Справа № 420/5621/18
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2019-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2019 р.м.ОдесаСправа № 420/5621/18
Головуючий в 1 інстанції: Самойлюк Г. П.

П'ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача - судді Турецької І.О.,

суддів - Стас Л.В., Шеметенко Л.П.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправною відмови у нарахуванні та виплаті одноразової грошової допомоги, -

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.

Позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом до Головного управління Національної поліції в Одеській області (далі - ГУ НП в Одеській області) в якому просив:

- визнати протиправною відмову у нарахуванні та виплаті йому одноразової грошової допомоги на підставі та в розмірі визначеними п. 4 ч. 1 ст. 97, а також ст. 99 Закону України "Про Національну поліцію";

- стягнути одноразову грошову допомогу, яка складає 90 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому буде винесено рішення суду (станом на дату подання позову розмір стягнення складає 153 000,00 грн.).

В обґрунтування позовних вимог зазначив про порушення суб'єктом владних повноважень приписів Закону України "Про Національну поліцію", що регулюють порядок призначення, виплати та розміру одноразової грошової допомоги в разі втрати працездатності поліцейським. Вважає, що має право на отримання такої допомоги, оскільки інвалідність настала внаслідок захворювання при проходженні служби в органах внутрішніх справ, це підтверджується відповідними документами.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2018 року, ухваленого за правилами загального позовного провадження, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив із того, що, оскільки з дня звільнення позивача з поліції по день встановлення йому інвалідності минуло більше шести місяців, підстави для задоволення позову відсутні.

При цьому, визначаючи дату встановлення позивачу інвалідності, суд посилався на довідку Одеської обласної медико-соціальної експертної комісії №1 про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках №127545 від 04.09.2017 року.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзиву (заперечень).

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ОСОБА_1 просить його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги зазначив, що суд першої інстанції невірно визначив дату встановлення інвалідності, оскільки, згідно з довідки про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках №127415 від 13.02.2017 року, остання встановлена у лютому 2017 року, тобто в межах шестимісячного терміну з дня його звільнення з органів поліції, а не у вересні 2017 року, як зазначив суд.

З приводу довідки №127545 від 04.09.2017 року, на яку послався суд першої інстанції, зазначив, що останню видано повторно, у зв'язку з набранням чинності наказу МВС №285 від 03.04.2017 року «Про затвердження Положення про діяльність медичної (військово-лікарської) комісії МВС», з метою уточнення формулювання причино-наслідкового зв'язку захворювання позивача з проходженням служби в поліції.

У відзиві на апеляційну скаргу, ГУ НП в Одеській області зазначило, що позивач первинно був звільнений з органів полії через службову невідповідність, а, отже, підстави для виплати йому вказаної допомоги відсутні. Також зазначив, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим просив залишити його без змін.

Враховуючи, що в матеріалах справи відсутні клопотання від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю, суд апеляційної інстанції, відповідно до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, розглянув справу в порядку письмового провадження.

Фактичні обставини справи.

Як встановлено судом апеляційної інстанції та підтверджується матеріалами справи, наказом ГУ НП в Одеській області №1536 о/с від 16.11.2016 року майор поліції ОСОБА_1 звільнений зі служби в поліції на підставі п.5 ч.1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію" (через службову невідповідність) (а.с.15).

30 листопада 2016 року військово-лікарською комісією ДУ ТМО МВС України по Одеській області складено свідоцтво про хворобу №474/2, в якому вона дійшла висновку, що захворювання позивача пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ (а.с.11-12).

12 грудня 2016 року на підставі заяви ОСОБА_1 від 02.12.2016 року, свідоцтва про хворобу №474/2 від 30.11.2016 року, довідки №139 від 08.12.2016 року та листка непрацездатності №8677 від 08.12.2016 року, ГУ НП в Одеській області внесло зміни до наказу №1536 о/с від 16.11.2016 року, зазначивши, що позивач звільнений з органів поліції за п.2 ч.1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" (через хворобу), з 09.12.2016 року (а.с.18).

13 лютого 2017 року, Одеська обласна медико-соціальна експертна комісія №1 (далі - ООМСЕК №1) видала ОСОБА_1 довідку №127415 від 13.02.2017 року про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, якою встановила позивачу другу групу інвалідності (а.с.79).

