Справа № 820/380/18
Суддя: Сліденко А.В.
Дата ухвалення: 2019-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Харків

15.04.2019 р. справа №820/380/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Сліденка А.В.,

за участі:

секретаря - Стрєлка О.В.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні справу за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-технічний центр "АТОМ"
до Головного управління ДФС у Харківській області
проскасування податкових повідомлень-рішень від 02.01.2018р. за №, №, -

встановив:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю Науково-технічний центр «Атом» (далі за текстом Товариство, ТОВ, заявник, позивач), у порядку адміністративного судочинства заявив вимоги про скасування податкових повідомлень-рішень ГУ ДФС у Харківській області від 02.01.2018р. №, від 02.01.2018р. №.

Аргументуючи заявлені вимоги зазначив, що не вчиняв податкових правопорушень, про які йдеться в акті перевірки. Стверджував, що спірні рішення субєкта владних повноважень вмотивовано помилковими судженнями, факт вчинення податкового правопорушення є вигаданим, при справлянні податку на прибуток та податку на додану вартість платник неухильно дотримувався вимог закону.

Відповідач, Головне управління Державної фіскальної служби у Харківській області, з поданим позовом не погодився.

Аргументуючи заперечення проти позову зазначив, що проведеною перевіркою не підтверджено реальності господарських зносин між платником та контрагентами-субпідрядниками у звязку з відсутністю у контрагентів платника змоги (трудових ресурсів, матеріально-технічної бази тощо) для виконання зобовязань з огляду на відомості інформації з баз даних, які знаходяться в користуванні органів ДФС, та інформації з зовнішніх джерел, а також відомості судових актів у досудовому розслідуванні у кримінальному провадженні стосовно діяльності контрагентів.

Дослідивши приєднані до справи докази, суд установив такі обставини спору.

Контролюючий орган - ГУ ДФС у Харківській області провів документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ НТЦ "АТОМ" з питань дотримання вимог податкового законодавства України щодо господарських взаємовідносин з контрагентами - постачальниками ТОВ Скіпер Торг за березень 2016 року, ТОВ Петра ОСОБА_3 за квітень 2016 року, ТОВ Тревіс Груп за червень 2016 року, ТОВ Воркхорс за травень - червень 2016 року, ТОВ Крайт Сервіс за жовтень 2016 року, ТОВ ВКФ Діамант-Бізнес за листопад 2016 року, ТОВ Стакстрой за листопад 2016 року, ТОВ ЕвантесКомпані за лютий - березень 2017 року, ТОВ Сеолан за листопад 2014 року, ТОВ Арсенал Пром за березень 2017 року, ТОВ Альтос Груп за березень 2017 року, а також даних щодо подальшої реалізації та/або використання власній господарській діяльності придбаних товарів (робіт, послуг).

Результати перевірки оформлені актом № 24259/20-40-14-21-07/23002160 від 12.12.2017 року (далі за текстом ОСОБА_4).

ОСОБА_4 містить судження контролюючого органу про вчинення особою податкового правопорушення, а саме порушення: п. 198.1 ст.198, п. 198.3 ст.198, п. 198.6 ст. 198, п. 201.1 ст.201, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України за рахунок відображення в обліку з ПДВ показників первинних документів, складених за нереальними господарськими операціями, які в дійсності не відбулися.

02.01.2018р. з посиланням на ОСОБА_4 контролюючим органом були видані податкові повідомлення-рішення № НОМЕР_1 про зменшення суми податкового зобов'язання з ПДВ за квітень 2016 р. у розмірі 44.950,00 грн. та зменшення податкового кредиту з ПДВ за квітень 2016 р. у розмірі 41.440,00 грн., і № про збільшення грошового зобов'язання з податку на додану вартість в загальному розмірі 328.036,25грн., (основний платіж 262.429,00грн., штраф - 65607,25грн.)

Як зясовано судом, в основу перелічених рішень контролюючим органом були покладені власні судження про нікчемність правочинів та нереальність господарських операцій за цими правочинами у звязку з відсутністю у контрагентів платника змоги (трудових ресурсів, матеріально-технічної бази тощо) для виконання зобовязань.

Суд вважає, що за змістом складеного акту контролюючий орган фактично звинувачує платника у безпідставному одержані податкової вигоди шляхом перерахування на користь означених субєктів права безготівкових коштів за товари без фактичної події постачання товарів.

За своєю правовою суттю такі діяння посадових (службових) осіб платника податків одночасно містять склад декількох кримінальних правопорушень за ознаками ст.ст.190, 191, 212, 358, 364, 365, 366 Кримінального кодексу України.

Єдиним належним та допустимим доказом вчинення згаданого діяння є виключно обвинувальний вирок суду у кримінальному провадженні.

На момент проведення перевірки контролюючим органом такого вироку виявлено не було, в основу оскаржених рішень факту існування такого вироку не покладено.

