Справа № 200/926/19-а
Суддя: Арабей Тетяна Георгіївна
Дата ухвалення: 2019-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2019 року справа №200/926/19-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Арабей Т.Г., Геращенка І.В., Міронової Г.М., за участю секретаря судового засідання - Святодух О.Б., представника відповідача - Михайлішиної С.В., діючої за довіреністю, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 06 березня 2019 року у справі № 200/926/19-а (головуючий суддя І інстанції - Дмитрієв В.С., складене у повному обсязі 06 березня 2019 року у м. Слов'янську Донецької області) за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про зобов'язання здійснити певні дії, - одноразову виплату нарахованої пенсії з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року в сумі 52 364,88 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

16 січня 2019 року, ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про зобов'язання відповідача здійснити одноразову виплату нарахованої позивачу суми пенсії за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року в сумі 52 364,88 грн. (а.с. 3-5).

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 06 березня 2019 року відмовлено у задоволені позовних вимог (а.с. 42-44).

Не погодившись з судовим рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтуванні апеляційної скарги, апелянт зазначив, що положення постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103 не має застосовуватись до спірних правовідносин, оскільки, ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» повноваження Кабінету Міністрів щодо регулювання порядку виплати перерахованої пенсії не визначені (а.с. 47-51).

Позивач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином.

Представник відповідача в судовому засіданні надала пояснення аналогічні викладеним в запереченнях на апеляційну скаргу, наданих до канцелярії суду 24 квітня 2019 року, просила суд залишити рішення суду першої інстанції без змін, як таке, що прийнято з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі задовольнити, а рішення суду першої інстанції - скасувати, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, є пенсіонером органів внутрішніх справ України, якому була призначена пенсія відповідно до вимог Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області (а.с. 6-8).

Пенсійним органом здійснено розрахунок на доплату пенсії, на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року №988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції" та постанови Кабінету Міністрів України №103 від 21 лютого 2018 року "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб".

Згідно розрахунку на доплату пенсії за пенсійною справою ОСОБА_2 сума доплати до пенсії за період з січня 2016 року по 31 грудня 2017 року складає 52 364,88 грн.Як повідомив відповідач, защзначена сума буде виплачена щомісячно частками протягом 2019 року 50% місячного розміру підвищення пенсії 1090,94 грн ., з 01 січня 2020 роуку щомісячно 100% місячного розміру підвищення пенсії 2181,87 грн.(а.с. 9).

Не погодившись з діями відповідача щодо несплати доплати пенсії єдиним платежем за попередні періоди, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачу проведено перерахунок пенсії з 01 січня 2016 року, визначено розмір необхідної доплати за період з січня 2016 року по грудень 2017 року, а порядок її виплати встановлено постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103, відтак, права позивача не порушені.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з рішенням суду першої інстанції, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Статтею 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Відповідно до ч. 1 ст. 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" № 2262-ХІІ від 09 квітня 1992 року (далі - Закон № 2262) перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей у зв'язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.

Частиною 3 ст. 63 Закону № 2262 визначено, що усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв'язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв'язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством. Перерахунок пенсій здійснюється на момент виникнення права на перерахунок пенсій і провадиться у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, у строки, передбачені частиною другою статті 51 цього Закону. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим зі служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Постановою Кабінету Міністрів України "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" від 21 лютого 2018 №103 (далі - Постанова № 103) визначений порядок перерахунку пенсій, призначених згідно із Законом № 2262 до 01 березня 2018 року з урахуванням виплат, що визначені станом на 01 березня 2018 року відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (далі - Постанова № 704).

З аналіз змісту Постанови № 103 суд апеляційної інстанції дійшов наступних висновків.

Пункт 1 вказаної постанови містить положення щодо перерахунку пенсії, призначеної згідно із Законом № 2262 до 01 березня 2018 року, з урахуванням відповідних виплат, що визначені станом на 1 березня 2018 року відповідно до постанови № 704.

Пунктом 2 визначено, що виплати перерахованих відповідно до пункту 1 цієї постанови підвищених пенсій проводити з 01 січня 2018 року у таких розмірах: з 01 січня 2018 року - 50 відсотків; з 01 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - 75 відсотків; з 01 січня 2020 року - 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01 березня 2018 року.

Таким чином, Постановою № 103 визначений порядок, яким виплата сум підвищення перерахованої пенсії фактично зменшена (виплата 50 та 75 відсотків) та розстрочена на значний термін (протягом 2018-2020 років), що порушує право позивача на отримання усієї суми підвищеної пенсії, яка повинна була розрахована та виплачена відповідачем на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45 "Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону № 2262, та внесення змін до постанови Кабінету міністрів України від 17 липня 1992 року № 393" (далі-Порядок №45).

Пунктами 2 та 3 Постанови № 103 встановлена процедура виплати сум перерахованої пенсії у зменшеному розмірі та сама виплата різниці у сумі перерахованої пенсії розстрочена на тривалий період.

