Справа № 826/5752/18
Суддя: Коротких Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2019-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/5752/18 Суддя (судді) першої інстанції: Скочок Т.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Коротких А.Ю.,

суддів: Ганечко О.М.,

Сорочка Є.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Телеканал СТБ" на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 січня 2019 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Телеканал СТБ" до Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В :

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулось товариство з обмеженою відповідальністю "Телеканал СТБ" з позовом до Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення про визнання протиправним та скасування рішення Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення "Про результати позапланової перевірки ПрАТ "Міжнародний Медіа Центр - СТБ" від 22.03.2018 року №389.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 січня 2019 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, товариство з обмеженою відповідальністю "Телеканал СТБ" подало апеляційну скаргу. В апеляційній скарзі апелянт, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи та на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

На адресу суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення, в якому остання просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Предметом апеляційного оскарження є судове рішення, яке прийняте судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у зв'язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

Розглянувши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - залишенню без змін, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, наказом Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення від 26.01.2018 року №5а/58-1 призначено позапланову виїзну перевірку діяльності приватного акціонерного товариства "Міжнародний медіа центр - СТБ".

За результатами вказаної перевірки складено акт позапланової виїзної перевірки дотримання телерадіоорганізацією законодавства України та умов ліцензії від 07.02.2018 року №42, в якому зазначено про те, що за наслідками моніторингу мовлення ПрАТ "Міжнародний медіа центр - СТБ" зафіксовано демонстрування фільмів за участю діячів, прізвища яких внесені до Переліку осіб, які створюють загрозу національній безпеці, оприлюдненого на веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах культури та мистецтв - Міністерства культури України, а саме: 1) "ІНФОРМАЦІЯ_1" за участю ОСОБА_5 (ІНФОРМАЦІЯ_2 об 11:15, ІНФОРМАЦІЯ_3 о 09:00, ІНФОРМАЦІЯ_4 о 08:35); 2) "ІНФОРМАЦІЯ_5" за участю ОСОБА_6 (ІНФОРМАЦІЯ_4 о 13:25, ІНФОРМАЦІЯ_6 о 17:55); 3) "ІНФОРМАЦІЯ_7" за участю ОСОБА_7 (ІНФОРМАЦІЯ_8 о 14:15, ІНФОРМАЦІЯ_6 об 11:00, ІНФОРМАЦІЯ_9 о 18:00); 4) "ІНФОРМАЦІЯ_10" за участю ОСОБА_8 (ІНФОРМАЦІЯ_11 о 07:35, ІНФОРМАЦІЯ_12 о 10:50, ІНФОРМАЦІЯ_8 о 12:15). Вказане, за висновками акту, свідчить про порушення ПрАТ "Міжнародний медіа центр - СТБ" вимог абз. 10 ч. 2 ст. 6 та п. "а" ч. 1 ст. 59 Закону України "Про телебачення і радіомовлення".

На підставі викладеного, Національною радою України з питань телебачення і радіомовлення прийнято рішення від 22.03.2018 року №389 "Про результати позапланової виїзної перевірки ПрАТ "Міжнародний медіа центр - СТБ", м. Київ (НР №00269-м від 23.08.2011 року, багатоканальне мовлення (МХ-2), логотип: "С-Можливо все!" (комбіноване))", яким визнано порушення ПрАТ "Міжнародний медіа центр - СТБ", м. Київ абз. 10 ч. 2 ст. 6 та п. "а" ч. 1 ст. 59 Закону України "Про телебачення і радіомовлення"; ПрАТ "Міжнародний медіа центр - СТБ", м. Київ, НР №00269-м від 23.08.2011 року, оголошено попередження та зобов'язано ліцензіата ПрАТ "Міжнародний медіа центр - СТБ", м. Київ, протягом місяця з дня прийняття цього рішення привести свою діяльність у відповідність до вимог чинного законодавства, у разі невиконання ліцензіатом цього рішення Національна рада може застосувати до ліцензіата санкції, передбачені чинним законодавством України.

Вважаючи вказане рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Колегія суддів апеляційної інстанції, перевіряючи у межах доводів апеляційної скарги законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, зазначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України "Про Національну раду України з питань телебачення і радіомовлення", Національна рада є конституційним, постійно діючим колегіальним органом, метою діяльності якого є нагляд за дотриманням законів України у сфері телерадіомовлення, а також здійснення регуляторних повноважень, передбачених цими законами.

