення виявлених порушень у ході інспекційного відвідування або невиїзного інспектування (п. 29 Порядку №295). Постанова Головного управління Держпраці у Херсонській області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ХС 2919/502/АВ/П/ПТ/ЗБ-ФС від 24.01.2019 є такою, що прийнята відповідно до вимог чинного законодавства, з використанням повноважень у порядку, у спосіб та з метою, з якою таке повноваження надано, у відповідності до вимог закону.

Підготовче засідання відбулось 04.03.2019 з перервою до 27.03.2019.

27.03.19 суд закрив підготовче провадження та призначив розгляд справи по суті на 19.04.19.

Представник позивача прибув в судове засідання, просить задовольнити позов.

Представник відповідача прибув в судове засідання, просить відмовити в задоволенні позову.

Розглянувши наявні в матеріалах справи документи, враховуючи пояснення учасників справи, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

На підставі наказу начальника Головного управління Держпраці у Херсонській області №1312 від 17.12.2018 "Про проведення інспекційного відвідування", відповідно до підпункту 3 пункту 5 "Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю" затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 №295, звернення ОСОБА_4 (вхідний № К-561/11/-06 від 05.12.2018), головним державним інспекторам Головного управління Держпраці у Херсонській області Шевцовій С.П. (посвідчення інспектора праці №502) та Венгер О.В. (посвідчення інспектора праці №327) було доручено проведення інспекційного відвідування з питань додержання законодавства про праці в частині оформлення трудових відносин, оплати праці ФОП ОСОБА_3: адреса реєстрації: АДРЕСА_1; адреса здійснення діяльності: АДРЕСА_2: АДРЕСА_3; АДРЕСА_4.

У період з 11:15 годин 20.12.2018 по 11:30 годин 21.12.2018 згідно направлення на проведення інспекційного відвідування від 17.12.2018 № 1711 інспектором праці Шевцовою С.П. (посвідчення інспектора праці 502), проведено інспекційне відвідування фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 за адресою реєстрації: АДРЕСА_1, інспекційне відвідування проводилось у присутності ОСОБА_3 за наслідками якого було складено акт інспекційного відвідування №ХС2919/502/АВ від 21.12.2018, яким встановлено порушення вимог трудового законодавства, а саме: частини 1 статті 94 КЗпП України, частини 1 статті 1 Закону України "Про оплату праці" заробітна плата працівнику за виконану ним роботу не виплачується.

Так, відповідно до наказу від 13.07.2018 №03-К звільнено з 16.07.2018, продавця-касира ОСОБА_4, але заробітну плату за липень 2018р. в сумі 1787,29 грн. на момент інспекційного відвідування працівнику не виплачено. Під час проведення інспекційного відвідування інспектор праці Шевцова С.П. була допущена до проведення інспекційного відвідування. ФОП ОСОБА_3 власноруч заповнено розділ IV акту інспекційного відвідування №ХС2919/502/АВ від 21.12.2018, яким визначений перелік питань щодо здійснення контролю за діями (бездіяльністю) посадових осіб органу державного контролю, на всі питання які зазначені у Розділі IV проставлено відповідь - "Так".

Акт інспекційного відвідування № ХС 2919/502/АВ від 21.12.2018р. та приписи №ХС2919/502/АВ/П(1) та №ХС2919/502/АВ/П(2) від 21.12.2018 ФОП ОСОБА_3 підписав та отримав 21.12.2018.

В запереченнях до акту №ХС 2919/502/АВ не викладено зауважень проти виявленого факту невиплати ОСОБА_4 компенсації за невикористану відпустку.

У відповідності до пункту 27 Порядку № 295 приписами № ХС 2219/502/АВ/П (1) та №2919/502/АВ/П(2) від 21.12.2018 ФОП ОСОБА_3 зобов'язано у строк до 08.01.2019 та у строк до 21.01.2019 усунути виявлені порушення. 08.01.2019 вих. №1 ФОП ОСОБА_3 надав до Головного управління Держпраці у Херсонській області повідомлення про усунення виявлених порушень зазначених у приписі від 21.12.2018р. №ХС2919/502/АВ/П (1).

21.01.2019 ФОП ОСОБА_3 надав до Головного управління Держпраці у Херсонській області повідомлення про усунення виявлених порушень зазначених у приписі від 21.12.2018р. №ХС2919/502/АВ/П (2), в якому зазначив про те, що ОСОБА_4 відправлено листа із запрошенням отримати нараховану компенсацію за невикористану відпустку при звільненні.

