Справа № 820/1793/16
Суддя: Ханова Р.Ф.
Дата ухвалення: 2019-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

Київ

25 квітня 2019 року

справа №820/1793/16

адміністративне провадження №К/9901/19424/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Ханової Р.Ф.(суддя-доповідач),

суддів: Гончарової І.А., Олендера І.Я.

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Головного управління ДФС у Харківській області

на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 21 липня 2016 року у складі судді Тітова О.М.

та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 18 жовтня 2016 року у складі суддів Подобайло З.Г., Тацій Л.В., Григорова А.М.

у справі № 820/1793/16

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Врємя 2050»

до Головного управління ДФС у Харківській області

про скасування податкового повідомлення-рішення,

У С Т А Н О В И В :

У квітні 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Врємя 2050» (далі - Товариство, платник податків, позивач у справі) звернулося до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Харківській області (далі - податковий орган, відповідач у справі) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 18 березня 2016 року № про застосування штрафних (фінансових) санкцій за порушення норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів в сумі 14590,06 грн, з мотивів безпідставності його прийняття.

21 липня 2016 року постановою Харківського окружного адміністративного суду, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 18 жовтня 2016 року, позов задоволено, скасовано податкове повідомлення-рішення від 18 березня 2016 року № видане Головним управлінням ДФС у Харківській області.

Задовольняючи позовні вимоги, суди попередніх інстанцій висновувалися з недоведеності податковим органом порушення позивачем норм постанови Правління Національного банку України від 15 грудня 2004 року "Про затвердження Положення проведення касових операцій в національній валюті в Україні" № 637 (далі - Положення № 637).

У листопаді 2016 року відповідачем подано до Вищого адміністративного суду України касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення ними норм процесуального права, зокрема, пунктів 2.6, 2.8, 3.5 Положення № 637, просить скасувати судові рішення та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову.

20 грудня 2016 року ухвалою Вищого адміністративного суду України відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою відповідача після усунення недоліків, зазначених в ухвалі цього ж суду від 08 листопада 2016 року та витребувано справу №820/1793/16 з Харківського окружного адміністративного суду.

26 травня 2017 року справа №820/1793/16 надійшла на адресу Вищого адміністративного суду України.

09 лютого 2018 року справа № 820/1793/16 та матеріали касаційного провадження №К/9901/19424/18 передані з Вищого адміністративного суду України до Верховного Суду.

Заперечення або відзив від позивача до Суду на касаційну скаргу податкового органу не надходили, що не перешкоджає її розгляду по суті.

Касаційний розгляд справи здійснюється у попередньому судовому засіданні, відповідно до статті 343 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з частиною третьою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Верховний Суд, переглянувши постанову суду першої та ухвалу апеляційної інстанцій, в межах доводів касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, не вбачає підстав для задоволення вимог касаційної скарги.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Аналогічні вимоги містять положення статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції, чинній на час розгляду справи судами попередніх інстанцій.

Зазначеним вимогам закону оскаржувані судові рішення відповідають.

Суди першої та апеляційної інстанцій установили, що 04 березня 2016 року податковим органом проведена виїзна планова документальна перевірка Товариства з питань дотримання вимог податкового валютного та іншого законодавства за період з 01 січня 2012 року по 31 грудня 2014 року, за результатами якої складено акт від 04 березня 2016 року №90/20-40-14-03-08/37877340 (далі - акт перевірки).

Перевіркою встановлено порушення позивачем пунктів 2.6, 28.8, 2.11, 2.12, 3.5 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою правління НБУ від 15 грудня 2004 року №637.

18 березня 2016 року податковим органом на підставі акта перевірки та на підставі підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України та пункту 1 Указу Президента України "Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки" від 12 червня 1995 року № 436/95 прийнято податкове повідомлення-рішення №, яким до позивача застосовані штрафні (фінансові) санкції в розмірі 14590,06 грн.

Згідно з частиною першою статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Порядок ведення касових операцій у національній валюті України підприємствами (підприємцями), а також окремі питання організації банками роботи з готівкою визначає Положення № 637, згідно з пунктом 1.2 якого оприбуткування готівки це проведення підприємствами і підприємцями обліку готівки в касі на повну суму їх фактичних надходжень у касовій книзі, книзі обліку доходів і витрат, книзі обліку розрахункових операцій.

Згідно з пунктом 1.2 Положення № 637 оприбуткування готівки - проведення підприємствами і підприємцями обліку готівки в касі на повну суму її фактичних надходжень у касовій книзі, книзі обліку доходів і витрат, книзі обліку розрахункових операцій.

