Справа № 820/1483/16
Суддя: Ханова Р.Ф.
Дата ухвалення: 2019-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

Київ

25 квітня 2019 року

справа №820/1483/16

адміністративне провадження №К/9901/25619/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Ханової Р.Ф.(суддя-доповідач),

суддів: Гончарової І.А., Олендера І.Я.,

розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу Харківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області

на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 03 серпня 2016 року у складі судді Тітова О.М.,

та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 01 листопада 2016 року у складі суддів Присяжнюк О.В., Русанова В.Б., Курило Л.В.,

у справі № 820/1483/16

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Рассвет»

до Харківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області

про скасування податкових повідомлень-рішень,

У С Т А Н О В И В :

28 березня 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Рассвет» (далі - Товариство, платник податків, позивач у справі) звернулося до суду з позовом до Харківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області (далі - податковий орган, відповідач у справі) про скасування податкових повідомлень-рішень від 14 березня 2016 року за №, яким зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість на 182358 грн, № яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість за податковим зобов'язанням у сумі 3584 грн та застосовані штрафні (фінансові) санкції у сумі 896 грн, № про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на прибуток за податковими зобов'язаннями у сумі 12337 грн та застосування штрафних (фінансових) санкцій у сумі 3084 грн 25 коп., № про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість за податковими зобов'язаннями у сумі 13337 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями - 3334 грн 25 коп., з мотивів безпідставності їх прийняття.

03 серпня 2016 року постановою Харківського окружного адміністративного суду, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 01 листопада 2016 року, адміністративний позов Товариства задоволено, визнано недійсним та скасовано податкові повідомлення-рішення податкового органу від 14 березня 2016 року за №, №, №, №, з мотивів того, що господарські операції позивача з його контрагентами спричинили реальні зміни майнового стану платника податків, відповідні витрати і податковий кредит є сформованими платником податків правомірно, внаслідок чого відсутні підстави для прийняття податкових повідомлень - рішень.

28 листопада 2016 року податковим органом подано касаційну скаргу до Вищого адміністративного суду України, в якій відповідач, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позовних вимог Товариства відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування касаційної скарги відповідач вказує на проведення ним перевірки з питань правильності нарахування податку на додану вартість за період з 01 січня 2012 року по 20 листопада 2015 року, неналежне отримання послуг відповідно до договору перевезення вантажів від 14 липня 2014 року, безпідставне формування податкового кредиту з податку на додану вартість, яке призвело до бюджетного відшкодування в межах виконання договорів на спільний обробіток землі від 26 січня 2012 року.

10 січня 2017 року ухвалою Вищого адміністративного суду України відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою податкового органу, після усунення недоліків наведених в ухвалі цього суду від 30 листопада 2016 року та витребувана справа №820/1483/16 із Харківського окружного адміністративного суду.

10 лютого 2017 року Товариством подані заперечення до Вищого адміністративного суду України на касаційну скаргу податкового органу, якими позивач просить залишити касаційну скаргу без задоволення, постанову суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції без змін.

03 лютого 2017 року справа №820/1483/16 надійшла до Вищого адміністративного суду України

20 лютого 2018 року справа №820/1483/16 разом з матеріалами касаційної скарги №К/9901/25619/18 передані до Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Верховний Суд, переглянувши судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, вбачає підстав для часткового задоволення касаційної скарги.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Зазначеним вимогам закону судові рішення частково не відповідають.

Суди першої та апеляційної інстанцій установили, що Товариство є юридичною особою, включене до ЄДРПОУ за номером 30712821, перебуває на податковому обліку, є платником податку на додану вартість.

Податковим органом проведено документальну позапланову виїзну перевірку Товариства щодо своєчасності, правильності достовірності та повноти сплати податку на додану вартість та інших зборів та обов'язкових платежів за період з 01 січня 2012 року по 20 листопада 2015 року, з питання правильності обчислення повноти та своєчасності сплати з податку на доходи з фізичних осіб та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове соціальне страхування за період з 01 січня 2012 року по 31 грудня 2012 року, результати якої викладені в акті перевірки від 26 лютого 2016 року №241/20-23-22-01-05/30712821 (далі - акт перевірки).

