Справа № 520/653/19
Суддя: Мороко А.С.
Дата ухвалення: 2019-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 квітня 2019 р. № 520/653/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Мороко А.С.,

за участю секретаря судового засідання - Кікояна Г.О.,

представника позивача - Кілару А.В.,

представників відповідача - Радченка І.А., Юношева С.А., Баклушиної В.Б., Саблукова Д.Є., Науменка А.М.,

розглянувши в порядку загального провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м. Харкові адміністративну справу № 520/653/19 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВО-ПРОМИСЛОВА КОМПАНІЯ "ОМЕГА-АВТОПОСТАВКА" до Головного управління Державної фіскальної служби України у Харківській області про скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВО-ПРОМИСЛОВА КОМПАНІЯ "ОМЕГА-АВТОПОСТАВКА" звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, просить суд скасувати податкові повідомлення - рішення Головного управління Державної фіскальної служби України у Харківській області: № від 13.07.2018 за платежем - мито на товари, що ввозяться суб'єктами підприємницької діяльності на загальну суму 167807,35 грн, з яких: основний платіж - 111871,57 грн, штрафні (фінансові) санкції - 55935,78 грн та № від 13.07.2018 з податку на додану вартість на загальну суму 33561,46 грн, з яких: основний платіж - 22374,31 грн, штрафні (фінансові) санкції - 11187,15 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що спірні податкові повідомлення-рішення ґрунтуються на помилкових судженнях суб'єкта владних повноважень, що викладені в акті перевірки № 2716/20-40-14-15-07/33010822 від 04.07.2018.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив позов задовольнити.

Представники відповідача під час судового розгляду справи проти позову заперечували та зазначили, що при проведенні перевірки позивача податковий орган діяв у межах та у спосіб, встановлені чинним законодавством України, висновки перевірки зафіксовані належним чином, а отже і винесені податкові повідомлення-рішення є законними. Просили у позові відмовити в повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази, судом встановлено наступне.

Фахівцями Головного управління ДФС у Харківській області проведена документальна невиїзна перевірка ТОВ "ТОРГОВО-ПРОМИСЛОВА КОМПАНІЯ "ОМЕГА-АВТОПОСТАВКА" з питань дотримання вимог податкового законодавства України з питань державної митної справи при правильності класифікації згідно УКТ ЗЕД товарів з комерційною назвою "Частини до моторних транспортних засобів: кришка (пробка) бензобака, розширювального бачка, радіатора, маслозаливної горловини, гідпропідчилювача насосу,..." та "Прилади електронагрівальні до автомобілів: накидка на сидіння з підігрівом..." за період 01.07.2015 - 30.06.2018, за кодами 8481 10 19 00, 8481 10 99 00, 8481 40 10 00, 8481 40 90 00 та 8516 79 70 00 відповідно до УКТ ЗЕД.

Результати перевірки оформлені актом № 2716/20-40-14-15-07/33010822 від 04.07.2018, яким зафіксовані порушення позивачем вимог чинного законодавства України.

На підставі висновків даного акту перевірки податковим органом винесено податкові повідомлення-рішення:

- № від 13.07.2018 за платежем - мито на товари, що ввозяться суб'єктами підприємницької діяльності на загальну суму 180195,36 грн, яким підприємству збільшено суму грошового зобов'язання в розмірі 120130,24 грн та нараховано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 60065,12 грн;

- № від 13.07.2018 з податку на додану вартість на загальну суму 36039,06 грн, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання в розмірі 24026,04 грн та нараховано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 12013,02 грн.

26.07.2018 підприємством подано на вказані рішення скаргу за вх. № 22183 до Державної фіскальної служби.

Рішенням Державної фіскальної служби № 31478/6199-99-11-03-03-25 від 27.09.2018 податкові повідомлення - рішення № від 13.07.2018 та № від 13.07.2018 залишено без змін, а скаргу - без задоволення.

