Справа № 569/24675/18
Суддя: Кучина Н. Г.
Дата ухвалення: 2019-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2019 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Кучиної Н.Г.,

з участю секретаря судового засідання Ющук О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Рівне в порядку спрощеного провадження адміністративну справу № 569/24675/18 за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області Департамент патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

29 грудня 2018 року року до Рівненського міського суду надійшла позовна заява ОСОБА_1, у якій позивач просить визнати дії інспектора поліції Повх І.В., щодо складання постанови АР № 631689 від 07.12.2018 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн за порушення ч. 2 ст. 122 КУпАП, незаконними та визнати постанову серії АР № 631689 від 07.12 2018 року про адміністративне правопорушення протиправною та скасувати її, а провадження по справі закрити.

Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги зазначив, що на нього складено патрульним поліції постанову, в якій вказано, що він ніби то 09.10.2018 року о 16 год. 28 хв. здійснив обгін автомобіля Mitsubishi Outlander , номерний знак НОМЕР_1, на автомобільній дорозі «Львів-Тернопіль 77 км», що рухався у попутному напрямку із увімкненим червоним та синім проблисковим маячком, чим порушив п. 3.4 ПДР, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Позивач зазначає, що ч. 2 ст. 122 КУпАП передбачено відповідальність за порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду , тоді як за порушення п. 3.4 Правил дорожнього руху передбачено відповідальність ч. 3 ст. 122 КУпАП. Вважає, що відповідачем помилково кваліфіковано його дії за ч. 2 ст. 122 КУпАП, тому просить скасувати постанову серії АР № 631689 від 07.12.2018 року та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, у зв'язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП. Крім того, просить визнати незаконними дії інспектора поліції Повх І.В. про притягнення його до адміністративної відповідальності.

Ухвалою Рівненського міського суду від 17.01.2019 року по вищевказаній справі відкрите провадження за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Рівненського міського суду від 26 березня 2019 року замінено неналежного відповідача інспектора ВАПУПП у Львівській області ДПП старшого лейтенанта Повх Івана Володимировича належним відповідачем - Управління патрульної поліції у Львівській області Департамент патрульної поліції.

Позивач через канцелярію суду надав заяву вх. № 21431/19 від 22.042019 року про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, про причини неявки суду не сповістив, відзиву на позов до суду не подав.

За таких обставин суд, вважає за можливе розглянути справу за відсутності позивача та представника відповідача, що не суперечить вимогам ч.3 ст. 268 КАС України.

З огляду на це, а також на скорочені строки розгляду справ даної категорії, суд вирішив можливим розглянути справу за відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до такого.

Зі змісту постанови про накладення адміністративного стягнення про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 07.12.2018 року серії АР № 631689 вбачається, що ОСОБА_1 09.10.2018 року, керуючи транспортним засобом здійснив обгін автомобіля Mitsubishi Outlander , номерний знак НОМЕР_1, на автомобільній дорозі «Львів-Тернопіль 77 км», що рухався у попутному напрямку із увімкненим червоним та синім проблисковим маячком, чим порушив п. 3.4 ПДР, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. ч. 1, 2ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

За нормою ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб"єкта владних повноважень обов"язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як підставу оскарження постанови ОСОБА_1 зазначає, що, на його думку, помилково кваліфіковано його дії за ч. 2 ст. 122 КУпАП, тоді як відповідальність за таке порушення передбачено ч. 3 ст. 122 КУпАП, що потягло за собою протиправне притягнення його відповідальності за правопорушення якого він не вчиняв.

Враховуючи, що позивач обґрунтовує даний позов невірністю правової кваліфікації правопорушення, суд зазначає наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 122 КУпАП, порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного розїзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами звязку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п"яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Таким чином, диспозиція наведеної правової норми передбачає притягнення до відповідальності водіїв транспортних засобів за порушення ними, зокрема, порушення правил обгону і зустрічного розїзду.

Зі змісту спірної постанови про адміністративне правопорушення слідує, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, у зв»язку із порушенням ним вимог п. 3.4 Правил дорожнього руху, обгін службового ТЗ патрульної поліції.

В даному випадку доводи позивача щодо необхідності кваліфікувати як порушення п.3.4 ПДР за ч. 3 ст. 122 КУпАП, суд до уваги не приймає.