21 серпня 2017 року, у зв'язку з набранням чинності наказу МВС №285 від 03.04.2017 року «Про затвердження Положення про діяльність медичної (військово-лікарської) комісії МВС», медичною військово-лікарською комісією ДУ ТМО МВС України по Одеській області складено постанову №514 від 21.08.2017 року, якою уточнено формулювання причинно-наслідкового зв'язку захворювання позивача, пов'язаного з проходженням служби в поліції.

На підставі наведеної постанови, 04.09.2017 року позивачу повторно видано довідку про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках №127415 від 13.02.2017 року (а.с.79).

13 вересня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до ГУ НП в Одеській області із заявою про виплату йому одноразової грошової допомоги, у зв'язку з отриманням захворювання, пов'язаним з проходженням служби в поліції (а.с.41).

Однак, листом від 11.07.2018 року (вих. № 14/630) йому було відмовлено у задоволенні такої заяви, з посиланням на те, що первинно його було звільнено з поліції за п.5 ч.1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію" (через службову невідповідність), а, отже, підстави для нарахування та виплати йому вказаної допомоги відсутні (а.с.40).

Не погоджуючись з отриманою відповіддю, з метою захисту порушених прав, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Джерела правового регулювання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Частина 2 ст. 19 Конституції України: органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частина 1 ст. 46 Конституції України: громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Пункт 2 ч.1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року № 580-VIII (далі - Закон №580-VIII): поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється: через хворобу - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції.

Пункт 4 ч.1 ст. 97 Закону №580-VIII: одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського (далі - одноразова грошова допомога) є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі: визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов'язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті.

Частиною 1 статті 99 Закону №580-VII встановлено, що розміри одноразової грошової допомоги поліцейським, а в разі їх загибелі (смерті) - особам, які за цим Законом мають право на її отримання, визначаються виходячи з розміру прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату, зокрема, визначення поліцейському внаслідок причин, зазначених у пункті 4, інвалідності (п.4), ІІ групи - 90 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату (п.п."б").

Стаття 100 Закону №580-VII гласить визначення інвалідності та ступеня втрати працездатності без визначення інвалідності поліцейським здійснюється в індивідуальному порядку державними закладами охорони здоров'я відповідно до закону та інших нормативно-правових актів.

Одноразова грошова допомога у випадках, зазначених у частині другій цієї статті, призначається і виплачується за останнім місцем проходження служби поліцейським.

Якщо особа одночасно має право на отримання одноразової грошової допомоги з підстав, визначених цим Законом, та одноразової грошової допомоги або компенсаційної виплати, визначених з різних підстав іншими законами та нормативно-правовими актами, виплата грошових сум здійснюється за однією з підстав за вибором такої особи.

Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, визначеної цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення в них такого права.

Пункт 1 розділу 3 Порядку та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого наказ Міністерства внутрішніх справ України №4 від 11.01.2016 року (далі - Порядок № 4) заява (рапорт) про виплату ОГД у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського (додаток 1) подається керівнику органу поліції, навчального закладу за останнім місцем проходження служби поліцейським або за останнім місцем проходження поліцейським служби перед відрядженням до інших органів.

Пункт 3 розділу 3 Порядку №4: формування пакета документів для призначення та виплати ОГД у органах поліції, навчальних закладах здійснюється підрозділами фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку у взаємодії з підрозділами кадрового забезпечення, службами державного нагляду за охороною праці органів поліції та навчальних закладів, а також фахівцями військово-лікарської комісії. При цьому служби державного нагляду за охороною праці органів поліції визначають обставини настання події та відповідають за правильність кваліфікації нещасних випадків, які призвели до втрати працездатності, згідно із законодавством України.

Пункту 1 розділу IV Порядку №4: у місячний строк з дня реєстрації документів, зазначених у пунктах 4, 6 розділу III, фінансові підрозділи готують висновок про призначення одноразової грошової допомоги, за встановленою формою.

Підпункт 2 п. 2 розділу IV Порядку №4: висновок про призначення ОГД затверджує/відмовляє: у територіальних органах поліції, міжрегіональних територіальних органах Національної поліції, закладах та установах, що належить до сфери управління Національної поліції України - керівник відповідного органу, закладу, установи або особа, на яку покладено виконання таких функцій (пп. 2 п. 2 р. IV Порядку № 4).

