Справа № 1.380.2019.000249
Суддя: Москаль Ростислав Миколайович
Дата ухвалення: 2019-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №1.380.2019.000249
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2019 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Москаля Р.М., за участі секретаря судового засідання Михалюк М.Ю., представника відповідача ОСОБА_1, розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним рішення та зобовязання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі ОСОБА_2, позивач) 16.01.2019 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі ГУ ПФУ у Львівській області, відповідач) з вимогами: - визнати протиправним рішення ГУ ПФУ у Львівській області від 03.01.2019 № 187/03.29-16 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_2; - зобовязати ГУ ПФУ у Львівській області призначити ОСОБА_2 пенсію за вислугу років з 30.01.2018.

Позовні вимоги позивачі обґрунтовано такими обставинами (а.с. 5-8): ОСОБА_2 проходив військову службу в органах Державної кримінально-виконавчої служби України. Відповідно до наказу начальника Державної установи «Сокальська виправна колонія (№ 47)» № 10/ОС-18 від 29.01.2018 звільнений з органів кримінально-виконавчої служби з 29.01.2018 у звязку з скороченням штатів або проведенням організаційних заходів; вислуга років на день звільнення складала у календарному обчисленні 19 років 07 місяців 29 днів, у пільговому обчисленні 27 років 00 місяці 00 днів. Позивач звернувся через Західне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції до ГУ ПФУ у Львівській області із заявою про призначення йому пенсії за вислугу років. ГУ ПФУ у Львівській області прийняло рішення № 499/9 від 12.12.2018, відповідно до якого відмовило ОСОБА_2 у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі Закон №2262). Позивач не погоджується з цим рішенням, вважає, що має право на пенсію за вислугу років, оскільки у її пільговому обчисленні його вислуга у розмірі 27 років 00 місяців 00 днів є достатньою. В якості правового обгрунтування позовних вимог позивач посилається на пп. «г» п. 3 постанови Кабінету Міністрів України № 393 від 17.07.1992 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» та частину четверту статті 23 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» від 23.06.2005 № 2713-IV, згідно з якими до вислуги років для призначення пенсій особам, зараховується на пільгових умовах один місяць служби за сорок днів особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ та кримінально-виконавчої системи. Позивач вказує, що Закон № 2262 не містить виключень з приводу того, що вислуга років в пільговому обрахуванні не може зараховуватись до вислуги років для призначення пенсії відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 393, при цьому позивач посилається на судову практику Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 27.06.2018 у справі № 750/9775/16а.

Відповідач позов не визнає. Представник відповідача подав відзив на позовну заяву (а.с. 23-27), просить суд відмовити в задоволенні позову ОСОБА_2 в повному обсязі. Відповідач вказує, що відповідно до п. «а» статті 12 Закону № 2262 передбачено, що пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби, зокрема, з 1 жовтня 2017 року по 30 вересня 2018 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарні роки та 6 місяців і більше. З огляду на те, що вислуга років ОСОБА_2 на день звільнення (29.01.2018) у календарному обчисленні становила 19 років 07 місяців 29 днів, відсутні підстави для призначення пенсії за вислугу років. Представник відповідача вважає, що ГУ ПФУ у Львівській області правомірно прийняло оскаржуване рішення. В обгрунтування своєї правової позиції представник відповідача послався судову практику Верховного Суду з аналогічних правовідносин, викладену в постановах від 27.03.2018 у справі № 295/6301/17, від 19.09.2018 у справі № 725/1959/17, від 22.11.2018 у справі 161/4876/17.

Суд заслухав пояснення учасників справи, дослідив долучені до матеріалів справи письмові докази, оцінив їх в сукупності і встановив такі фактичні обставини справи і відповідні їм спірні правовідносини:

ОСОБА_2 проходив військову службу в органах Державної кримінально-виконавчої служби України. Відповідно до наказу начальника Державної установи «Сокальська виправна колонія (№ 47)» № 10/ОС-18 від 29.01.2018 звільнений з органів кримінально-виконавчої служби з 29.01.2018 за статтею 77 пункту 1 пп. 4 Закону України «Про Національну поліцію» (у звязку з скороченням штатів або проведенням організаційних заходів). Вислуга років на день звільнення складала у календарному обчисленні 19 років 07 місяців 29 днів, у пільговому обчисленні 27 років 00 місяці 00 днів (а.с. 11).

