Справа № 1740/2210/18
Суддя: Старунський Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2019-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
25 квітня 2019 рокуЛьвів№ 857/2520/18
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого судді Старунського Д.М.,
суддів Багрія В.М., Курильця А.Р.,
за участю секретаря судового засідання Пильо І.І.,
позивача ОСОБА_1,
розглянувши у судовому засіданні в місті Львові питання про винесення додаткової постанови у справі за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2018 року у справі №1740/2210/18 (рішення ухвалено в м. Рівне, головуючий суддя Борискін С.А., повний текст рішення складено 21.09.2018) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинення певних дій,
в с т а н о в и в:
В обгрунтування позову зазначає, що з квітня 2018 відповідачем призначено йому пенсію за вислугу років, проте матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань та грошова допомога на оздоровлення, виплачені позивачу у 2018, при обчисленні та призначенні пенсії враховані не були (хоча були вказані у наданій довідці). Також пенсію обмежено граничним розміром. Вважає такі дії відповідача протиправними та такими, що суперечать нормам чинного законодавства.
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2018 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо виплати ОСОБА_1 пенсії із застосуванням обмеження у розмірі десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність та не проведення нарахування і виплати пенсійного забезпечення з урахуванням матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та грошової допомоги на оздоровлення, виплачених позивачу у 2018 році та зазначених у довідці військової прокуратури Центрального регіону України від 03.05.2018 №18/17/ПФ вих-18 про розмір грошового забезпечення та додаткових видів грошового забезпечення для обчислення пенсії. Зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.04.2018 та здійснювати виплату пенсійного забезпечення без обмеження максимального розміру. Зобов'язано нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсійне забезпечення з урахуванням виплаченої у 2018 році матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та грошової допомоги на оздоровлення, зазначених у довідці військової прокуратури Центрального регіону України від 03.05.2018 №18/17/ПФ вих-18 про розмір грошового забезпечення та додаткових видів грошового забезпечення для обчислення пенсії у розмірі, передбаченому постановою КМУ від 17.07.1992 №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» у сумі 5978,92 грн., починаючи з 01.04.2018 (дня призначення пенсії). В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області оскаржило його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог скасувати та відмовити у задоволенні позовних вимог в цій частині.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Зокрема, судом не враховано, що такі виплати як матеріальна допомога для вирішення соціально побутових питань та грошова допомога на оздоровлення мають разовий характер і не включені до переліку щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та не можуть бути складовими грошового забезпечення в розумінні положень ч. 3 ст. 43 Закону України"Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 9 квітня 1992 року № 2262-Х11(надалі-Закон №2262-XII ).

Щодо зобовязання проводити позивачу виплату пенсії без обмеження максимального розміру пенсії, апелянт вказує, що Рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016, у справі №7-рп/2016, визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення Закону № 2262-Х11 зі змінами, а саме: частини сьомої статті 43, згідно з якими максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року., максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» №1774-У11 від 06.12.2016, внесено зміни у Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», а саме у частину сьому статті 43 слова і цифри» у період з 1 січня 2016 по 31 грудня 2016 року» замінено словами і цифрами «по 31 грудня 2017 року».

Остання зміна не визнана неконституційною, тому апелянт вважає, що на момент призначення пенсії позивачу діяло обмеження максимального розміру пенсії, встановленого ч. 7 ст. 43 Закону №2262. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» з 01.01.2018 прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність становить 1373,00, з 01.07.2018 - 1435,00 грн.

Тож, максимальний розмір пенсії починаючи з 01.01.2018 не міг перевищувати 13730,00 грн., а з 01.07.2018- 14350 грн.

Покликається на аналогічну правову позицію, висловлену в постанові Верховного Суду від 03.07.2018 у справі №554/8997/16-а по адміністративному провадженні №К/9901/24185/18.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11.04.2019 апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області задоволено. Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2018 року у справі №1740/2210/18 скасовано та прийнято постанову, якою в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Проте, як видно зі змісту вказаного рішення останнє ухвалене тільки на підставі апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції лише в частині позовних вимог позивача щодо матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та грошової допомоги на оздоровлення, виплачених позивачу у 2018 році та зазначених у довідці військової прокуратури Центрального регіону України від 03.05.2018 №18/17/ПФ вих-18.

Тобто, рішення суду першої інстанції щодо вимоги позивача про визнання протиправним та скасування обмеження пенсії максимальним розміром апеляційним судом не переглядалось і рішенню в цій частині правова оцінка не надана.

За таких обставин, відповідно до ст. 252 КАС України колегія суддів вважає, що з названих вище підстав відносно рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог позивача про зобов'язання відповідача провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.04.2018 та здійснення виплат пенсійного забезпечення без обмеження максимального розміру та вимог апеляційної скарги відповідача в цій же частині слід прийняти додаткову постанову.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечив вимоги апеляційної скарги, в тому числі щодо обмеження розміру пенсії та просив залишити її без задоволення.

У судовому засіданні позивач погодився з рішенням суду першої інстанції щодо скасування обмеження розміру пенсії та просив залишити його без змін.

Відповідач в судове засідання не прибув, про дату, час і місце розгляду питання щодо винесення додаткової постанови був повідомлений належним чином, тому колегія суддів, у відповідності до ч. 2 ст. 313 КАС України, вважає за можливе розглядати дане питання за їх відсутності.

Заслухавши суддю - доповідача, позивача, перевіривши підстави для апеляційного перегляду відповідно до доводів апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відносно рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог позивача про зобов'язання відповідача провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.04.2018 та здійснення виплат пенсійного забезпечення без обмеження максимального розміру не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та матеріалами справи підтверджується, що Наказом Міністра оборони України від 27.03.2018 №161 ОСОБА_1 звільнено з військової служби у запас за п. «б» ч. 6 ст. 26 Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу» (за станом здоров'я).