Однак, суд приходить до висновку, що на його розгляд не надано доказів, які б підтверджували факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.122 КУпАП, оскільки будь - яких доказів на підтвердження даного факту суду не надано, при чому обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, сам позивач факт вчинення правопорушення заперечив.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що відповідачем не зафіксовано порушення Правил дорожнього руху позивачем.

Окрім того, матеріали справи не містять, а відповідачем не надано належних доказів порушення позивачем вимог п. 3.4 ПДР України. Тобто, в порушення вказаних норм КУпАП, відповідач при винесенні оскаржуваної постанови керувався виключно власними припущеннями щодо вчинення позивачем вказаного правопорушення, що є неприпустимим та свідчить про протиправність спірної постанови відповідача.

Отже, для того, щоб притягнути особу до адміністративної відповідальності необхідна наявність вини відповідної особи у вчиненому правопорушенні, яка підтверджена належними доказами.

Одними із таких доказів, відповідно до статті 251 КУпАП є зокрема, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки.

В матеріалах справи відсутні будь-які об'єктивні і беззаперечні докази наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП, крім оскаржуваної постанови.

З врахуванням досліджених в судовому засіданні доказів, суд не має підстав для висновку, що при притягненні позивача до адміністративної відповідальності відповідачем в повному обсязі були дотримані вищенаведені вимоги закону і під час цього були вжиті всі заходи щодо повного, всебічного та об'єктивного з'ясування обставини, що мали значення для правильного вирішення справи.

Так, при винесені постанови про адміністративне правопорушення, відповідач під час винесення оскаржуваної постанови в порушення вимог, статей 245, 247, 251, 252 КУпАП розглянув справу про адміністративне правопорушення без дотримання принципу законності та повного і всебічного розгляду, не перевіривши наявності складу правопорушення, у зв'язку з чим за наслідками розгляду вказаної справи, прийняв постанову, яка суперечить чинному законодавству та підлягає скасуванню.

Відповідач в у судове засідання не зяви'вся, будь- яких доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові не надав, не спростував вказане твердження позивача.

Не з»являючись у судове засідання відповідач усвідомлює, погоджується та несе ризики неможливості вчасно відреагувати на обставини, які будуть з'ясовані в ході проведення судового засідання, надати відповідні пояснення та додаткові докази або ж заявити клопотання.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь.

Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб'єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Будь-яких доказів, які б свідчили про вчинення позивачем порушення правил дорожнього руху при винесенні оскаржуваної постанови не надано, зокрема, відповідачем не надано суду та не долучено до оскаржуваної постанови пояснення свідків, фото-, відео-фіксації порушення позивачем правил дорожнього руху. Оскаржувана постанова не містить доказової бази вчинення правопорушення.

Єдиним доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення є сама оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення, в якій зафіксовано порушення водієм правил дорожнього руху.

Суд вважає, що зазначена постанова є саме предметом спору між сторонами та не може розглядати як доказ за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що під час винесення оспорюваної постанови, інспектором поліції не зібрано достатніх достовірних фактичних даних, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, не долучено інших відомостей необхідних для вирішення справи, передбачених ст. 268 КУпАП України.

З огляду на викладене, оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення серії АР № 631689 за вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП є безпідставною та необґрунтованою.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, при розгляді адміністративної справи, визнаючи позивача винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП, відповідач доказів на підтвердження правомірності своїх дій щодо винесення постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності суду не надав, а тому суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю.

Щодо вимоги про визнання протиправними дій відповідача щодо винесення оскаржуваної постанови, суд вважає за необхідне зауважити на таке.

Згідно з ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Суд зазначає, що в даному випадку, з огляду на положення ст. 286 КАС України, належним та ефективним способом захисту прав позивача є визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, тому в задоволенні позовної вимоги про визнання дій відповідача протиправними слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 9, 10, 77, 241-246, 286 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області Департамент патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - задоволити частково.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 631689 від 07 грудня 2018 року за ч. 2 ст. 122 КУпАП визнати незаконною та скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана через Рівненський міський суд Рівненської області в Восьмий апеляційний адміністративний суд протягом 10 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Рівненського міського суду Н.Г. Кучина