Виконуючи вказівку Верховного Суду з приводу обсягу дослідження обставин спірних правовідносин, окружний адміністративний суд відзначає, що у національному законодавстві України існує суперечність між запровадженим ч.4 ст.9 КАС України правилом офіційного зясування усіх обставин справи (безвідносно до доводів сторін) та запровадженим ч.2 ст.77 КАС України правилом покладення тягаря доказування на владного субєкта (у справах про протиправність рішень владного субєкта).

Розвязуючи наведену суперечність, окружний адміністративний суд бере до уваги, що згідно з ч.1 ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 14.10.2010р. по справі «Щокін проти України» (Shchokin v. Ukraine, заяви № 23759/03 та 37943/06) та у рішенні Європейського суду з прав людини від 07.07.2011р. по справі «Серков проти України» (Serkov v. Ukraine, заява № 39766/05) Європейським судом з прав людини фактично надане тлумачення змісту ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та принципу верховенства права, згідно з яким (слід розуміти тлумаченням) національне законодавство має бути чітким та узгодженим, відповідати вимозі «якості» закону, забезпечувати адекватний захист осіб від свавільного втручання у права заявника, а у разі протилежного (тобто у разі неоднозначного трактування норми права) підлягає застосуванню найбільш сприятливий для заявника підхід.

Відтак, окреслена суперечність між нормами національного закону України з огляду на згадані правові позиції Європейського суду з прав людини підлягає вирішенню на користь віддання переваги ч.2 ст.77 КАС України.

При цьому, суд вважає, що прагнення до зясування обєктивної істини по справі є метою відправлення правосуддя в Україні будь-яким судом кожної юрисдикції.

Разом із тим, унаслідок реалізації у ст.6 Конституції України принципу поділу державної влади на законодавчу, виконавчу та судову, процедура відправлення правосуддя має здійснюватись із додержанням ст.ст.8, 19, 124, 129 Конституції України на засадах, зокрема, змагальності сторін і забезпечення доведеності вини особи, звинуваченої у вчиненні протиправного діяння.

Отже, приписи п.2 ч.1 ст.129 Конституції України та ч.2 ст.77 КАС України мають однаковий за правовою суттю зміст, у силу якого саме владний субєкт повинен довести факт вчинення особою протиправного діяння шляхом виявлення факту скоєння такого діяння, повної та всебічної документальної фіксації події, обставин та умов скоєння такого діяння, здійснення належної юридичної кваліфікації діяння (за рахунок вірного обрання та правильного тлумачення належної норми права) і подання здобутих згідно з законом доказів до суду.

Відсутність таких доказів спричиняє дефект у забезпеченні доведеності владним субєктом вини особи і позбавляє суд правових підстав для встановлення обєктивної істини за власною ініціативою, адже фактичне проведення судом перевірки припущень владного субєкта призводить до порушення гарантованого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року права особи на справедливий суд.

Судом зясовано, що у спірних правовідносинах здобутими контролюючим органом доказами вчинення особою податкового правопорушення заниження грошового зобовязання з податку на додану вартість є: 1) письмові документи у вигляді податкової інформації: складеної ДПІ у Києво-Святошинському районі ГУ ДФС у Київській області від 24.05.2016 р. №383/10-13-22-05/40034799 стосовно ТОВ «Скіпер Торг»; складеної ДПІ у Києво-Святошинському районі ГУ ДФС у Київській області від 08.06.2016 р. №413/10-13-22-04/40171681 стосовно ТОВ «Петра ОСОБА_3», складеної Запорізькою ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області від 15.07.2016 р. №310/7/09-29-14-02-04/386 стосовно ТОВ «Воркхорс», складеної Києво-Святошинською ОДПІ ГУ ДФС у Київській області від 30.09.2016 р. №310/10-13-14-04/40173872 стосовно ТОВ «Тревіс Групп», складеної Києво-Святошинською ОДПІ ГУ ДФС у Київській області від 07.02.2017 р. №65/10-13-14-04/40242029 стосовно ТОВ «Крайт Сервіс», складеної Запорізькою ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області від 20.01.2017 р. №80/08-29-12-01 стосовно ТОВ «Діамант-Бізнес», складеної Кіровоградською ОДПІ ГУ ДФС у Кіровоградській області від 23.12.2016 р. №305/11-23-12-02/40882675 стосовно ТОВ «Стакстрой», складеної ГУ ДФС у м. Києві від 07.08.2017 р. №371/26-15-14-04-05 стосовно ТОВ «ЕвантесКомпані»; 2) відомості судових актів у досудовому розслідуванні у кримінальному провадженні, 3) відібрані працівниками оперативних підрозділів податкової міліції пояснення громадян, 4) Єдиний реєстр податкових накладних.

Визначаючись з приводу кваліфікації доказу у справі про податкове правопорушення складеного контролюючим органом офіційного письмового документа Узагальнення податкової інформації (Опрацювання податкової інформації, Зведеної податкової інформації тощо), суд зазначає, що створення цього письмового документа відбувається поза межами ч.2 ст.19 Конституції України, позаяк згідно з приписами ст.ст.20, 62, 75-86 Податкового кодексу України способами здійснення податкового контролю є перевірки та звірки.