Оцінюючи обґрунтованість прийнятих відповідачем рішень, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 41 Податкового кодексу України контролюючими органами є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову, державну митну політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску, державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового та митного законодавства, законодавства з питань сплати єдиного внеску та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган (далі - центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику), його територіальні органи. Повноваження і функції контролюючих органів визначаються цим Кодексом, Митним кодексом України та законами України.

Згідно зі статтею 69 Митного кодексу України товари при їх декларуванні підлягають класифікації, тобто у відношенні товарів визначаються коди відповідно до класифікаційних групувань, зазначених в УКТ ЗЕД. Органи доходів і зборів здійснюють контроль правильності класифікації товарів, поданих до митного оформлення, згідно з УКТ ЗЕД. На вимогу посадової особи органу доходів і зборів декларант або уповноважена ним особа зобов'язані надати усі наявні відомості, необхідні для підтвердження заявлених ними кодів товарів, поданих до митного оформлення, а також зразки таких товарів та/або техніко-технологічну документацію на них. У разі виявлення під час митного оформлення товарів або після нього порушення правил класифікації товарів орган доходів і зборів має право самостійно класифікувати такі товари. Рішення органів доходів і зборів щодо класифікації товарів для митних цілей є обов'язковими.

Відповідно до статті 318 Митного кодексу України митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України. Митний контроль здійснюється виключно органами доходів і зборів відповідно до цього Кодексу та інших законів України.

Згідно статті 336 Митного кодексу України митний контроль здійснюється безпосередньо посадовими особами органів доходів і зборів шляхом:

1) перевірки документів та відомостей, які відповідно до статті 335 цього Кодексу надаються органам доходів і зборів під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України;

2) митного огляду (огляду та переогляду товарів, транспортних засобів комерційного призначення, огляду та переогляду ручної поклажі та багажу, особистого огляду громадян);

3) обліку товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України;

4) усного опитування громадян та посадових осіб підприємств;

5) огляду територій та приміщень складів тимчасового зберігання, митних складів, вільних митних зон, магазинів безмитної торгівлі та інших місць, де знаходяться товари, транспортні засоби комерційного призначення, що підлягають митному контролю, чи провадиться діяльність, контроль за якою відповідно до цього Кодексу та інших законів України покладено на органи доходів і зборів;

6) перевірки обліку товарів, що переміщуються через митний кордон України та/або перебувають під митним контролем;

7) проведення документальних перевірок дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи, у тому числі своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів;

8) направлення запитів до інших державних органів, установ та організацій, уповноважених органів іноземних держав для встановлення автентичності документів, поданих органу доходів і зборів.

Відповідно до частини 3 статті 345 Митного кодексу України органи доходів і зборів мають право здійснювати митний контроль шляхом проведення документальних виїзних (планових або позапланових) та документальних невиїзних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи щодо:

1) правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів;

2) обґрунтованості та законності надання (отримання) пільг і звільнення від оподаткування;

3) правильності класифікації згідно з УКТ ЗЕД товарів, щодо яких проведено митне оформлення;

4) відповідності фактичного використання переміщених через митний кордон України товарів заявленій меті такого переміщення та/або відповідності фінансових і бухгалтерських документів, звітів, договорів (контрактів), калькуляцій, інших документів підприємства, що перевіряється, інформації, зазначеній у митній декларації, декларації митної вартості, за якими проведено митне оформлення товарів у відповідному митному режимі;

5) законності переміщення товарів через митний кордон України, у тому числі ввезення товарів на територію вільної митної зони або їх вивезення з цієї території.

Статтями 257 та 266 Митного кодексу України визначено обов'язок декларанта здійснити декларування товарів і транспортних засобів відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом.

