Справа № 640/7068/19
Суддя: Вєкуа Н.Г.
Дата ухвалення: 2019-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про забезпечення адміністративного позову

25 квітня 2019 року м. Київ № 640/7068/19

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Вєкуа Н.Г., розглянувши заяву представника позивача про забезпечення адміністративного позову в адміністративній справі

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "ЄВРОТЕРМИНАЛ"
доАнтимонопольного комітету України
про визнання протиправним та скасування розпорядження, -
В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось товариство з обмеженою відповідальністю "ЄВРОТЕРМИНАЛ" (65006, м. Одеса, Хаджибейська дорога, буд. 4, ) з позовом до Антимонопольного комітету України (03035, м. Київ, вул. Митрополита Василя Липківського, буд. 45, ), в якому просить:

- визнати протиправними дії Антимонопольного комітету України щодо прийняття Розпорядження від 27.03.2019 № 08/115-р "Про початок розгляду справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції";

- визнати протиправним та скасувати Розпорядження від 27.03.2019 № 08/115-р "Про початок розгляду справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції".

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 квітня 2019 року відкрито провадження у справі та визначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Разом з позовною заявою через канцелярію суду від представника позивача надійшла заява про забезпечення позову шляхом зупинення дії Розпорядження Антимонопольного комітету України від 27.03.2019 № 08/115-р «Про початок розгляду справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції» до набрання чинності рішенням по справі.

В обґрунтування клопотання представник позивач покликався на те, що початок розгляду справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції відносно позивача, покладає на позивача певні зобов'язання та не звільняє від виконання оскаржуваного Розпорядження, а також інших дій та заходів, які буде вчиняти відповідач на його підставі, а в разі їх невиконання позивачем - з боку відповідача будуть застосовані значні штрафні санкції.

За таких обставин, у разі невжиття заходів забезпечення позову до вирішення спору по суті, навіть у випадку відновлення правового становища, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а також ефективний захист або поновлення порушених і оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Відповідно до частин 1, 2, 3 статті 154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову.

У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з повідомленням заінтересованих сторін у встановлений судом строк

Суд не вбачає необхідності для повідомлення учасників справи, та для виклику особи, яка подала заяву про забезпечення позову, також немає необхідності для призначення її розгляду у судовому засіданні з повідомленням заінтересованих сторін.

Дослідивши матеріали справи, виходячи з меж заявленого клопотання, системного аналізу положень чинного законодавства України і матеріалів справи, Окружний адміністративний суд міста Києва приходить до наступних висновків.

Так, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Розглядаючи та вирішуючи заявлене клопотання, суд зазначає, що вжиття заходів забезпечення позову допускається, якщо невжиття таких заходів може ускладнити або призвести до неможливості виконання судового рішення.

Забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до прийняття у справі судового рішення по суті заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому постанови суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.

В той же час, суд враховує, що згідно з Рекомендаціями № R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Міністрів Ради Європи 13.09.1989, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов'язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов'язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акту; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв'язку з оскарженням адміністративного акту.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність, зокрема, полягає в тому, щоб засіб забезпечення відповідав предмету позову за вартістю. Адекватність заходу до забезпеченню позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії. Аналіз викладених обставин дає підстави для висновку, що необхідним є вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, які є повністю співмірними з позовними вимогами та відповідають принципу адекватності заходу забезпечення.

Зважаючи на викладене у сукупності, а також те, що правомірність оскаржуваних розпорядження та дій буде встановлюватися судом в межах даної адміністративної справи, суд дійшов висновку, що виконання останнього до ухвалення рішення в даній адміністративній справі, створює очевидну небезпеку істотного ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду, та, відповідно, ефективного захисту (поновлення) порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, що відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.

При вирішенні даної заяви щодо забезпечення адміністративного позову, суд також дійшов висновку, що застосуванням заходів забезпечення позовів не буде завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти, та дійшов висновку, що вжиття заходів забезпечення адміністративного позову шляхом, зазначеним у заяві позивача, буде мати наслідком збереження існуючого становища до розгляду справи по суті.

Позивачем в обґрунтування клопотання про вжиття заходів забезпечення позову наведено достатніх аргументів, які підтверджують, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Оскільки оскаржуване розпорядження може вплинути на ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся, суд вважає за необхідне задовольнити заяву представника позивача про забезпечення позову в адміністративній справі.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31.07.2003 у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Салах Шейх проти Нідерландів", ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби ст.13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов'язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Конституційний Суд України у п. 9 мотивувальної частини рішення від 30.01.2003 №3-рп/2003 у справі № 1-12/2003 наголошує на тому, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18.