Відтак, суд не знаходить правових підстав для кваліфікації цього письмового документа контролюючого органу як доказу у справі про вчинення податкового правопорушення.

При цьому, суд зважає, що за приписами п.86.7 ст.86 Податкового кодексу України лише акт податкової перевірки, за яким винесені діючі податкові повідомлення рішення визначений законодавцем як джерело податкової інформації про діяльність платників податків.

Отже, з урахуванням застереження п.86.7 ст.86 Податкового кодексу України Узагальнення податкової інформації (інший подібний чи аналогічний документ) не може бути віднесений до кола доказів у справі про податкове правопорушення.

Визначаючись стосовно кваліфікації як доказу вчинення особою податкового правопорушення пояснень керівника контрагента платника (засновника контрагента платника), суд відмічає, що згідно з ст.83 Податкового кодексу України підставою для висновків податкової перевірки може бути, зокрема, податкова інформація.

За визначенням ст.16 Закону України «Про інформацію» під податковою інформацією слід розуміти сукупність відомостей і даних, що створені або отримані субєктами інформаційних відносин у процесі поточної діяльності.

До субєктів інформаційних відносин згідно з ст.4 Закону України «Про інформацію» належать, зокрема, і субєкти владних повноважень.

Відповідно до ст.4 Кодексу адміністративного судочинства України та Закону України «Про доступ до публічної інформації» субєктами владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший субєкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Між тим, процесуальні документи, котрі складені у порядку Кримінального процесуального кодексу України (у тому числі і протоколи допиту свідків), створюються не субєктами владних повноважень, а органами досудового розслідування, тобто субєктами права, що виконують публічну правоохоронну, а не управлінську функцію.

Відтак, ці процесуальні документи є виключно документами кримінального провадження із правовим статусом доказів вчинення кримінального правопорушення і у силу цього не містять жодної податкової інформації у розумінні ст.16 Закону України «Про інформацію».

При цьому, працівники оперативних підрозділів у силу дії прямого застереження ч.2 ст.41 Кримінального процесуального кодексу України взагалі не мають повноважень діяти поза межами письмових доручень прокурора, слідчого, детектива.

Відтак, протокол допиту, складений працівником оперативного підрозділу без посилання на одержане від прокурора чи слідчого письмове доручення або без посилання на включення до складу слідчої групи, не має жодної юридичної сили, адже створений з порушенням ч.2 ст.19 Конституції України.

Юридичної дії не мають також і письмові пояснення осіб, отримані працівниками податкової міліції поза межами кримінального провадження, позаяк повноваження на відбирання пояснень не надані працівникам податкової міліції жодним діючим актом законодавства України.

Натомість суд вважає, що як протоколи допиту осіб, зі змісту яких випливає факт непричетності допитаних громадян до заснування чи керівництва субєктами господарювання юридичними особами, так і письмові пояснення громадян аналогічного змісту згідно з ч.1 ст.214 КПК України є виключно підставою для внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відповідних даних та початку досудового розслідування.

Використання таких протоколів допиту у якості доказів вчинення податкового правопорушення у розумінні ст.109 Податкового кодексу України законом не передбачено і суперечить меті та призначенню кримінального судочинства, оскільки ці показання громадян є доказами саме у кримінальному провадженні, котрі мають бути оцінені саме кримінальним судом під час постановлення вироку.

Можливість оцінки доказів, добутих у межах кримінального провадження, адміністративним судом законом прямо не передбачена і суперечить запровадженому Законом України «Про судоустрій і статус суддів», КАС України, КПК України правилу розподілу судових справ за предметною юрисдикцією.

У будь-якому разі така оцінка не може здійснюватись без урахування правил КПК України та без використанням приписів ст.ст.84-89, 95-96 КПК України, що в контексті оцінки показань свідка означає потребу у безпосередньому допиті громадянина у судовому засіданні.

Як слідує з тексту акту перевірки, при винесенні спірних рішень владний субєкт не перевіряв ані додержання закону у процедурі допиту осіб чи у процедурі отримання письмових пояснень, ані добровільності надання показань та їх достовірності, ані актуальності показань у часовому аспекті.

За таких обставин, суд не знаходить правових підстав для визнання долучених до справи пояснень громадян (у тому числі і протоколів допиту свідків) належними та допустимими доказами скоєння особою податкового правопорушення.

При цьому, суд зазначає, що задля забезпечення офіційного зясування обєктивної істини та безпосередності дослідження доказів у справі владний субєкт повинен подати до суду оригінали документів (у тому числі пояснень осіб, допиту осіб, заяв осіб) або належним чином засвідчені копії цих документів.

Між тим, як вбачається із тексту ОСОБА_4, на момент винесення оскаржених рішень контролюючий орган не мав у своєму розпорядженні ані оригіналів цих документів, ані засвідчених копій цих документів, а використовував виключно похідні відомості про їх фізично-просторове існування, що унеможливило перевірку як актуальності та достовірності свідчень громадян, так і дотримання визначеної законом процедури їх одержання.