Відповідно до п. 3 Порядку № 509 уповноваженою посадовою особою було прийнято рішення № ХС 2919/502/АВ від 28.12.2018 щодо розгляду справи про накладення штрафу за порушення законодавства про працю ФОП ОСОБА_3 розгляд призначено на 11:00 годину 08.01.2019, повідомлення про розгляд справи про накладення штрафу за порушення законодавства про працю від 28.12.2018 № 01-08/1/3591 ФОП ОСОБА_3 отримано, в подальшому у зв'язку з заявою ФОП ОСОБА_3 про перенесення розгляду справи про накладення штрафу розгляд справи відкладено на 17.01.2019, в подальшому на 24.01.2019.

24.01.2019 за участю ФОП ОСОБА_3 було розглянуто справу про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами та винесено постанову №ХС 2919/502/АВ/П/ПТ/ЗБ-ФС, якою на підставі абзацу 3 частини 2 статті 265 КЗпП України на ФОП ОСОБА_3 накладено штраф у розмірі 11 169 грн. за порушення вимог частини 1 статті 94 КЗпП України, частини 1 статті 1 Закону України "Про оплату праці" від 24.03.1995 № 108/95-ВР . Позивач не погодився із застосованим штрафом, тому звернувся до суду з даним позовом.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд зазначає таке.

Згідно з ч. 1 ст. 259 КЗпП України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 96 (далі - Положення № 96), Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який, серед іншого, реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю.

Відповідно до п. 7 Положення № 96 Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Стаття 265 КЗпП України передбачає, що посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.

Юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі: порушення встановлених строків виплати заробітної плати працівникам, інших виплат, передбачених законодавством про працю, більш як за один місяць, виплата їх не в повному обсязі - у трикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення.

Процедура здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю (далі - об'єкт відвідування) визначена Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 № 295 (далі - Порядок № 295).

Здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про працю здійснюється у порядку, визначеному Порядком №295, проте з дотриманням норм Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" № 877-V. Ч.4 ст. 2 Закону № 877 передбачено, що заходи контролю здійснюються, зокрема, органами державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами. Так, з аналізу положень ч. 5 ст. 2 Закону № 877-V, вбачається, що під час здійснення заходів державного контролю за дотриманням законодавства про працю інспектори праці зобов'язані забезпечити дотримання вимог ст. 1, ст. 3, ч. 1, 4, 6-8, абз. 2 ч. 10, ч. 13, 14 ст. 4, ч.1-4 ст. 5, ч. 3 ст.6, ч.1-4, 6 ст. 7, ст. 9, 10, 19, 20, 21, ч.3 ст. 22 Закону № 877-V.

Пунктом 2 Порядку №295 передбачено, що державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці Держпраці та її територіальних органів.

Відповідно до пп.1-3 п.5 Порядку № 295, інспекційне відвідування проводиться, зокрема, за зверненням працівника про порушення стосовно нього законодавства про працю.

Таким чином, суд встановив, що позивач був ознайомлений з направленням на проведення інспекційного відвідування, копія направлення була йому вручена, тому він був ознайомлений із підставами проведення позапланового інспекційного відвідування, а також мав можливості користуватись своїми правами.

За результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складаються акт і у разі виявлення порушень законодавства про працю - припис про їх усунення. Акт складається в останній день інспекційного відвідування або невиїзного інспектування у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, що його проводив, та керівником об'єкта відвідування або його уповноваженим представником (п.19, п.20 Порядку №295).

У разі виконання припису в установлений у ньому строк заходи до притягнення об'єкта відвідування та його посадових осіб до відповідальності не вживаються (п.28 Порядку №295).

Заходи до притягнення об'єкта відвідування та його посадових осіб до відповідальності за використання праці неоформлених працівників, несвоєчасну та не у повному обсязі виплату заробітної плати, недодержання мінімальних гарантій в оплаті праці вживаються одночасно із внесенням припису незалежно від факту усунення виявлених порушень у ході інспекційного відвідування або невиїзного інспектування (п.29 цього Порядку).

Стаття 47 КЗпП України передбачає, що власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

При звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум (ч.І ст.116 КЗпП України).

На ФОП ОСОБА_3 було накладено штраф у розмірі 11 169 гривень (3723 м.з.п. х 3 =11169 грн.) за несвоєчасну виплату грошової компенсації за невикористану відпустку.