21.09.2018 ОСОБА_2 звернувся через Західне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції із заявою про призначення пенсії за вислугу років. Західне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції 21.09.2018 скерувало на адресу ГУ ПФУ у Львівській області подання про призначення пенсії та матеріали для призначення ОСОБА_2 пенсії за вислугу років (а.с. 54-85).

12.12.2018 ГУ ПФУ у Львівській області прийняло рішення № 499/9, яким відмовило ОСОБА_2 у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». В рішенні зазначено, що статтею 12 Закону № 2262 передбачено, що пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби, зокрема, з 1 жовтня 2017 року по 30 вересня 2018 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарні роки та 6 місяців і більше. З огляду на те, що вислуга років ОСОБА_2 на день звільнення (29.01.2018) у календарному обчисленні становить 19 років 07 місяців 29 днів, відсутні підстави для призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «а» статті 12 та статті 23 Закону № 2262 (а.с. 14). 03.01.2019 ГУ ПФУ у Львівській області листом № 187/03.29-16 проінформувало ОСОБА_2 про результат розгляду його заяви та повідомило позивача про прийняте ГУ ПФУ у Львівській області рішення (а.с. 12-13).

При прийнятті рішення суд керується такими правовими нормами:

Стаття 46 Конституції України закріплює право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Правові основи організації та діяльності Державної кримінально-виконавчої служби України, її завдання та повноваження визначає Закон України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» від 23.06.2015 N 2713-IV (далі Закон N 2713-IV). Відповідно до статті 23 Закону N 2713-IV держава забезпечує соціальний захист персоналу Державної кримінально-виконавчої служби України відповідно до Конституції України, цього Закону та інших законів України. Згідно з частиною третьою цієї статті пенсійне забезпечення осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби здійснюється відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". При звільненні зі служби особи рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби користуються правовими і соціальними гарантіями відповідно до Закону України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист".

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального звязку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом визначає Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-XII (далі Закон № 2262-XII).

Відповідно до частини першої статті 1 Закону № 2262-XII особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального звязку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Відповідно до пункту «а» частини першої статті 12 Закону № 2262-XII пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "ж" статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 1 жовтня 2017 року по 30 вересня 2018 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки та 6 місяців і більше.

Стаття 17 Закону № 2262-XII визначає види служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначення пенсії. Згідно з пунктом б) частини першої цієї статті особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби і військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д" статті 12 цього Закону, які мають право на пенсію за цим Законом, до вислуги років для призначення пенсії зараховуються служба в органах внутрішніх справ, поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального звязку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Державній кримінально-виконавчій службі України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду.

Згідно з частиною другою статті 17 Закону № 2262-XII до вислуги років поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального звязку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України при призначенні пенсії на умовах цього Закону додатково зараховується час їхнього навчання (незалежно від форми навчання) у цивільних вищих навчальних закладах, а також в інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, Національної поліції, Служби судової охорони, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України або призначення на відповідну посаду в межах до пяти років із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби.

Частиною четвертою статті 23 Закону N 2713-IV визначено, що особам рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби встановлюється пільговий залік вислуги років для призначення пенсії - один місяць служби за сорок днів; особам, які проходять службу у воєнізованих формуваннях і установах виконання покарань, призначених для тримання засуджених до довічного позбавлення волі, - один місяць служби за півтора місяця, а в установах виконання покарань, призначених для тримання і лікування інфекційних та психічно хворих засуджених, - один місяць служби за два місяці за переліком посад і в порядку, що затверджуються Міністерством юстиції України.