Пункт 2.6 Положення № 637 передбачає, що уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися. Оприбуткуванням готівки в касах підприємств, які проводять готівкові розрахунки з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги відповідно до вимог глави 4 цього Положення, є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень у касовій книзі на підставі прибуткових касових ордерів. У разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО або використанням РК оприбуткуванням готівки є здійснення обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків РРО (даних РК). Суми готівки, що оприбутковуються мають відповідати сумам, визначеним у відповідних касових ( розрахункових) документах.

В силу пункту 2.8 Положення № 637 підприємства можуть тримати в позаробочий час у своїх касах готівкову виручку (готівку) в межах, що не перевищують установлений ліміт каси. Готівкова виручка (готівка), що перевищує встановлений ліміт каси, обов'язково здається до банків для її зарахування на банківські рахунки. Відокремлені підрозділи підприємств - юридичних осіб можуть здавати готівкову виручку (готівку) безпосередньо до кас таких юридичних осіб або до будь-якого банку для її переказу і зарахування на банківські рахунки зазначених юридичних осіб. За відсутності банків готівкова виручка (готівка) для переказу на банківські рахунки підприємства може здаватися до операторів поштового зв'язку та небанківських фінансових установ, які мають ліцензію Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України на здійснення переказу коштів.

Здавання готівкової виручки (готівки) здійснюється самостійно (у тому числі із застосуванням програмно-технічних комплексів самообслуговування) або через відповідні служби, яким згідно із законодавством України надане право на перевезення валютних цінностей та інкасацію коштів.

Здавання готівкової виручки (готівки) може здійснюватися для зарахування на будь-який банківський рахунок підприємства (підприємця) на його вибір.

Згідно з пунктом 2.11 Положення № 637 видача готівкових коштів під звіт або на відрядження (далі - під звіт) здійснюється відповідно до законодавства України.

Видача готівкових коштів під звіт на закупівлю сільськогосподарської продукції та заготівлю вторинної сировини, крім металобрухту, дозволяється на строк не більше 10 робочих днів від дня видачі готівкових коштів під звіт, а на всі інші виробничі (господарські) потреби на строк не більше двох робочих днів, уключаючи день отримання готівкових коштів під звіт.

Якщо підзвітній особі одночасно видана готівка як на відрядження, так і для вирішення в цьому відрядженні виробничих (господарських) питань (у тому числі для закупівлі сільськогосподарської продукції у населення та заготівлі вторинної сировини), то строк, на який видана готівка під звіт на ці завдання, може бути продовжено до завершення терміну відрядження.

Видача відповідній особі готівкових коштів під звіт проводиться за умови звітування нею у встановленому порядку за раніше отримані під звіт суми. Звітування за одержані під звіт готівкові кошти здійснюється відповідно до законодавства України.

Відповідно до пункту 2.12 Положення № 637 фізичні особи - довірені особи підприємств (юридичних осіб), які відповідно до законодавства України одержали готівку з поточного рахунку із застосуванням корпоративного електронного платіжного засобу або особистого електронного платіжного засобу, використовують її за призначенням без оприбуткування в касі. Зазначені довірені особи подають до бухгалтерії підприємства звіт про використання коштів разом із підтвердними документами в установлені строки і порядку, що визначені для підзвітних осіб законодавством України, а також документи про одержання готівки з поточного рахунку (чек банкомата, копія видаткового ордера, довідки за встановленими формами, сліп, квитанція торговельного термінала тощо) разом з невитраченим залишком готівки.

Відповідно до пункту 3.5 Положення № 637, у разі видачі окремим фізичним особам готівки (у тому числі працівникам підприємства) за видатковим касовим ордером або видатковою відомістю касир вимагає пред'явити паспорт чи документ, що його замінює, записує його найменування і номер, ким і коли він виданий. Фізична особа розписується у видатковому касовому ордері або видатковій відомості про одержання готівки із зазначенням одержаної суми (гривень - словами, копійок - цифрами), використовуючи чорнильну або кулькову ручку з чорнилом темного кольору. Якщо видаткова відомість складена на видачу готівки кільком особам, то одержувачі також пред'являють паспорти чи документи, що їх замінюють, і розписуються у відповідній графі документа.

Для виведення залишку готівки в касі не приймаються видаткові касові ордери або видаткові відомості, в яких видача готівки з каси не підтверджена підписом одержувача.

Видача готівки особам, яких немає в штатному розписі підприємства, проводиться за видатковими касовими ордерами, що виписуються окремо на кожну особу, або за окремою видатковою відомістю.

Якщо підприємство (підприємець) надає держателям спеціальних платіжних засобів послуги з видачі готівки за допомогою платіжного термінала (імпринтера), то на підставі квитанцій платіжного термінала (сліпів) таким підприємством складається видатковий касовий ордер на загальну суму проведених операцій за день та здійснюється відповідний запис у касовій книзі.

Згідно з пунктом 5.2 Положення № 637 установлення ліміту каси проводиться підприємствами самостійно на підставі розрахунку, виходячи з фактичних надходжень готівки до кас та з урахуванням строків здавання готівки до кас банків.