З 31.03.2018 ОСОБА_1 наказом військової прокуратури Центрального регіону України за №19 о/с від 29.03.2018 звільнено з посади прокурора відділу організації участі прокурорів у суді та нагляду за виконанням судових рішень у кримінальних провадженнях військової прокуратури Центрального регіону України та виключено зі списків особового складу військової прокуратури Центрального регіону України, всіх видів забезпечення та направлено для зарахування на військовий облік до Рівненського ОМВК Рівненської області (а.с. 15).

02.04.2018 позивач звернувся з заявою до ГУ ПФУ в Рівненській області про призначення йому пенсії за вислугу років (а.с. 29).

Згідно з протоколом від 23.05.2018, за пенсійною справою № ОСОБА_1 з 01.04.2018 призначено пенсію за вислугу років відповідно до вимог Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» (надалі Закон №2262). Пенсію визначено з урахуванням максимального розміру в сумі 13730, 00 грн (а.с. 33).

З перерахунку пенсії, проведеним відповідачем видно, що з 01.08.2018 пенсія позивача становить з урахуванням максимального розміру 14350,00 грн ( а.с.34).

Не погоджуючись з таким обмеженням розміру пенсії відповідачем, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи адміністративний позов в частині зобов'язання відповідача провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.04.2018 та здійснення виплат пенсійного забезпечення без обмеження максимального розміру суд першої інстанції виходив з того, що ч. 7 ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб» визнано неконституційним з 20.12.2016.

Не заперечуючи вказаний вище висновок, колегія суддів вважає зазначити наступне.

Встановлюючи вказане вище обмеження розміру пенсії, відповідач виходив з того, що у звязку з внесеними змінами в ч. 7 ст. 43 Закону №2262 Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» №1774-1 від 06.12.2016 внесенням слів «по 31 грудня 2017 року» замість «у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року» остання редакція цієї статті не визнавалася неконституційною.

Проте такий висновок відповідача є помилковим з таких підстав.

Максимальний розмір пенсії для військовослужбовців було встановлено Законом України «Про Держаний бюджет на 2008 рік» №107-У1 від 28.12.2007 року, коли статтю 43 Закону № 2262-Х11доповнено ч.5 такого змісту «Максимальний розмір пенсій, призначених відповідно до цього Закону (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсій, встановлених законодавством) не може перевищувати дванадцять мінімальних розмірів пенсії за віком, встановленої абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» (1058-15)».

Рішенням Конституційного Cуду України від 22.05.2008 № 10-рп/2008 це доповнення визнано таким, що не відповідає Конституції України.

Проте, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 № 911-У11 частину пяту ст.43 доповнено реченням такого змісту «Тимчасово, у період 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень».

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 № 1774-У111 в частині сьомій (попередня пята) статті 43 слова і цифри «у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року замінено словами і цифрами «по 31 грудня 2017 року».

Відтак, ця частина ст. 43 Закону №2262-Х11 на момент виникнення спірних правовідносин виписана наступним чином: «Максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень».

На момент призначення пенсій позивачу 23.05.2018 та розгляду справи судом даних про зміну періоду обмеження пенсії граничним розміром цієї статті не встановлено.

Рішенням Конституційного Суду України 20.12.2016, у справі №7-рп/2016, визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення Закону № 2262-Х11 зі змінами, а саме: частини сьомої статті 43, згідно з якими максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.

Колегія суддів погоджується з доводами апелянта, що на момент визнання неконституційними положення ч. 7 ст. 43 Закону № 2262-Х11 період обмеження пенсії максимальним розміром військовослужбовців вже був іншим - «по 31 грудня 2017 року» і останній неконституційним не визнавався.

Отже, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року розмір пенсії військовослужбовців обмежено сумою 10740 грн, тому задоволення позовних вимог без обмеження граничного розміру пенсії є помилковим.

Вищевказаний висновок підтвердив Верховний Суд (постанова від 03.07.2018, справа № 554/8997/16-а) і на що покликається апелянт.

Колегія суддів не заперечує вказані вище висновки, але вони не є перешкодою для призначення позивачу пенсії без обмеження граничного (максимального) розміру, так як вони на нього не поширюються.

Як видно з матеріалів справи, позивач звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії 02.04.2018 і така була йому призначена 23.05.20018 (а.с.29,33), тобто після 31 грудня 2017 року.

Отже, призначення пенсії позивачу проводилося поза межами встановленого ч. 7 ст. 43 Закону № 2262-Х11 періоду, а твердження апелянта про призначення такої в обмежувальний період не відповідають дійсності, відтак призначення позивачу пенсії з обмеженням максимальним розміром є помилковим і висновок суду першої інстанції про задоволення цих позовних вимог є обгрунтованим.

За наведених обставин, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції в частині розглядуваних позовних вимог правильно встановлено обставини справи та застосовано норми матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду щодо задоволення позовних вимог про зобов'язання відповідача провести перерахунок пенсії позивачу без обмеження максимального її розміру, відтак в задоволенні апеляційної скарги в цій частині слід відмовити.

Керуючись статтями 243, 252, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Прийняти додаткову постанову, якою апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2018 року в частині задоволених позовних вимог позивача про зобов'язання відповідача провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.04.2018 та здійснення виплат пенсійного забезпечення без обмеження максимального розміру залишити без задоволення.

Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2018 року у справі №1740/2210/18 в частині задоволених позовних вимог позивача про зобов'язання відповідача провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.04.2018 та здійснення виплат пенсійного забезпечення без обмеження максимального розміру залишити без змін.

Додаткова постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя ОСОБА_2
судді ОСОБА_3
ОСОБА_4