Пункт 3 розділу IV Порядку №4: рішення про призначення виплати ОГД приймається керівником органу поліції або навчального закладу, у якому проходив (проходить) службу поліцейський, у п'ятнадцятиденний строк з дня затвердження висновку, шляхом видання наказу про виплату такої допомоги, а в разі відмови - письмовим повідомленням заявника із зазначенням підстав такої відмови.

Позиція апеляційного суду.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового її задоволення, з огляду на наступне.

Аналіз наведених приписів законодавства дає підстави для висновку, що правовою підставою для призначення особі одноразової грошової допомоги в порядку ст. 97 Закону №580-VIII є одночасна сукупність наступних умов: 1) визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов'язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції; 2) встановлення інвалідності з вказаної підстави протягом шести місяців після звільнення його з поліції; 3) звільнення з поліції саме через хворобу.

Враховуючи, що виявлені у ОСОБА_1 захворювання, пов'язані з проходженням служби в поліції та інвалідність йому встановлена в межах шести місяців після його звільнення та звільнення з поліції відбулось саме через хворобу, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.

Суд першої інстанції, відмовляючи позивачу в позові лише за відсутності однієї з обов'язкових умов, а саме настання інвалідності зі спливом шести місяців після звільнення особи з поліції не звернув уваги на те, що вперше інвалідність позивачу була встановлена через 3 місяці після звільнення. Колегія суддів вважає, що допущена судом першої інстанції неповнота з'ясування обставин справи, призвела до неправильного вирішення справи.

У той же час, суд апеляційної інстанції, не вбачає підстав для задоволення позову ОСОБА_1, в частині стягнення з відповідача одноразової грошової допомоги, яка складає 90 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому буде винесено рішення суду (станом на дату подання позову розмір стягнення складає 153 000,00 грн.), оскільки вважає, що розмір стягнення повинен бути вирішений суб'єктом владних повноважень при прийнятті рішення про призначення одноразової грошової допомоги.

На думку суду апеляційної інстанції, задоволення вказаної частини позовних є втручанням у дискреційні повноваження суб'єкта владних повноважень, що є недопустимим.

Водночас, з метою відновлення порушених прав позивача, колегія суддів вважає можливим зобов'язати ГУ НП в Одеській області призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв'язку із встановленням йому ІІ групи інвалідності, що настала внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням служби в органах поліції, відповідно до пункту 4 статті 97, підпункту "б" пункту 4 статті 99 Закону «Про Національну поліцію».

Вказана правова позиція суду апеляційної інстанції побудована на висновках Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, що викладені у постанові від 14.11.2018 року по справі №823/1225/18 з аналогічним предметом спору.

З приводу доводів відповідача про відсутність підстав для виплати позивачу спірної допомоги, адже першою підставою було звільнення з органів поліції через службову невідповідність, колегія суддів зазначає наступне.

Наведений довід є недоречним, позаяк в наказ про звільнення керівництвом ГУ НП внесені зміни щодо підстав звільнення та з 09 грудня 2016 року позивач вважається звільненим через хворобу.

Відповідно до ст. 317 КАС України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Оскільки при розгляді справи судом першої інстанції неповно з'ясовано усі обставини, що мають значення для справи, оскаржуване рішення підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення про часткове задоволення позову.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що позивач при поданні позову та апеляційної скарги не сплачував судовий збір, оскільки є інвалідом другої групи, підстави для стягнення з Головного управління Національної поліції в Одеській області судового збору відсутні.

Керуючись ст.ст. 139, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2018 року - скасувати.

Ухвалити у справі нову постанову, якою позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправною відмови у нарахуванні та виплаті одноразової грошової допомоги - задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Головного управління Національної поліції в Одеській області () у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 (ІНН НОМЕР_1) одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського, на підставі пункту 4 статті 97 Закону України «Про Національну поліцію».

Зобов'язати Головне управління Національної поліції в Одеській області () призначити та виплатити ОСОБА_1 (ІНН НОМЕР_1) одноразову грошову допомогу у зв'язку із встановленням ІІ групи інвалідності, що настала внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням служби в органах поліції, відповідно до пункту 4 статті 97 Закону України «Про Національну поліцію».

В задоволенні іншої частині позовних вимог - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Доповідач - суддя І.О. Турецька

суддя Л.В. Стас

суддя Л.П. Шеметенко

Повне судове рішення складено 24.04.2019 року.