Цей дефект у реалізації владної управлінської функції не може бути виправлений судом за жодних умов, а відтак, суд не знаходить правових підстав для витребування цих документів за власною ініціативою.

Визначаючись стосовно кваліфікації як доказу вчинення особою податкового правопорушення відомостей ухвалених кримінальним судом процесуальних документів на стадії досудового розслідування у кримінальному провадженні, окружний адміністративний суд вважає, що і ці відомості не можуть бути кваліфіковані як належні та допустимі докази вчинення особою податкового правопорушення, адже означені документи за своєю правовою суттю та юридичною природою містять не остаточну кваліфікацію (юридичну оцінку) певних обставин фактичної дійсності органами судової влади, а лише визнання судом достатності рівня обґрунтованості припущень органів досудового розслідування про можливість (ймовірність) вчинення протиправних діянь.

Окремо суд враховує, що укладені з контрагентами правочини не визнані владним субєктом нікчемними чи недійсними у судовому порядку. З огляду на сукупність добутих судом доказів ці правочини явно та однозначно не відповідають ознакам нікчемних правочинів згідно з ст.228 Цивільного кодексу України та відповідно до ст.ст.207 і 208 Господарського кодексу України. Тому суд вважає, що у силу ст.ст. 215, 216, 234, 235, 236 Цивільного кодексу України контролюючий орган не мав управлінських повноважень для іншої кваліфікації проведених у межах цих правочинів операцій до набрання законної сили судовим рішенням про визнання цих правочинів фіктивними або удаваними.

Підсумовуючи викладене вище, суд вважає, що використані контролюючим органом у спірних правовідносинах аргументи та документи за своїм характером, змістом та призначенням обєктивно не здатні довести факту вчинення особою податкового правопорушення.

При цьому, судом зясовано, що у спірних правовідносинах владний субєкт не вчинив прямо передбачених законом управлінських дій для встановлення обєктивної істини, як-то: проведення зустрічної звірки контрагента платника у порядку ст.73 Податкового кодексу України.

Нездоланних та непереборних перешкод для реалізації контролюючим органом у спірних правовідносинах наданих законом владних повноважень контролю у цілях досягнення достатнього поза розумним сумнівом рівня обґрунтованості суджень про вчинення особою податкового правопорушення з матеріалів справи судом не виявлено.

Проте, виконуючи вказівку Верховного Суду і не виходячи за межі судового контролю при відправленні правосуддя та не перебираючи на себе функцію доведення вини особи у скоєнні протиправного діяння, окружний адміністративний суд вважає за необхідне перевірити юридичну та фактичну обґрунтованість викладених в акті податкової перевірки суджень контролюючого органу про вчинення особою податкового правопорушення, адже саме ці судження покладені владним субєктом в основу оскаржених рішень.

По епізоду взаємовідносин з ТОВ «Сеолан»

Згідно з висновками складеного контролюючим органом акту перевірки, у зносинах з ТОВ Сеолан (у якості постачальника) у межах правочинів, оформлених рахунками-фактурами №СФ-0000011 від 04.11.2014 р., №СФ-0000014 від 05.11.2014 р. та №СФ-00000 позивачем, ТОВ НТЦ «Атом», було сформовано показник податкового кредиту з податку на додану вартість у розмірі 14.312,00 грн.

У межах згаданих правочинів були проведені господарські операції з постачання товару, які оформлені податковими накладними №409 від 04.11.2016 р. та №503 від 04.11.2016 р.

Зобовязання по оплаті вартості товару були виконані позивачем шляхом перерахування грошових коштів на користь контрагента, що підтверджується платіжними дорученнями №1048 від 11.11.2014 р. та №1049 від 11.11.2014 р.

Придбаний у постачальника товар було використано позивачем у межах власної господарської діяльності, а саме: для виконання зобовязань за договором надання послуг з ремонту та технічного обслуговування обладнання на користь ПАТ «Укртрансгаз».

Судом зясовано, що форма, зміст та походження перелічених первинних документів, а також стан та умови виконання господарських зобовязань за правочинами згідно з ОСОБА_4 не покладені контролюючим органом в основу оскаржених рішень.

У тексті ОСОБА_4 контролюючим органом також не виявлено фактів відсутності виписаних контрагентом постачальником податкових накладних в Єдиному реєстрі.

По епізоду взаємовідносин з ТОВ «ВКФ «Діамант-Бізнес»

Згідно з висновками складеного контролюючим органом акту перевірки, у зносинах з ТОВ «ВКФ «Діамант-Бізнес» (у якості постачальника) у межах правочинів, оформлених рахунками-фактурами №СФ-0000050 від 09.11.2016 р., №СФ-0000072 від 11.11.2016 р. та №СФ-0000075 від позивачем, ТОВ НТЦ «Атом», було сформовано показник податкового кредиту з податку на додану вартість у розмірі 22.497,20 грн.

У межах згаданих правочинів були проведені господарські операції з постачання товару, які оформлені податковими накладними № 88 від 09.11.2016 р., №112 від 11.11.2016 р. та №115 від 14.11.2016 р.