Згідно частиною 1 статті 295 Митного кодексу України митні платежі нараховуються декларантом або іншими особами, на яких покладено обов'язок із сплати митних платежів, самостійно, крім випадків, якщо обов'язок щодо нарахування митних платежів відповідно до цього Кодексу, Податкового кодексу України та інших законів України покладається на органи доходів і зборів.

Класифікація товарів для цілей митного оформлення здійснюється згідно з вимогами УКТ ЗЕД, що є товарною номенклатурою Митного тарифу України, затвердженого Законом України № 584-VII від 19.09.2013 "Про митний тариф".

Матеріалами справи встановлено, що за митними деклараціями ТОВ "ТОРГОВО-ПРОМИСЛОВА КОМПАНІЯ "ОМЕГА-АВТОПОСТАВКА" імпортовані товари заявлено до митного оформлення, як "частини до моторних транспортних засобів: кришка (пробка) бензобака, розширювального бачка, радіатора, маслозаливної горловини, гідро підсилювача насосу…" за кодами товарів згідно УКТ ЗЕД:

- 8481 10 19 00 - пільгова ставка ввізного мита 0,0 %;

- 8481 10 99 00 - пільгова ставка ввізного мита 0,0 %;

- 8481 40 10 00 - пільгова ставка ввізного мита 0,0 %;

- 8481 40 90 00 - пільгова ставка ввізного мита 0,0 %.

Так, до товарної позиції 8481 УКТ ЗЕД відносяться крани, клапани, вентилі та аналогічна арматура для трубопроводів, котлів, резервуарів, цистерн, баків або аналогічних ємкостей, включаючи редукційні клапани та терморегулювальні вентилі, зокрема:

- 8481 10 19 00 - з чавуну або сталі;

- 8481 10 99 00 - інші;

- 8481 40 10 00 - з чавуну або сталі;

- 8481 40 90 00 - інші.

Згідно приміткою 3 розділу XVII УКТ ЗЕД "Засоби наземного транспорту, літальні апарати, плавучі засоби і пов'язані з транспортом пристрої та обладнання" у групах 86 - 88 терміни "частини" або "пристрої" не поширюються на частини та пристрої, які не призначені для використання виключно або в основному з виробами цих груп. Частини або пристрої, які можна віднести одночасно до двох або кількох товарних позицій цього розділу, повинні бути класифіковані у тій товарній позиції, яка відповідає основному використанню цих частин або пристроїв.

У пункті ІІІ Загальних положень до розділу XVII УКТ ЗЕД вказано, що класифікація "частин" та "пристроїв" у цьому розділі здійснюється, якщо частини та пристрої відповідають усім трьом умовам: (а) вони не повинні бути виключені відповідно до умов примітки 2 до цього розділу і (b) вони повинні бути придатні для використання винятково чи переважно з виробами груп 86 - 88 і (с) вони повинні бути включені до інших груп класифікації товарів.

Згідно з пунктом (В)-(1) Загальних положень до розділу XVII УКТ ЗЕД якщо частина чи пристрій може включитися до одного або кількох інших розділів, а також і до розділу XVII, то остаточне рішення про їхню класифікацію приймається за їх основним застосуванням.

Так, рульовий механізм, гальмові системи, колеса, бризковики та ін., використовувані в багатьох рухомих механізмах групи 84, аналогічні використовуваним у транспортних засобах групи 87 і відповідно до їх основного застосування в транспортних засобах, такі частини і пристрої включаються до цього розділу.

З товарної позиції 8708 УКТ ЗЕД вбачається, що до вказаної категорії відносяться частини та пристрої моторних транспортних засобів товарних позицій 8701 - 8705.

Таким чином, враховуючи класифікацію "частин" та "пристроїв", які призначені для використання винятково чи переважно з транспортними засобами товарних позицій 8701-8705 та не включаються положеннями приміток до розділу XVII УКТ ЗЕД та Загальних положень до цього розділу, слід здійснювати у межах товарної позиції 8708 згідно УКТ ЗЕД.