Суд зазначає, що у справі є наявними дві копії акта перевірки, в томі першому на сторінках з 17 по 34, долучені без першої сторінки, з визначенням наскрізної нумерації сторінки 1, 2, 2, 2, 2, 2, 4, 4, 5, 5, 5, 5, 6, 6, 6, 6, 6, 6 невідомого документа. У цьому ж томі на аркушах справи 137-172 розміщена світлокопія акта перевірки від 26 лютого 2016 року з титульною сторінкою, яка утримує в собі дату, номер та назву акта та сторінки із наступною нумерацією 6, 7 ,8, 9,1,1,1,1,1,1,2,2,2,2,2,3,3,3,3,3,4,4,4,4,4,5,5,5,5,5,6,6,6,6,6.

Суд визнає, що основний доказ, який визначає склад податкових правопорушень покладених в основу прийняття спірних рішень є неналежним доказом, оскільки не є оригіналом або засвідченою судом копією відповідно до частини четвертої статті 79 Кодексу адміністративного судочинства України, в редакції, яка діяла до 15 грудня 2017 року та була чинною на час вирішення справи судами попередніх інстанцій.

14 березня 2016 року керівником податкового органу згідно пунктів 54.3 статті 54, пункту 58.1 статті 58 Податкового кодексу України, на підставі висновків акта перевірки прийняті податкові повідомлення - рішення.

Податковим повідомленням - рішенням № зменшено розмір від'ємного значення, суми податку на додану вартість у розмірі 182 358,00 грн за березень, квітень, вересень, липень 2014 року, за порушення пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України.

Податковим повідомленням - рішенням № збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 3584 грн, за порушення пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України та застосовані штрафні (фінансові) санкції у сумі 896 грн за порушення пункту 123.1 статті 123 цього кодексу.

Податковим повідомленням - рішенням № збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств у розмірі 12337 грн за порушення гл.3, статті 139 пункту 139.1, підпункту 139.1.9 Податкового кодексу України та застосовані штрафні (фінансові) санкції у сумі 896 грн за порушення пункту 123.1 статті 123 цього кодексу.

Податковим повідомленням - рішенням № збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість у розмірі 13337 грн за порушення гл.5, пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, та застосовані штрафні (фінансові) санкції у сумі 3334 грн 25 коп. за порушення пункту 123.1 статті 123 цього кодексу.

Суди попередніх інстанцій здійснили системний аналіз положень норм покладених в основу прийняття податкових повідомлень-рішень, висновувалися на конституційному принципі закріпленого частиною другою статті 19 Конституції України, а саме пункті 138.2 статті 138, пунктах 198.2, 198.3, 198.6 статті 198, пунктах 201.1, 201.11 статті 201 Податкового кодексу України, з наведенням повного тексту цих норм судовими рішеннями.

Також встановлено, що між державним підприємством «Навчально-дослідним господарством «Докучаєвське» та Товариством укладено договір про спільний обробіток земельної ділянки від 26 січня 2012 року, з додатками №1, 2, 3 до цього договору, за умовами якого, сторони зобов'язуються об'єднати зусилля для досягнення наступних господарських цілей, у рамках чинного законодавства України, спільно обробляти земельні ділянки сільськогосподарського призначення загальною площею 1 500,00 га для: вирощування зернових культур; вирощування олійних культур; вирощування буряків; оптова торгівля зерном, насінням та кормами для тварин; заготівля, виробництво та переробка сільськогосподарської продукції; надання послуг у сфері сільського господарства (інші необхідні види діяльності згідно класифікатору КВЕД).

Суд зазначає, що пославшись на факт укладення цього договору, суди попередніх інстанцій не встановили та не дали оцінку наявності складу податкових правопорушень покладених податковим органом в основу прийняття податкових повідомлень-рішень, за взаємовідносинами з цим контрагентом, не врахували, що між цими учасниками сумісної діяльності укладений та виконаний договір поставки сої від 01 вересня 2014 року, який долучений до матеріалів справи та наслідки результатів цієї діяльності (том 2 акр. справи 22-25).