У силу ст. 13 Закону України "Про Національну раду України з питань телебачення і радіомовлення", Національна рада, зокрема, здійснює нагляд за дотриманням телерадіоорганізаціями та провайдерами програмної послуги вимог законодавства у галузі телерадіомовлення; нагляд за дотриманням ліцензіатами ліцензійних умов та умов ліцензій; застосування в межах своїх повноважень санкцій відповідно до закону.

Національна рада застосовує санкції до порушників законодавства про телебачення і радіомовлення відповідно до вимог Закону України "Про телебачення і радіомовлення" (ст. 21 Закону України "Про Національну раду України з питань телебачення і радіомовлення").

На виконання вказаних положень рішенням Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення від 08.02.2012 року №115 затверджено Інструкцію про порядок здійснення моніторингу телерадіопрограм, проведення перевірок телерадіоорганізацій та провайдерів програмної послуги (надалі - Інструкція).

Відповідно до п. 1 розділу ІІІ Інструкції, Національна рада здійснює наглядові повноваження, зокрема шляхом здійснення моніторингу телерадіопрограм, а також проведення перевірок (планових або позапланових, виїзних або безвиїзних).

Нормативно-правовим актом, який відповідно до Конституції України та Закону України "Про інформацію" регулює відносини, що виникають у сфері телевізійного та радіомовлення на території України, визначає правові, економічні, соціальні, організаційні умови їх функціонування, спрямовані на реалізацію свободи слова, прав громадян на отримання повної, достовірної та оперативної інформації, на відкрите і вільне обговорення суспільних питань, є Закон України "Про телебачення і радіомовлення" від 21.12.1993 року (надалі - Закон №3759-XII).

Так, приписами п. "а" ч. 1 ст. 59 Закону України "Про телебачення і радіомовлення" передбачено, що телерадіоорганізація, зокрема, зобов'язана дотримуватися законодавства України та вимог ліцензії.

Серед законодавчих обмежень у діяльності телерадіоорганізацій абз. 10 ч. 2 ст. 6 Закону України "Про телебачення і радіомовлення" визначено, що не допускається використання телерадіоорганізацій для трансляції аудіовізуальних творів (фільмів, телепередач, крім інформаційних та інформаційно-аналітичних телепередач), одним із учасників яких є особа, внесена до Переліку осіб, які створюють загрозу національній безпеці, оприлюдненого на веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах культури та мистецтв. При цьому учасником аудіовізуального твору вважається фізична особа, яка брала участь у його створенні під власним ім'ям (псевдонімом) або як виконавець будь-якої ролі, виконавець музичного твору, що використовується в аудіовізуальному творі, автор сценарію та/або текстів чи діалогів, режисер-постановник, продюсер.

Згідно з частиною 5 статті 28 Закону №3759-XII, ліцензіат не має права розповсюджувати програми і передачі, трансляція яких не допускається згідно з вимогами частини другої статті 6 цього Закону, а також програми, здатні впливати на нормальний фізичний, розумовий або моральний розвиток дітей та юнацтва, і програми, що містять сцени, які викликають жах, сцени вбивства, насилля (фізичного чи психологічного), сцени, звернені до сексуальних інстинктів.

Частиною 6 статті 70 Закону №3759-XII передбачено, що в разі виявлення порушення телерадіоорганізацією або провайдером програмної послуги вимог законодавства уповноважений орган вживає до порушника санкції або надсилає до Національної ради подання відповідно до вимог закону. У разі виявлення Національною радою ознак порушення телерадіоорганізаціями законодавства про кінематографію щодо квоти демонстрування національних фільмів та щодо розповсюдження чи демонстрування творів, розповсюдження і демонстрування яких заборонено законодавством про кінематографію, Національна рада складає про це відповідний акт та передає його центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері кінематографії, для вжиття заходів, передбачених законодавством.

Національна рада застосовує санкції до телерадіоорганізацій у разі порушення ними вимог цього Закону та/або умов ліцензії (ч. 2 ст. 72 Закону України "Про телебачення і радіомовлення").

Національна рада може застосовувати до телерадіоорганізацій та провайдерів програмної послуги такі санкції: оголошення попередження; стягнення штрафу; анулювання ліцензії на підставі рішення суду за позовом Національної ради (ч. 6 ст. 72 Закону України "Про телебачення і радіомовлення").

