Справа № 826/1975/18
Суддя: Добрівська Н.А.
Дата ухвалення: 2019-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

26 квітня 2019 року № 826/1975/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючої судді - Добрівської Н.А.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України в м. Києві,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача:
Адміністрація Державної прикордонної служби України,
провизнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, у якому, з урахуванням уточнень, просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови ОСОБА_1 у перерахуванні та виплаті пенсії з урахуванням грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення побутових питань, премії - 56 відсотків посадового окладу, доплати за науковий ступінь доктора наук, набавки за почесне звання «заслужений»;

- зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві перерахувати та виплачувати ОСОБА_1 за посадою Голови Державного комітету у справах охорони державного кордону України - Командувача Прикордонних військ України, з 01 травня 2016 року пенсію в яку входять, крім видів грошового забезпечення, які були зазначені в довідці №11/17910 від 01 грудня 2016 року, підготовленої командуванням Адміністрації Державної прикордонної служби України на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 19 жовтня 2016 року №718 та зазначеної в рішенні Солом'янського районного суду міста Києва від 09 жовтня 2017 року про виплату пенсії без обмеження максимального розміру, із розрахунку 90% грошового забезпечення, з врахуванням грошової допомоги на оздоровлення в розмірі 1/12 місячного грошового забезпечення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань в розмірі 1/12 місячного грошового забезпечення, преміє в розмірі 56 відсотків посадового окладу, доплати за науковий ступінь доктора наук в розмірі 20 відсотків окладу, надбавки за почесне звання «заслужений» в розмірі 20 відсотків посадового окладу, все з усіма видами підвищення або надбавок до пенсії та проведених виплат.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 зазначив, що перед звільненням він у складі грошового забезпечення фактично отримав згадані вище суми додаткових видів грошового забезпечення, з яких було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок). Проте з вини державного органу, який видавав довідку для призначення позивачу пенсії, зазначені допомоги, винагороди та премії у відповідній довідці не були враховані, що призвело до призначення пенсії у меншому розмірі.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 квітня 2018 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

У підготовчому засіданні 02 липня 2017 року здійснено заміну первісного відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України () на процесуального правонаступника - Головне управління Пенсійного фонду України ().

Також у цьому ж підготовчому засіданні прийнято заяву позивача про зміну позовних вимог від 25 червня 2018 року у зв'язку з чим зі складу відповідачів вилучено Адміністрацію Державної прикордонної служби України (визначена у заяві позивача про уточнення позовних вимог від 24 березня 2018 року) та залучено вказану особу до участі у справі в якості третьої особи.

Відповідач та третя особа проти позову заперечили, просили відмовити в задоволенні позовних вимог, виходячи з того, що доплати, які позивач просить включити для перерахунку пенсії на момент проведення перерахунку не виплачувались.

Представник позивача в призначених судових засіданнях позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, заявив клопотання про закінчення розгляду справи у порядку письмового провадження.

Представники відповідача та третьої особи проти позову заперечили, просили відмовити в задоволенні позовних вимог та не заперечували проти закінчення розгляду справи у порядку письмового провадження.

Відповідно до частини 3 статті 194 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вирішив закінчити розгляд справи у порядку письмового провадження.

Заслухавши пояснення учасників процесу, ознайомившись із письмово викладеними доводами учасників справи, дослідивши подані документи і матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Указом президента України від 12 листопада 2001 року позивача звільнено з військової служби у відставку з посади Голови Державного комітету у справах охорони державного кордону України - Командувача Прикордонних військ України та з 21 травня 202 року позивач виключений із списків особового складу наказом Голови Державного комітету у справах охорони державного кордону України - Командувача Прикордонних військ України.

З 22 травня 2002 року ОСОБА_1 призначена пенсія відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» і знаходиться на пенсійному обліку в Головному управління Пенсійного фонду України в м Києві.

Солом'янським районним судом міста Києва 09 жовтня 2017 року винесено постанову, якою, зокрема, зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві перерахувати та виплатити ОСОБА_1 з 01 травня 2016 року пенсію без обмежень максимального розміру пенсії із розрахунку 90% грошового забезпечення Голови Державного комітету у справах охорони державного кордону - Командувача Прикордонними військами України, згідно довідки Адміністрації Державної прикордонної служби України від 01 грудня 2016 року №11/17910, виданої на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 19 жовтня 2016 року №718.

Проте при проведенні перерахунку, на виконання постанови від 09 жовтня 2017 року, відповідачем протиправно не враховано грошову допомогу на оздоровлення в розмірі 1/12 місячного грошового забезпечення, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань в розмірі 1/12 місячного грошового забезпечення, премію в розмірі 56 відсотків посадового окладу, доплати за науковий ступінь доктора наук в розмірі 20 відсотків окладу, надбавки за почесне звання «заслужений» в розмірі 20 відсотків посадового окладу, що стало підставою для звернення позивача з даним позовом до суду.

