Справа № 120/121/19-а
Суддя: Залімський І. Г.
Дата ухвалення: 2019-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/121/19-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Альчук М.П.

Суддя-доповідач - ОСОБА_1

25 квітня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Залімського І. Г.

суддів: Смілянця Е. С. Сушка О.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 25 лютого 2019 року (постановлену у м. Вінниці 25 лютого 2019 року о 16:08) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області в якому просив суд визнати протиправною та скасувати податкову вимогу про сплату боргу від 26.11.2018 №Ф-133646-53 про визначення суми податкового зобов'язання зі сплати єдиного внеску станом на 31.10.2018 в сумі 15819,54 грн.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 25 лютого 2019 року вказану позовну заяву ОСОБА_2 залишено без розгляду у зв'язку із пропуском позивачем строку звернення до адміністративного суду.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 25 лютого 2019 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного зясування обставин справи і постановлення необґрунтованої ухвали.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що судом першої інстанції не враховано наявності поважних причин пропуску позивачем строку звернення до суду із вказаним позовом та безпідставно обмежено прав позивача на доступ до суду. Позивач вказав, що не мав можливості вчасно звернутись до суду у зв'язку із тим, що перебував на лікуванні в період з 04.01.2019 по 18.01.2019 на підтвердження чого позивач додав до апеляційної скарги довідку Махнівської амбулаторії загальної практики - сімейної медицини КП "Козятинський РМЦ ПМСД" від 18.01.2019.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу відповідача в якому вказав на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, а також на безпідставність доводів апеляційної скарги. Зауважив, що згідно вимог ч.4 ст.308 КАС України відсутні підстави для врахування судом апеляційної інстанції довідки Махнівської амбулаторії загальної практики - сімейної медицини КП "Козятинський РМЦ ПМСД" від 18.01.2019.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 18.04.2019, з урахуванням п.7 ч.1 ст.306, ст.307, 311 КАС України, суд вирішив розглядати дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Встановлено, що 28.12.2018 ОСОБА_2 отримав податкову вимогу про сплату боргу від 26.11.2018 №Ф-133646-53 про визначення суми податкового зобов'язання зі сплати єдиного внеску станом на 31.10.2018 в сумі 15819,54 грн.

Позивач не погодився із вказаною податковою вимогою та 15.01.2019 звернувся до суду із позовною заявою про скасування такої вимоги.

Залишаючи без розгляду позовну заяву ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив з того, що позивач без поважних на те причин звернувся до суду із вказаним позовом з порушенням десятиденного строку судового оскарження податкової вимоги, який передбачено Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" № 2464-VI (Закон № 2464-VI).

Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції та враховує викладене нижче.

Відповідно до ст.122 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов'язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб'єкта владних повноважень.

Якщо рішення за результатами розгляду скарги позивача на рішення, дії або бездіяльність суб'єкта владних повноважень не було прийнято та (або) вручено суб'єктом владних повноважень позивачу у строки, встановлені законом, то для звернення до адміністративного суду встановлюється шестимісячний строк, який обчислюється з дня звернення позивача до суб'єкта владних повноважень із відповідною скаргою на рішення, дії або бездіяльність суб'єкта владних повноважень.

Згідно вимог пункту 4 частини першої статті 6 Закону № 2464-VI платник єдиного внеску має право: оскаржувати в установленому законом порядку рішення органу доходів і зборів та Пенсійного фонду та дії, бездіяльність його посадових осіб.

Відповідно до абз. 3, 4 частини четвертої статті 25 Закону № 2464-VI платник єдиного внеску зобов'язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею. У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.

Згідно абз.9 частини четвертої статті 25 Закону №2464-VI у разі якщо платник єдиного внеску протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги не сплатив зазначені у вимозі суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею, не узгодив вимогу з органом доходів і зборів, не оскаржив вимогу в судовому порядку або не сплатив узгоджену суму недоїмки протягом десяти календарних днів з дня надходження узгодженої вимоги, орган доходів і зборів надсилає в порядку, встановленому законом, до підрозділу державної виконавчої служби вимогу про сплату недоїмки.

Отже, строк звернення до суду із позовною заявою з вимогою про визнання протиправною та скасування податкової вимоги про сплату недоїмки з єдиного внеску становить 10 днів з моменту отримання податкової вимоги.

Вказаний висновок узгоджується із правовою позицією, яка викладена в постанові Верховного ОСОБА_3 від 31.01.2019 у справі № 802/983/18-а.

В апеляційній скарзі позивач не заперечує, що строк оскарження вказаної податкової вимоги складає 10 днів. При цьому, позивач зазначає про поважність причин пропуску такого строку.

За правилами частини третьої статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Матеріали справи не містять доказів звернення позивача до суду першої інстанції із клопотанням про поновлення строку звернення до адміністративного суду.

Посилання позивача на те, що він не мав можливості вчасно звернутись до суду у зв'язку із тим, що перебував на лікуванні в період з 04.01.2019 по 18.01.2019, суд апеляційної інстанції не може вважати такими, що свідчать про незаконність та необґрунтованість оскаржуваної ухвали.

На підтвердження факту лікування в період з 04.01.2019 по 18.01.2019 позивач додав до апеляційної скарги довідку Махнівської амбулаторії загальної практики - сімейної медицини КП "Козятинський РМЦ ПМСД" від 18.01.2019.

Згідно матеріалів справи, вказана довідка не подавалась позивачем до суду першої інстанції.

Відповідно до ч.4 ст.308 КАС України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що обєктивно не залежали від нього.

Позивач не надав жодних обґрунтувань неможливості подання вказаної довідки до суду першої інстанції, а тому вказана довідка від 18.01.2019 не приймається судом апеляційної інстанції як доказ

Крім того, зазначена довідка від 18.01.2019 свідчить про перебування позивача в період з 04.01.2019 по 18.01.2019 на амбулаторному, а не стаціонарному лікуванню, що не може безумовно вважатись об'єктивною перешкодою для реалізації позивачем права на звернення до суду.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, постановив ухвалу з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність залишення позовної заяви без розгляду, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 315 та статті 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 25 лютого 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_4 ОСОБА_3