Зобовязання по оплаті вартості товару були виконані позивачем шляхом перерахування грошових коштів на користь контрагента, що підтверджується платіжними дорученнями №2083 від 11.11.2016 р., №2096 від 21.11.2016 р., №2087 від 14.11.2016 р.

Придбаний у постачальника товар було використано позивачем у межах власної господарської діяльності, а саме: для виконання зобовязань за договором надання послуг з ремонту обладнання на користь ПАТ «Укртрансгаз».

Судом зясовано, що форма, зміст та походження перелічених первинних документів, а також стан та умови виконання господарських зобовязань за правочинами згідно з ОСОБА_4 не покладені контролюючим органом в основу оскаржених рішень.

У тексті ОСОБА_4 контролюючим органом також не виявлено фактів відсутності виписаних контрагентом постачальником податкових накладних в Єдиному реєстрі.

По епізоду взаємовідносин з ТОВ «ЕвантосКомпані»

Згідно з висновками складеного контролюючим органом акту перевірки, у зносинах з ТОВ «ЕвантосКомпані» позивачем, ТОВ НТЦ «Атом», було сформовано показник податкового кредиту з податку на додану вартість у розмірі 23.902,00 грн.

Правочини оформлені рахунками на оплату №87 від 28.02.2017 р., №21 від 03.03.2017 р., №34 від 06.03.2017р., №191 від 24.03.2017 р.; видатковими накладними №№20 від 28.02.2017 р., №18 від 03.03ю2017р., №19 від 06.03.2017 р.

У межах згаданих правочинів були проведені господарські операції з постачання товару, які оформлені податковими накладними №20 від 28.02.2017 р., №18 від 03.03.2017 р., №19 від 06.03.2017 р., №97 від 24.03.2017 р.

Зобовязання по оплаті вартості товару були виконані позивачем шляхом перерахування грошових коштів на користь контрагента, що підтверджується платіжними дорученнями №100 від 03.03.2017 р., №112 від 10.03.2017 р., №113 від 10.03.2017 р., №144 від 28.03.2017 р.

Придбаний у постачальника товар було використано позивачем у межах власної господарської діяльності, а саме: для виконання зобовязань за договором надання послуг з ремонту обладнання на користь ПАТ «Укртрансгаз», а також реалізований на користь ПАТ «Укрнафта».

Судом зясовано, що форма, зміст та походження перелічених первинних документів, а також стан та умови виконання господарських зобовязань за правочинами згідно з ОСОБА_4 не покладені контролюючим органом в основу оскаржених рішень.

У тексті ОСОБА_4 контролюючим органом також не виявлено фактів відсутності виписаних контрагентом постачальником податкових накладних в Єдиному реєстрі.

По епізоду взаємовідносин з ТОВ «Крайт Сервіс»

Згідно з висновками складеного контролюючим органом акту перевірки, у зносинах з ТОВ «Крайт Сервіс» позивачем, ТОВ НТЦ «Атом», було сформовано показник податкового кредиту з податку на додану вартість у розмірі 27638,20 грн.

Правочини оформлені видатковими накладними №РН-0000098 від 17.102.106 р., №РН-0000096 від 13.10.2016 р., податковими накладними №79 від 17.10.2016 р., №77 від 13.10.2016 р.

Зобовязання по оплаті вартості товару були виконані позивачем шляхом перерахування грошових коштів на користь контрагента, що підтверджується платіжними дорученнями №2056 від 31.10.2016 р. та №2048 від 24.10.2016 р.

Придбаний у постачальника товар було використано позивачем у межах власної господарської діяльності, а саме: для виконання зобовязань за договором надання послуг з ремонту обладнання на користь ПАТ «Укртрансгаз».

Судом зясовано, що форма, зміст та походження перелічених первинних документів, а також стан та умови виконання господарських зобовязань за правочинами згідно з ОСОБА_4 не покладені контролюючим органом в основу оскаржених рішень.

У тексті ОСОБА_4 контролюючим органом також не виявлено фактів відсутності виписаних контрагентом постачальником податкових накладних в Єдиному реєстрі.

По епізоду взаємовідносин з ТОВ «Стакстрой»

Згідно з висновками складеного контролюючим органом акту перевірки, у зносинах з ТОВ позивачем, ТОВ НТЦ «Атом», було сформовано показник податкового кредиту з податку на додану вартість у розмірі 13.285,80 грн.

Правочин оформлений видатковою накладною №370 від 25.11.2016 р. та податковою накладною №370 від 25.11.2016 р.

Зобовязання по оплаті вартості товару були виконані позивачем шляхом перерахування грошових коштів на користь контрагента, що підтверджується платіжними дорученнями №2142 від 13.12.2016 р.

Придбаний у постачальника товар було використано позивачем у межах власної господарської діяльності, а саме: для виконання зобовязань за договором надання послуг з ремонту обладнання на користь ПАТ «Укртрансгаз».

Судом зясовано, що форма, зміст та походження перелічених первинних документів, а також стан та умови виконання господарських зобовязань за правочинами згідно з ОСОБА_4 не покладені контролюючим органом в основу оскаржених рішень.