Між Товариством з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційним підприємством «Мотор - Агро», як постачальником та Товариством укладено та виконано договір поставки № 150 від 20 січня 2015 року, предметом якого є поставка товару, факт отримання товару підтверджується видатковими накладними (том 1 арк. справи 78 - 84).

Між Товариством з обмеженою відповідальністю компанія «Нова Ера», як продавцем та Товариством, як покупцем укладено та виконано договір постачання №111 від 20 лютого 2015 року, предметом якого є поставка товару, факт передачі товарно-матеріальних цінностей підтверджується видатковими накладними (том 1 арк. справи 85-89).

Суд зазначає, що відповідність видаткових накладних за цими двома контрагентами вимогам частини другої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16 липня 1999 року №996 судами попередніх інстанцій не встановлена, як і не надана оцінка карткам рахунку 237, які долучені до матеріалів справи (том 1 арк. справи 105-109).

Між Фізичною особою-підприємцем, як перевізником та Товариством, як замовником укладено договір №14/07/2014 від 14 липня 2014 року про надання послуг по перевезенню вантажів автотранспортом по Україні, за умовами якого Замовник доручає, а Перевізник приймає на себе зобов'язання надати відповідно до умов даного Договору послуги по перевезенню наступних типів вантажів Замовника; зернові та олійні культури, автомобільним транспортом Перевізника. Замовник зобов'язується прийняти надані послуги по перевезенню та оплатити їх вартість в порядку та строки, визначені цим Договором.

На виконання умов пункту 1.3 договору №14/07/2014 від 14 липня 2014 року, дані, необхідні для надання послуг, вказуються у Заявках на перевезення вантажу що є невід'ємними частинами даного Договору. Погоджені Сторонами заявки регулюють взаємовідносини Сторін щодо кожного окремого перевезення (форма Заявки наведена з Додатку №1 до даного Договору).

Суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що право на віднесення сум до податкового кредиту підтверджено наявними у справі податковими накладними, виписаними ФОП на адресу позивача.

Суд зазначає, що виклавши редакцію пункту 1.3 договору суди попередніх інстанцій не дослідили докази його виконання, зокрема 13 позицій наведених актом складеним між сторонами (том 2 арк. справи 33).

Суд визнає, що суди попередніх інстанцій дійшли передчасного висновку, про те, що реальність виконання вищеозначених договорів підтверджена належним чином складеними первинними документами, а саме податковими, видатковими накладними, товарно-транспортними накладними, актами приймання - передачі наданих послуг, світлокопії яких знаходяться в матеріалах справи, як з огляду на невідповідність долучених до матеріалів справи письмових доказів процесуальним критеріям їх належності, так і з огляду на відсутність акта перевірки якими встановлені податкові правопорушення.

Суд апеляційної інстанції оцінюючи посилання податкового органу на інформація про можливі порушення з боку постачальників позивача чи по ланцюгу постачання, дійшов обґрунтованого висновку про те, що ця інформація не може бути підставою для висновків про відсутність реальності здійснених ним господарських операцій. Разом із тим належна оцінка доказів у цій частині не впливає на правильність вирішення справи у цілому.

За межами судових досліджень судами попередніх інстанцій залишено також правомірність застосування штрафних (фінансових) санкцій спірними податковими повідомленнями - рішеннями.

Суд визнає, що судами попередніх інстанцій порушені норми процесуального права, які унеможливлюють встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, внаслідок не дослідження зібраних у справі доказів та встановлення обставин, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів, що обумовлює часткове задоволення касаційної скарги податкового органу, скасування судових рішень у справі та направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Харківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області задовольнити частково.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 03 серпня 2016 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 01 листопада 2016 року у справі № 820/1483/16 скасувати.

Справу № 820/1483/16 направити на новий розгляд до Харківського окружного адміністративного суду.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Р.Ф. Ханова

Судді: І.А. Гончарова

І.Я. Олендер