З огляду на повідомлені учасниками процесу обставини та наведені на їх обґрунтування доводи з врахуванням доказів, що містяться в матеріалах справи і норми законодавства, якими регулюються спірні правовідносини, суд при вирішенні питання щодо наявності підстав для задоволення вимог позивача виходить з наступного.

Частиною першою статті 9 Закону України від 20 грудня 1991 року №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - Закон №2011-XII) встановлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Згідно з частинами другою, третьою статті 9 Закону №2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Таким чином, до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять чотири види складових:

1) посадовий оклад;

2) оклад за військовим званням;

3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення;

4) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Частиною першою статті 15 Закону №2011-ХІІ визначено, що пенсійне забезпечення військовослужбовців після звільнення їх з військової служби провадиться відповідно до Закону №2262-ХІІ.

Однією з умов пенсійного забезпечення військовослужбовців є визначення видів грошового забезпечення, які враховуються при обчисленні пенсій.

Так, частиною третьою статті 43 Закону №2262-ХІІ визначено, що пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (далі - КМУ).

Відповідно до пункту 7 постанови КМУ від 17 липня 1992 року №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» пенсії обчислюються з таких видів грошового забезпечення: відповідних окладів за посадою, військовим (спеціальним) званням (для осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту щомісячної надбавки за спеціальне звання) та відсоткової надбавки за вислугу років у розмірах, установлених за останньою штатною посадою, займаною перед звільненням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, крім щомісячних надбавок (доплат), установлених особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їх згодою та в інтересах справи на службі) та премії. Розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.

Таким чином, Закон №2262-ХІІ, який визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення, зокрема осіб, звільнених з військової служби, та має на меті реалізацію цими особами, конституційного права на державне пенсійне забезпечення і спрямований на встановлення єдності умов та норм пенсійного забезпечення зазначеної категорії громадян України, передбачає включення до грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія, лише щомісячні основні види грошового забезпечення, до яких належать: посадовий оклад, оклад за військовим званням, процентна надбавка за вислугу років, а також щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії.

Тобто при обчисленні пенсії не враховується такий складовий елемент грошового забезпечення як одноразові додаткові види грошового забезпечення, зокрема щорічні, щоквартальні, разові додаткові види грошового забезпечення, крім щомісячних, або тих, що виплачуються раз на місяць.

Факт сплати єдиного внеску не є безумовною підставою для включення виплати, з якої цей внесок утримано, до грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія, та має значення лише для включення до цього грошового забезпечення його видів з переліку, визначеного статтею 43 Закону №2262-ХІІ, який є вичерпним.

Водночас, про наявність підстав для включення до грошового забезпечення ОСОБА_1, з якого обчислюється пенсія, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, матеріальної допомоги для оздоровлення, грошових премій відповідно до статей Дисциплінарного статуту ЗСУ, набавки за науковий ступінь та надбавки за ступінь «заслужений», виплата яких здійснювалася не щомісячно, правомірно не включено до грошового забезпечення з якого провадиться перерахунок пенсії, оскільки вказані виплати не входять до встановленого частиною третьою статті 43 Закону №2262-ХІІ переліку видів грошового забезпечення.

Отже, позовні вимоги в частині зобов'язання управління ПФУ здійснити перерахунок пенсії із включенням до складу грошового забезпечення ОСОБА_1, з якого обчислюється пенсія, названих вище одноразових додаткових видів грошового забезпечення не підлягають задоволенню.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої палати Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі №522/2738/17.

Щодо позовних вимог в частині зобов'язання відповідача провести перерахунок без обмеження максимального розміру, із розрахунку 90% грошового забезпечення, суд зазначає, що дані вимоги задоволенню не підлягають, оскільки постановою Солом'янського районного суду міста Києва від 09 жовтня 2017 року дані позовні вимоги задоволенні та рішення виконано.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини, викладену у рішенні «Велікода проти України» від 03.06.2014. В зазначеному рішенні Суд вказав, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими, а відповідач, в свою чергу, при нарахуванні та виплаті пенсії позивача діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені чинним законодавством України.

Керуючись статтями 2, 3, 5-11, 19, 73-77, 79, 90, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

У задоволені позовних вимог ОСОБА_1 відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили у порядку, встановленому в ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено протягом 30 днів з моменту складення повного тексту до суду апеляційної інстанції в порядку, визначеному ст.ст.293, 296, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням підпункту 15.5 пункту 15 частини першої Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції згідно з Законом України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII.

Суддя: Добрівська Н.А.