У тексті ОСОБА_4 контролюючим органом також не виявлено фактів відсутності виписаних контрагентом постачальником податкових накладних в Єдиному реєстрі.

По епізоду взаємовідносин з ТОВ «Тревіс Групп»

Згідно з висновками складеного контролюючим органом акту перевірки, у зносинах з ТОВ Тревіс Групп (у якості постачальника) у межах правочину, оформленого рахунком-фактурою №СФ-0000019 від 13.06.2016 р., позивачем, ТОВ НТЦ «Атом», було сформовано показник податкового кредиту з податку на додану вартість у розмірі 11.640,00 грн.

У межах згаданого правочину була проведена господарська операція з постачання товару, які оформлені податковими накладними №40 від 13.06.2016 р.

Зобовязання по оплаті вартості товару були виконані позивачем шляхом перерахування грошових коштів на користь контрагента, що підтверджується платіжним дорученням №1850 від 04.07.2016 р.

Придбаний у постачальника товар було використано позивачем у межах власної господарської діяльності, а саме: для виконання зобовязань за договором поставки на користь ТОВ НТЦ Химаналитоборудования».

Судом зясовано, що форма, зміст та походження перелічених первинних документів, а також стан та умови виконання господарських зобовязань за правочинами згідно з ОСОБА_4 не покладені контролюючим органом в основу оскаржених рішень.

У тексті ОСОБА_4 контролюючим органом також не виявлено фактів відсутності виписаних контрагентом постачальником податкових накладних в Єдиному реєстрі.

По епізоду взаємовідносин з ТОВ «Скіпер Торг»

Згідно з висновками складеного контролюючим органом акту перевірки, у зносинах з ТОВ Скіпер Торг (у якості постачальника) у межах правочинів, оформленого рахунком-фактурою №СФ-00069 від 14.03.2016 р. позивачем, ТОВ НТЦ «Атом», було сформовано показник податкового кредиту з податку на додану вартість у розмірі 3041,00 грн.

У межах згаданого правочину була проведена господарська операція з постачання товару, яка оформлена податковою накладною №55 від 14.03.2016 р.

Зобовязання по оплаті вартості товару були виконані Позивачем шляхом перерахування грошових коштів на користь контрагента, що підтверджується платіжним дорученням №1683 від 18.03.2016 р.

Придбаний у постачальника товар було використано позивачем у межах власної господарської діяльності, а саме для виконання зобовязань за договором надання послуг на користь УМГ «Київтрансгаз».

Судом зясовано, що форма, зміст та походження перелічених первинних документів, а також стан та умови виконання господарських зобовязань за правочинами згідно з ОСОБА_4 не покладені контролюючим органом в основу оскаржених рішень.

У тексті ОСОБА_4 контролюючим органом також не виявлено фактів відсутності виписаних контрагентом постачальником податкових накладних в Єдиному реєстрі.

По епізоду взаємовідносин з ТОВ «Петра ОСОБА_3»

Згідно з висновками складеного контролюючим органом акту перевірки, у зносинах з ТОВ Петра ОСОБА_3 (у якості постачальника) у межах правочинів, оформлених рахунками-фактурами №СФ-0000018 від 04.04.2016 р., №СФ-0000122 від 07.04.2016 р., №СФ-0000212 від 19.04.2016 р., №СФ-0000219 від 21.04.2016 р., №СФ-0000159 від 20.04.2016 р. позивачем, ТОВ НТЦ «Атом», було сформовано показник податкового кредиту з податку на додану вартість у розмірі 62.706,00 грн. Також у межах взаємовідносин із згаданим контрагентом, згідно з висновками акту перевірки, було встановлено завищення позивачем податкових зобовязань з ПДВ на 44.950,00 грн., внаслідок чого завищено податковий кредит за квітень 2016 р. на 41.440,00 грн.

У межах згаданих правочинів були проведені господарські операції з постачання товару, які оформлені податковими накладними №386 від 21.04.2016 р., №382 від 20.04.2016 р., №361 від 19.04.2016 р., №33 від 05.04.2016 р., №209 від 05.04.2016 р.

Зобовязання по оплаті вартості товару були виконані позивачем шляхом перерахування грошових коштів на користь контрагента, що підтверджується платіжними дорученнями №1755 від 28.04.2016 р., №1749 від 22.04.2017 р., №1752 від 25.04.2017 р., №1754 від 28.04.2017 р., №1726 від 08.04.2017 р., №1750 від 25.04.2017 р.

Придбаний у постачальника товар було використано позивачем у межах власної господарської діяльності, а саме для виконання зобовязань за договором надання послуг на користь ТОВ «Куб-Газ», ТОВ «Хіманалітобладнання», ТОВ «Еско-Північ».

Судом зясовано, що форма, зміст та походження перелічених первинних документів, а також стан та умови виконання господарських зобовязань за правочинами згідно з ОСОБА_4 не покладені контролюючим органом в основу оскаржених рішень.