Згідно п.п. г) пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України № 393 від 17.07.1992 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової» до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах один місяць служби за сорок днів особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ та кримінально-виконавчої системи, які проходять службу у виправно-трудових установах, слідчих ізоляторах, лікувально-трудових профілакторіях, ізоляторах тимчасового тримання, приймальниках-розподільниках для осіб, затриманих за бродяжництво, спеціальних приймальниках для осіб, підданих адміністративному арешту, підрозділах конвойної служби міліції, та військовослужбовцям постійного складу, які проходять службу у дисциплінарних частинах, за переліками посад і на умовах, затверджуваних відповідно Міністерством внутрішніх справ, Міністерством юстиції, Центральним управлінням Служби безпеки, Міністерством оборони.

Здійснюючи оцінку аргументів сторін та досліджених доказів суд, з метою вирішення цього спору, керується такими міркуваннями:

учасники справи на підтвердження своїх вимог покликаються на правові позиції Верховного Суду, висловлені при розгляді аналогічних спорів. При вирішенні цього спору суд враховує хронологічно останні та вже усталені висновки Верховного Суду щодо застосування норм права в аналогічних спірних правовідносинах (постанови від 22.01.2019 у справі № 295/10742/16-а, від 22.11.2018 № 161/4876/17, 19.09.2018 №725/1959/17). Суд касаційної інстанції при розгляді аналогічних спорів неодноразово вказував на те, що Законом № 2262-XII чітко передбачено, що пенсія за вислугу років призначається при наявності необхідної вислуги в календарному обчисленні (залежно від дати звільнення) та містить виключний перелік періодів служби, які враховуються в календарну вислугу років. При цьому наявність необхідної кількості років вислуги в пільговому обчисленні не дає особі права на призначення пенсії за вислугою років, якщо ця особа не має визначеної п. «а» частини першої статті 12 Закону України №2262 вислуги в календарному обчисленні.

Відповідно до наказу Державної установи «Сокальська виправна колонія (№ 47)» № 10/ОС-18 від 29.01.2018 та подання про призначення пенсії № 923 від 21.09.2018, вислуга років ОСОБА_2 станом на дату звільнення зі служби (29.01.2018) у календарному обчисленні складає 19 років 07 місяців 29 днів (а.с. 11, 54). Отже, позивач на день звільнення не має визначеної пунктом «а» частини першої статті 12 Закону №2262-XII вислуги - 23 календарних роки та 6 місяців і більше. За цих обставин суд дійшов висновку, що ГУ ПФУ у Львівській області правомірно відмовило позивачу у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до пункту «а» частини першої статті 12 Закону № 2262-XII, а прийняте рішення № 499/9 від 12.12.2018 відповідає критеріям правомірного рішення субєкта владних повноважень, визначеним в частині другій статті 2 КАС України.

Оцінюючи посилання позивача на норми пп. «г» пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України № 393 від 17.07.1992 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» та частину четверту статті 23 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» від 23.06.2005 № 2713-IV, згідно з якими до вислуги років для призначення пенсій особам, зараховується на пільгових умовах один місяць служби за сорок днів особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ та кримінально-виконавчої системи України суд керується такими міркуваннями:

обовязковою умовою для призначення пенсії за вислугу років є наявність визначеної Законом мінімальної вислуги років в календарному обчисленні (визначеної пунктом «а» частини першої статті 12 Закону № 2262-XI). Отже, наявність необхідної вислуги в календарному обчисленні є підставою при призначенні пенсії вислуга в пільговому обчисленні, а вислуга в пільговому обчисленні при призначенні пенсії також враховується визначає розмір пенсії відповідно до встановлених статтею 13 Закону № 2262-XI правил - за кожен рік вислуги (в пільговому обчисленні) розмір пенсії збільшується на певний відсоток від відповідних сум грошового забезпечення.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 є безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення.

Враховуючи висновки суду по суті спору, понесені ОСОБА_2 судові витрати не відшкодовуються та покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 19-20, 22, 25-26, 90, 139, 229, 241-246, 250, 251, 255, 295, пп. 15.5 п.15 розділу VII «Перехідні положення» КАС України, суд

ВИРІШИВ:

в задоволенні позовної заяви ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним рішення та зобовязання вчинити дії, - відмовити повністю.

Понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору покласти на нього.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, що постановив рішення, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 25.04.2019.

Суддя Москаль Р.М.