Виявлене порушення підтверджується наступними документами:

- актом інспекційного відвідування №ХС2919/502/АВ від 21.12.2018,

- наказом № 03-К від 13 липня 2018 р. про звільнення ОСОБА_4 з 16 липня 2018року,

- розрахунком заробітної плати за липень 2018 року,

- платіжною відомістю за липень 2018 про виплату ОСОБА_4 1516,85 грн. тільки 22.01.2018 ,

- заявою ОСОБА_4 від 05.12.2018 до відповідача вхід. К- 561 /11-06,

- приписом ГУ Держпраці № ХС 2919/502/АВ/П (2) від 21.12.2018,

- повідомленням на припис № ХС 2919/502/АВ/П(2) від 08.01.2019, в якому 21.01.2019 позивач вказує про відправлення ОСОБА_4 запрошення про отримання компенсації,

- листом ФОП ОСОБА_3 від 19.12.2018 на адресу ОСОБА_4 про отримання грошової компенсації з доказом відправлення його (фіскальний чек №547 від 22.12.2018), тобто після проведеного інспекційного відвідування,

- поясненням до попередньої скарги ОСОБА_4 з додатком (копія пояснення ОСОБА_4.) від 23.01.2019, в якому ОСОБА_4 стверджує про те, що з 26.08.2018 по 13.10.2018 знаходилась в м. Херсоні, постійно заходила у магазин ФОП ОСОБА_3 та бачилась із контактною особою позивача ОСОБА_9, але про отримання компенасції за відпустку їй не говорили. Дізналась про це тільки у Пенсійному фонді при отриманні довідки форми ОК7. 05.12.2018 при спілкуванні з ОСОБА_3 про зміну підстав звільнення їй також останній не повідомив про необхідність отримати грошову компенсацію.

Доводи позивача про те, що ОСОБА_4 не була своєчасно повідомлена про необхідність отримати компенсацію за невикористану відпустку, не з причин, які залежали від позивача, суд вважає необґрунтованими належним доказом - письмовим повідомленням ОСОБА_4 про необхідність отримати невиплачені доходи. Тому суд не приймає до уваги надані позивачем доповідні записки його бухгалтера ОСОБА_5 про те, що вона відвідувала місце проживання ОСОБА_4 та розшукувала її, але не знайшла, оскільки такий спосіб повідомлення працівника не передбачений КЗпП України, а є по-суті факультативним, до того ж надані пояснення ОСОБА_5 суперечать поясненням самої ОСОБА_4, і ці суперечності не були усунені позивачем при розгляді справи.

За результатами перевірки працівниками Управління Держпраці у Херсонській області за фактом не виплати зарплати був складений протокол про адміністративне правопорушення ХС 2919/502/АВ/П/ПТ від 22.12.18 , передбачене ч.І ст.41 КУпАП, тому позивач стверджує про подвійне притягнення до відповідальності за одне й те ж порушення.

З постанови Херсонського міського суду Херсонської області від 27.02.2019 по справі № 766/33/19 вбачається, що адміністративна справа відносно ОСОБА_3 про притягнення до відповідальності за ч. 1 ст. 41 КУпАП закрита у зв'язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. В постанові вказано, що до протоколу не надано достатньої кількості фактичних даних , на основі яких можливо було б встановити наявність адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_3

Відповідно до підпункту 54 пункту 4 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року № 96, уповноважені посадові особи Держпраці та її територіальних органів розглядають справи про накладання штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення передбачених частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України та частиною другою-сьомою статті 53 Закону України "Про зайнятість населення". Штрафи, накладення яких передбачено частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України, є фінансовими санкціями і не належать до адміністративно-господарських санкцій, визначених главою 27 Господарського кодексу України та Кодексу про адміністративні правопорушення. До того ж, позивача не було притягнено до відповідальності у вигляді адміністративного штрафу, тому обгрунтування позовних вимог щодо неможливості повторного притягнення до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення є безпідставним.

Частиною 1 ст. 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч.ч.1.2 ст. 76 КАС України встановлено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

А, згідно ч.1 ст. 90 цього ж Кодексу, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Враховуючи вищевикладене суд дійшов висновку, що постанова Головного управління Держпраці у Херсонській області про накладення штрафу №ХС 2919/502/АВ/П/ПТ/ЗБ-ФС від 24.01.2019 року є такою, що прийнята відповідно до вимог чинного законодавства, з використанням повноважень у порядку, у спосіб та з метою, з якою таке повноваження надано, у відповідності до вимог закону.

На підставі досліджених доказів та встановлених на їх підставі обставин справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 139, 243-246, 250, 255,295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:

Відмовити фізичній особі-підприємцю ОСОБА_3 в задоволенні позову.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П'ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції,який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 26 квітня 2019 р.

Суддя Хом'якова В.В.

кат. 112040100