У тексті ОСОБА_4 контролюючим органом також не виявлено фактів відсутності виписаних контрагентом постачальником податкових накладних в Єдиному реєстрі.

По епізоду взаємовідносин з ТОВ «Воркхорс»

Згідно з висновками складеного контролюючим органом акту перевірки, у зносинах з ТОВ Воркхорс (у якості постачальника) у межах правочинів, оформлених рахунками-фактурами СФ-015 від 10.05.2016 р., №СФ-108 від 16.05.2016 р., №СФ-125 від 19.05.2016 р., №СФ-031 від 10.06.2016 р., №СФ-065 від 21.06.2016 р., №СФ-021 від 07.06.2016 р., №СФ-035 від 13.06.2016 р. позивачем, ТОВ НТЦ «Атом», було сформовано податкового кредиту з податку на додану вартість у розмірі 45803,00 грн.

У межах згаданих правочинів були проведені господарські операції з постачання товару, які оформлені податковими накладними №587 від 21.06.2016 р., №283 від 13.06.2016 р., №260 від 10.06.2016 р., №150 від 07.06.2016 р., №145 від 19.05.2016 р., №73 від 16.05.2016 р., №23 від 16.05.2016 р.

Зобовязання по оплаті вартості товару були виконані Позивачем шляхом перерахування грошових коштів на користь контрагента, що підтверджується платіжними дорученнями №1828 від 24.06.2016 р., №1819 від 13.06.2017 р., №1818 від 13.06.2017 р., №1808 від 07.06.2017 р., №1775 від 20.05.2017 р., №1774 від 18.05.2017 р., №1771 від 11.05.2017 р.

Придбаний у постачальника товар було використано позивачем у межах власної господарської діяльності, а саме: для виконання зобовязань за договором надання послуг з ремонту та технічного обслуговування обладнання на користь ПрАТ «Укргазвидобуток», УМГ «Київтрансгаз», ТОВ «Хімлаборреактив», ТОВ «Хіманалітобладнання», ГПУ «Шебелинкагазвидобування», УМГ «Черкаситрансгаз».

Судом зясовано, що форма, зміст та походження перелічених первинних документів, а також стан та умови виконання господарських зобовязань за правочинами згідно з ОСОБА_4 не покладені контролюючим органом в основу оскаржених рішень.

У тексті ОСОБА_4 контролюючим органом також не виявлено фактів відсутності виписаних контрагентом постачальником податкових накладних в Єдиному реєстрі.

По епізоду взаємовідносин з ТОВ «Арсенал Пром»

Згідно з висновками складеного контролюючим органом акту перевірки, у зносинах з ТОВ Арсенал Пром (у якості постачальника) у межах правочинів, оформлених рахунками-фактурами №199 від 20.03.2017 р., №183 від 22.03.2017 р., №193 від 22.03.2017 р., №212 від 20.03.2017 р., №212 від 24.03.2017 р. позивачем, ТОВ НТЦ «Атом», було сформовано податкового кредиту з податку на додану вартість у розмірі 43.753,00 грн.

У межах згаданих правочинів були проведені господарські операції з постачання товару, які оформлені податковими накладними №115 від 24.03.2017 р., №109 від 21.03.2017 р., №108 від 20.03.2017 р., №107 від 16.03.2017 р.

Зобовязання по оплаті вартості товару були виконані Позивачем шляхом перерахування грошових коштів на користь контрагента, що підтверджується платіжними дорученнями №143 від 28.03.2017 р., №129 від 24.03.2017 р., №145 від 30.03.2017 р., №147 від 30.03.2017 р., №146 від 30.03.2017 р.

Придбаний у постачальника товар було використано позивачем у межах власної господарської діяльності, а саме для виконання зобовязань за договором надання послуг з ремонту та технічного обслуговування обладнання на користь ТОВ «Куб-Газ», ТОВ «Хіманалітобладнання», УМГ «Київтрансгаз».

Судом зясовано, що форма, зміст та походження перелічених первинних документів, а також стан та умови виконання господарських зобовязань за правочинами згідно з ОСОБА_4 не покладені контролюючим органом в основу оскаржених рішень.

У тексті ОСОБА_4 контролюючим органом також не виявлено фактів відсутності виписаних контрагентом постачальником податкових накладних в Єдиному реєстрі.

По епізоду взаємовідносин з ТОВ «Альтос Груп»

Згідно з висновками складеного контролюючим органом акту перевірки, у зносинах з ТОВ Альтос Груп (у якості постачальника) у межах правочинів, оформлених рахунками-фактурами №61 від 27.03.2017 р., №41 від 16.03.2017 р., №55 від 24.03.2017 р. позивачем, ТОВ НТЦ «Атом», було сформовано податкового кредиту з податку на додану вартість у розмірі 35.290,64 грн.

У межах згаданих правочинів були проведені господарські операції з постачання товару, які оформлені податковими накладними №276 від 27.03.2017 р., №279 від 24.03.2017 р., №278 від 20.03.2017 р., №277 від 16.03.2017 р.