З аналізу наведених законодавчих положень вбачається, що телерадіоорганізаціям заборонено трансляцію фільмів за участі осіб, віднесених до Переліку осіб, які створюють загрозу національній безпеці, оприлюдненого на веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах культури та мистецтв.

Згідно з розміщеним на веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах культури та мистецтв, Переліком осіб, які створюють загрозу національній безпеці (http://mincult.kmu.gov.ua), серед вказаних осіб, зокрема, зазначено: ОСОБА_5, ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_6.

Відтак, трансляція фільмів, вказаних в акті позапланової виїзної перевірки дотримання телерадіоорганізацією законодавства України та умов ліцензії від 07.02.2018 року №42, на підставі чого прийнято оскаржуване рішення, згідно з абз. 10 ч. 2 ст. 6 Закону України "Про телебачення і радіомовлення" є свідченням порушення законодавства про телебачення і радіомовлення та передбачає застосування Національною радою відповідних санкцій по відношенню до телерадіоорганізацій.

Щодо посилань позивача на необхідність застосування у межах спірних правовідносин саме положень Закону України "Про кінематографію", колегія суддів зазначає наступне.

У відповідності до ч. 1 ст. 15-1 Закону України "Про кінематографію", в Україні забороняється розповсюдження і демонстрування фільмів, що містять популяризацію або пропаганду органів держави-агресора та їхніх окремих дій, що створюють позитивний образ працівників держави-агресора, працівників радянських органів державної безпеки, виправдовують чи визнають правомірною окупацію території України, а також забороняється трансляція (демонстрування шляхом показу каналами мовлення) фільмів, вироблених фізичними та юридичними особами держави-агресора.

Передбачена частиною першою цієї статті заборона розповсюдження і демонстрування фільмів, що містять популяризацію або пропаганду органів держави-агресора та їхніх окремих дій, поширюється на розповсюдження та демонстрування будь-яких фільмів незалежно від країни походження, вироблених після 1 серпня 1991 року. Заборона трансляції фільмів, вироблених фізичними та юридичними особами держави-агресора, які не містять популяризації або пропаганди органів держави-агресора та їхніх окремих дій, поширюється на фільми, вироблені та/або вперше оприлюднені (демонстровані) після 1 січня 2014 року (ч. 2 ст. 15-1 Закону України "Про кінематографію").

Норми Закону України "Про кінематографію" є спеціальними для центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері кінематографії, яким є Державне агентство України з питань кіно (Положення про Державне агентство України з питань кіно затверджене постановою КМУ від 17.07.2014 року №277).

Натомість, Національна рада здійснює нагляд саме за дотриманням телерадіоорганізаціями вимог законодавства у галузі телерадіомовлення, а також нагляд за дотриманням ліцензіатами умов ліцензій, що передбачено ЗУ "Про телебачення і радіомовлення".

Суд звертає увагу, що прийняття рішення про відмову у видачі державного посвідчення на право розповсюдження і демонстрування фільмів та/або про його анулювання віднесене до повноважень Державного агентства України з питань кіно, згідно з приписами Положення про Державне агентство України з питань кіно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2014 року №277.

Отже, факт складання Переліку осіб, які створюють загрозу національній безпеці України, не має наслідком автоматичної відмови у видачі чи анулювання державного посвідчення на право розповсюдження і демонстрування фільмів, оскільки таке рішення приймається Державним агентством України з питань кіно, а не Національною радою України з питань телебачення і радіомовлення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.02.2018 року у справі №826/28278/15 (ЄДРСР №72605151).

Відтак, наявність у позивача діючих станом на момент виникнення спірних правовідносин державних посвідчень на право розповсюдження і демонстрування фільмів не спростовує факту виявлених відповідачем порушень, внаслідок чого прийнято оскаржуване рішення.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про правомірність оскаржуваного рішення, прийнятого відповідачем у межах наданих йому повноважень.

Згідно із частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Всі наведені апелянтом доводи не спростовують вірних висновків суду першої інстанції.

На підставі вищезазначеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 329, 331 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Телеканал СТБ" залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 січня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції в порядку і строки, встановлені статтями 329, 331 КАС України.

Головуючий суддя: Коротких А.Ю.

Судді: Ганечко О.М.

Сорочко Є.О.