У випадку, якщо особа має намір звернутися до суду з немайновою вимогою, судам необхідно застосовувати та досліджувати таку підставу вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Крім того, об'єднана палата дійшла висновку, що в таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Окремо, суд зауважує, що не висловлює думку щодо законності чи правомірності спірного розпорядження Антимонопольного комітету України, а рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не має визначального впливу на рішення, яке згодом може бути ухвалено у зв'язку з оскарженням відповідного рішення.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що даний спір належить розглядати саме в порядку адміністративного судочинства, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що позивач оскаржує Розпорядження від 27.03.2019 № 08/115-р "Про початок розгляду справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції", а отже даний спір не ґрунтується на відносинах, що пов'язані із захистом економічної конкуренції, обмеження монополізму в господарській діяльності, захистом від недобросовісної конкуренції, оскаржуване розпорядження носить проміжний та процедурний характер, а не кінцевий, тому суд приходить до висновку, що дана справа належить до адміністративної юрисдикції.

Крім того, Законом України "Про захист економічної конкуренції" та Господарським процесуальним кодексом України чітко визначено предметну складову спору, що підлягає розгляду, виключно господарськими судами, - захист економічної конкуренції, обмеження монополізму в господарській діяльності, захист від недобросовісної конкуренції, в тому числі спори, пов'язані з оскарженням рішень Антимонопольного комітету України.

Також, суд вважає за необхідне зазначити, що стосовно підсудності вищевказаної категорії спорів склалась неоднорідна практика внаслідок неоднакового правозастосування, а саме.

Як вбачається зі змісту Постанови Верховного Суду від 01.02.2019 у справі № 808/3041/14, у частині першій статті 60 Закону № 2210-III встановлено, що рішення органів АМК можуть повністю або частково оскаржуватися до господарського суду.

За пунктом 3 частини першої статті 12 ГПК справи за заявами органів АМК підпадають під юрисдикцію господарських судів. Винятком з цього правила відповідно до положень статті 19 КАС є вирішення справ щодо оскарження рішень АМК з розгляду скарг про порушення законодавства у сфері державних закупівель.

З наведеного нормативного регулювання з огляду на фактичні обставини справи вбачається, що у справах про узгоджені дії спір про незаконність рішення АМК про накладення стягнення за порушення антимонопольного законодавства не може бути предметом судового розгляду за правилами КАС. Цей спір підвідомчий судам господарської юрисдикції.

Однак, в противагу даній позиції Верховного Суду, в Постанові від 19.12.2018 у справі № 821/4050/14 Верховний Суд не поставив під сумнів підвідомчість судам адміністративної юрисдикції спору стосовно протиправності рішення Антимонопольного комітету України про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та розглянув даний спір у відповідності до вимог Кодексу адміністративного судочинства України.

Також, суд звертає увагу на те що, позивачем оскаржується саме порушення процедури прийняття оскаржуваного розпорядження, що також носить публічно-правовий характер даних правовідносин, окрім цього, оскаржуване розпорядження не є рішенням в розумінні статті 48 Закону України "Про захист економічної конкуренції", а тому даний позов підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Враховуючи вищевикладені обставини справи та положення законодавства, керуючись ст.ст. 150, 151, 154 Кодексу адміністративного судочинства України, -

У Х В А Л И В:

1. Заяву представника позивача про забезпечення позову в адміністративній справі №640/7068/19 - задовольнити.

2. До моменту набрання законної сили судовим рішенням у даній справі зупинити дію Розпорядження Антимонопольного комітету України від 27.03.2019 № 08/115-р «Про початок розгляду справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції».

3. Ухвалу направити для виконання сторонам у справі.

4. Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження. Дана ухвала може бути пред'явлена до виконання у порядку та спосіб, встановлені Законом України «Про виконавче провадження», у строк до 25 квітня 2022 року.

5. Стягувачем у виконавчому провадженні, відкритому на підставі даної ухвали, є Товариство з обмеженою відповідальністю "ЄВРОТЕРМИНАЛ" (65006, м. Одеса, Хаджибейська дорога, буд. 4, ), а боржником - Антимонопольний комітет України (03035, м. Київ, вул. Митрополита Василя Липківського, буд. 45, ).

6. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

7. Ухвала діє до закінчення розгляду справи по суті та набрання рішенням у справі законної сили.

Згідно з частиною восьмою статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Відповідно до статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Строк на апеляційне оскарження може бути поновлений в разі його пропуску.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (стаття 297 Кодексу адміністративного судочинства України).

Суддя Н.Г. Вєкуа