Зобовязання по оплаті вартості товару були виконані позивачем шляхом перерахування грошових коштів на користь контрагента, що підтверджується платіжними дорученнями №152 від 31.03.2017 р., №151 від 31.03.2017 р., №147 від 31.03.2017 р., №159 від 31.03.2017 р.

Придбаний у постачальника товар було використано позивачем у межах власної господарської діяльності, а саме: для виконання зобовязань за договором надання послуг з ремонту та технічного обслуговування обладнання на користь ТОВ «Хіманалітобладнання».

Судом зясовано, що форма, зміст та походження перелічених первинних документів, а також стан та умови виконання господарських зобовязань за правочинами згідно з ОСОБА_4 не покладені контролюючим органом в основу оскаржених рішень.

У тексті ОСОБА_4 контролюючим органом також не виявлено фактів відсутності виписаних контрагентом постачальником податкових накладних в Єдиному реєстрі.

За таких обставин, суд доходить до переконання про недоведеність факту вчинення особою податкового правопорушення за викладеними епізодами в частині справляння податку на додану вартість.

Дослідивши добуті по справі докази в їх сукупності за правилами ст.ст. 72-77, 90, 211 КАС України суд доходить до переконання, що: 1) фізичне існування товарів контролюючим органом не заперечується; 2) обставини проведення оплати вартості виконаних робіт шляхом перерахування безготівкових коштів контролюючим органом визнаються; 3) реєстрація виписаних контрагентами платника податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних контролюючим органом підтверджується; 4) зустрічні звірки контрагентів платника терорганами ДФС України не проводились.

Досліджуючи питання фізичного переміщення товарів, суд відзначає, що до матеріалів справи приєднані докази використання позивачем автівок найманих працівників (а.с.47, 48 т.1).

Фізичні властивості та параметри придбаних у контрагентів товарів, обсяг партій та кількість одиниць не виключають можливості транспортування товарів саме цими автівками.

За таких обставин, сам лише факт відсутності товарно-транспортних накладних не визнається судом достатнім доказом вчинення особою податкового правопорушення.

З урахуванням встановлених судом і визнаних контролюючим органом у тексті ОСОБА_4 обставин подальшої реалізації Товариством придбаних товарів на користь третіх сторонніх осіб довід владного субєкта про відсутність сертифікатів якості не заслуговує на увагу, адже вказаний документ слідує за річчю матеріального світу, а не залишається у розпорядженні продавця. При цьому, суд бере до уваги, що у тексті ОСОБА_4 контролюючим органом взагалі не наведено норму закону, яка передбачає видачу сертифіката відповідності саме на придбані Товариством товари.

Посилання владного субєкта на відсутність у контрагентів Товариства відповідних трудових ресурсів відхиляється судом, позаяк для виконання господарських зобовязань за договором купівлі-продажу в обсягах та умовах спірних правовідносин обєктивно достатньо трудової функції лише одного найманого працівника.

Відповідно до п.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень субєктів владних повноважень, суди перевіряють, зокрема, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

У ході вирішення спору судом встановлено, що обставини спірних правовідносин були з'ясовані контролюючим органом неповно, оскільки під час здійснення податкової перевірки позивача не були проведені зустрічні звірки контрагентів платника податків.

Відтак, судження контролюючого органу про вчинення особою податкових правопорушень носять характер виключно припущень, сформульовані у формі недоведеності фактів обєктивної дійсності платником податків, у той час як згідно з законом мають полягати у доведеності поза розумним сумнівом контролюючим органом факту вчинення особою податкового правопорушення .

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Оцінивши добуті по справі докази в їх сукупності за правилами ст.ст. 72-77, 90, 211 КАС України, суд доходить висновку, що у спірних правовідносинах владний субєкт не забезпечив реалізацію управлінської функції відповідно до ч. 2 ст. 19 КАС України при винесенні оскаржених рішень.

Натомість факт порушення прав та інтересів позивача у спірних правовідносинах у галузі податкової справи знайшов підтвердження проведеним судовим розглядом, що є визначеною процесуальним законом обставиною для задоволення заявлених вимог про скасування оскаржених рішень владного субєкта про визначення податкових зобовязань платника податків.

Розподіл судових витрат належить провести за правилами ст.ст. 139, 143 КАС України та Закону України Про судовий збір.

Керуючись ст.ст. 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 6-9, ст.ст. 72-77, 211, 241-243, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

вирішив:

Позов - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області № від 02.01.2018р. та № від 02.01.2018р.

Роз'яснити, що рішення підлягає оскарженню шляхом подання апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду у порядку п. 15.5 Розділу VII КАС України та у строк згідно з ч. 1 ст. 295 КАС України, а саме: протягом 30 днів з дати складення повного судового рішення.

Роз'яснити, що рішення набирає законної сили відповідно до ст. 255 КАС України, а саме: після закінчення строку подання скарги усіма учасниками справи або за наслідками процедури апеляційного перегляду.

Рішення виготовлено у повному обсязі у порядку ч. 3 ст. 243 КАС України 25 квітня 2019 року.

Суддя Сліденко А.В.