Статтею 1 Указу Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» передбачена відповідальність за порушення норм обігу готівки.

Склад податкового правопорушення, покладеного в основу прийняття спірного податкового повідомлення-рішення, доводиться податковим органом твердженням про встановлення перевищення ліміту залишку готівки у касі Товариства, а саме у перевіряємому періоді здійснювалась видача готівкових коштів із каси Товариства на відрядження та на господарські витрати окремим працівникам Товариства за видатковими ордерами, а також на заробітну плату співробітникам позивача за відомістю на виплату грошей.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що підприємством у перевіряємому періоді ліміти залишку готівки в касі встановлені у наступних розмірах: 0.0 грн (наказ від 04 січня 2012 №2); 0,0 грн (наказ від 04 січня 2013 №2): 0.0 грн (наказ від 04 січня 2014 №2) по теперішній час.

Щодо висновків контролюючого органу про те, що видача готівкових коштів за відомістю на виплату грошей від 18 листопада 2014 року №30 не підтверджена підписом одержувачів Сирота М.М. та Тополя О.І. в сумі 953,74 грн, спростована наявними в матеріалах справи доказами.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, грошові кошти у сумі 759,20 грн отримані гр. Сиротою М.М., який перебуває з Товариством у трудових відносинах, однак помилково не поставлено його підпис у відомості від 18 листопада 2014 року №30, про що останнім надані письмові пояснення від 18 липня 2016 року.

Стосовно коштів в розмірі 194,51 грн, то позивач вказує на отримання цієї суми гр. Тополя О.І. , який уже не перебуває у трудових відносинах з Товариством, тому немає можливості отримати пояснення щодо отримання ним цих коштів.

Крім того, не знайшли свого підтвердження доводи податкового органу про те, що 22 грудня 2014 року відповідно до видаткового ордеру №86 гр. Жиров В.О. отримав винагороду за ЦПД згідно з актом виконаних робот від 01 грудня 2014 року №1 готівкові кошти у сумі 8029,0 грн замість 8129,0 грн зазначених у видатковому ордері, так як згідно з видатковим ордером від 22 грудня 2014 року, сума вказана 8129,00 грн, за яку гр. Жиров В.О. розписався, однак прописом помилково написав вісім тисяч двадцять дев'ять, що є опискою.

Щодо твердження податкового органу про те, що із застосуванням особистого електронного платіжного засобу директором Товариства отримані готівкові кошти, що не підтверджено відповідними документами (сліпами) у сумі 10682,58 грн, то суди попередніх інстанцій встановили наступне.

Під час перевірки відповідач не взяв до уваги, що готівкові кошти у сумі 100000,00 (сто тисяч) гривень отримані директором підприємства 04 грудня 2014 року, що підтверджується сліпом, які в свою чергу були оприбутковані за двома прибутковим касовими ордерами за №56 на суму 4682,58 грн та №57 на суму 95317,42 грн відповідно.

Також, відповідачем безпідставно не взято до уваги, що на отримання готівкових коштів з банку директором позивача було використано не особистий електронній платіжний засіб, а корпоративна карта підприємства "ключ до рахунку", видана ПАТ "ПриватБанк".

Щодо отримання грошових коштів у сумі 6000,00 грн відповідно до прибуткового ордера від 29 квітня 2014 року № 13, то це підтверджується випискою з банку про рух коштів на рахунку.

Доказів отримання коштів директором Товариства Гулаковим М.А. в сумі 10682,58 грн взагалі не знайшло підтвердження в ході розгляду справи.

Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що сліп у розумінні Закону України «Про застосування реєстрах розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» не є розрахунковим документом, а є паперовим документом, який підтверджує здійснення операції з використанням платіжної картки і містить набір даних щодо цієї операції та реквізити платіжної картки (підпункт 12 пункту 4 розділу І постанови Правління Національного банку України «Про здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів» від 05 листопада 2014 року № 705).

Відтак, недоведеність податковим органом факту здійснення позивачем порушення норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів, встановлених Положенням № 637, обумовлює протиправність застосування відповідачем спірним податковим повідомленням-рішенням фінансових санкцій відповідно до статті 1 Указу Президента України "Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки" від 12 червня 1995 року № 436/95.

Відповідач касаційною скаргою просить про переоцінку, додаткову перевірку доказів стосовно спірних правовідносин, що знаходиться за межами касаційного перегляду встановленими частиною другою статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України.

Верховний Суд визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішення, внаслідок чого касаційна скарга податкового органу залишається без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій - без змін.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Головного управління ДФС у Харківській області залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 21 липня 2016 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 18 жовтня 2016 року у справі № 820/1793/16 залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Р.Ф. Ханова

Судді: І.А. Гончарова

І.Я. Олендер