Отже, товари, які є частинами транспортних засобів, слід кваліфікувати у межах товарної позиції 8708 згідно з УКТ ЗЕД:

- 8708 99 97 98 - кришка (пробка) бензобака та розширювального бачка) - пільгова ставка ввізного мита 5,0 %;

- 8708 91 99 98 - кришка (пробка) радіатора) - пільгова ставка ввізного мита 5,0 %;

- 8708 94 99 98 - кришка (пробка) бачка гідро підсилювача) - пільгова ставка ввізного мита 5,0 %.

Окрім того, суд звертає увагу на те, що в матеріалах справи наявні рішення Харківської митниці ДФС, які були дійсними на час складання акту перевірки, а саме: № КТ-UA-2018 від 22.05.2018, № КТ-UA-2018 від 25.05.2018, № КТ-UA-2018 від 30.05.2018 щодо класифікації товарів "Частини до моторних транспортних засобів: кришка (пробка) розширювального бачка, радіатора" позивачем за кодами УКТ ЗЕД 8708 91 99 98, 8708 99 97 98.

Суд критично ставиться до посилань представника позивача на рішення Черкаської митниці № КТ-908-2014 від 19.03.2014, як на підставу правомірності визначення коду товарів, оскільки вказане рішення є відкликаним.

Стосовно посилань представника підприємства на ч. 6 ст. 69 Митного кодексу України, як на підставу звільнення від сплати штрафних санкцій за порушення, виявлені у зв'язку з неправильною класифікацією товарів, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 6 статті 69 Митного кодексу України штрафи та інші санкції за несплату митних платежів та за інші порушення, виявлені у зв'язку з неправильною класифікацією товарів, застосовуються органами доходів і зборів виключно у разі, якщо прийняте органом доходів і зборів рішення про класифікацію цих товарів у складному випадку було прийнято на підставі поданих заявником недостовірних документів, наданої ним недостовірної інформації та/або внаслідок ненадання заявником всієї наявної у нього інформації, необхідної для прийняття зазначеного рішення, що суттєво вплинуло на характер цього рішення.

Згідно з частиною 8 статті 345 Митного кодексу України у разі скасування, зміни за результатами документальної перевірки рішень щодо класифікації товарів для митних цілей, прийнятих органами доходів і зборів відповідно до статті 69 цього Кодексу, або рішень про коригування заявленої митної вартості товарів, прийнятих органами доходів і зборів відповідно до розділу III цього Кодексу, дії, вчинені підприємством на виконання таких рішень, не тягнуть за собою застосування штрафних (фінансових) санкцій, нарахування пені, накладення адміністративних стягнень, крім випадків, якщо зазначені рішення були прийняті на підставі поданих підприємством недостовірних документів, недостовірної інформації та/або внаслідок ненадання підприємством всієї наявної у нього інформації, необхідної для прийняття зазначених рішень, що суттєво вплинуло на характер цих рішень.

Таким чином, вказане посилання позивача є необґрунтованими та безпідставним.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Під час судового розгляду справи відповідачем не доведено обґрунтованості та правомірності викладених в акті перевірки № 2716/20-40-14-15-07/33010822 від 04.07.2018, а відтак і законності винесених спірних податкових повідомлень - рішень.

Згідно з частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги "ТОРГОВО-ПРОМИСЛОВА КОМПАНІЯ "ОМЕГА-АВТОПОСТАВКА" є необґрунтованими, а отже, такими, що задоволенню не підлягають.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВО-ПРОМИСЛОВА КОМПАНІЯ "ОМЕГА-АВТОПОСТАВКА" (місцезнаходження - вул. Промислова, буд.1, с. Васищеве, Харківський район, Харківська область, 62495, ідентифікаційний код - 33010822) до Головного управління ДФС у Харківській області (місцезнаходження - вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, 61057, ідентифікаційний код - 39599198) про скасування податкових повідомлень-рішень - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 26 квітня 2019 року.

Суддя А.С. Мороко