Однак, нормами Закону № 2262 не визначене питання стосовно того, що виплата перерахованих сум пенсій може бути розстрочена у зменшеному розмірі (50 та 75 відсотків).

Статтею 1-1 Закону № 2262 визначено, що законодавство про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, базується на Конституції України і складається з цього Закону, Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та інших нормативно-правових актів України, прийнятих відповідно до цих законів.

Зміна умов і норм пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону та Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Постановою № 103 прямо визначено, що вона прийнята відповідно до ч. 4 ст. 63 Закону № 2262.

Частиною 4 ст. 63 Закону № 2262 визначено, що усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв'язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Таким чином, ч. 4 ст. 63 Закону № 2262 прямо встановлено, що Кабінет Міністрів України визначає умови, порядок та розміри виключно "перерахунку" усіх призначених за цим Законом пенсій у зв'язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.

Частиною 4 ст. 63 Закону № 2262 не визначене та не передбачене право Кабінету Міністрів України визначати умови, порядок та розміри "виплати" перерахованих пенсій, що в наявності в Постанові № 103.

Загальний порядок виплати пенсій визначений ст. 52 Закону № 2262, відповідно до ч. 3 якої виплата пенсій провадиться за поточний місяць загальною сумою у встановлений строк, але не пізніше останнього числа місяця, за який виплачується пенсія.

В свою чергу, ч. 2 ст. 55 Закону № 2262 передбачено, що нараховані суми пенсії, не отримані пенсіонером з вини органу Пенсійного фонду України, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Всі підзаконні нормативно-правові акти приймаються на основі законів та за своїм змістом не повинні суперечити їм. Підпорядкованість таких актів законам закріплена у положеннях Конституції України.

Згідно з ч. 3 ст. 113 Конституції України Кабінет Міністрів України у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, а також указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України.

Відповідно до ст. 7 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України.

У разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

Отже, у випадку суперечності норм підзаконного акту нормам закону слід застосовувати норми закону, оскільки він має вищу юридичну силу.

Норми Закону № 2262 (а саме - ч. 3 ст. 52, ч. 2 ст. 55, ч. 4 ст. 63) мають вищу юридичну силу, ніж норми постанови Кабінету Міністрів України (а саме - постанови № 103), які розвивають чи деталізують окремі положення зазначеного Закону, та не повинні суперечити положенням Закону.

Крім того, Постановою № 103 не скасовувалася та не визнавалася нечинною Постанова № 45. До останньої постанови були лише внесені зміни щодо змісту пунктів Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45 (далі - Порядок №45), відносно умов та розмірів перерахунку пенсії.

Суд апеляційної інстанції також зазначає, що постановою Шостого апеляційного адміністративного сулу від 05 березня 2019 року по справі № 826/3858/18 залишено без змін рішення Окружного адміністративного суду від 12 грудня 2018 року, яким визнано протиправним та нечинними пункти 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" та зміни до пункту 5 і додатку 2 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військ служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45 "Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Рішення суду першої інстанції набрало законної сили 05 березня 2019 року та с моменту прийняття спірної постанови визнано нечинним пункти 1,2 Постанови КМ України № 103 , якими вставлено відсоткове зменшення виплати пенсії військовослужбовцям та ,які звужують зміст вже існуючих прав таких осіб. Судом першої інстанції при прийнятті рішення( 06 березня 2019 року) по суті справи зазначені обставини не враховані.

Зазначені обставини відображені в рішенні Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі за № 240/6263/18 ,на яке посилається відповідач у відзиві на апеляційну скаргу.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що з урахуванням приписів ч. 3 ст. 113 Конституції України, ст. 7 Кодексу адміністративного судочинства України положення Постанови № 103 відносно умов, порядку та розмірів виплати сум перерахованих пенсій до спірних правовідносин не повинні застосовуватися, оскільки відповідно до змісту ч. 4 ст. 63 Закону № 2262 зовсім не визначені такі повноваження Кабінету Міністрів України, при цьому п. 1, 2 постанови № 103 визнані нечинними рішенням суду.

Враховуючи вищевикладене, посилання відповідача та суду першої інстанції на правомірність застосування положень постанови № 103 до позивача є необґрунтованим.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що повним відновленням прав позивача є як нарахування пенсії, так і її виплата в повному обсязі з врахуванням виплати перерахованої суми пенсії за попередній період, що відповідачем зроблено не було, та стало підставою для звернення до суду з вказаним позовом.

Зазначені обставини свідчать про необхідність відновлення права позивача на отримання у повному об'ємі належних йому сум за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року у сумі 52 364,88 грн. з урахуванням сплачених сум.

Відповідно до положень ч.1 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність скасування рішення суду першої інстанції та задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 06 березня 2019 року у справі № 200/926/19-а - скасувати.

Прийняту нову постанову.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про зобов'язання здійснити певні дії, - одноразову виплату нарахованої пенсії з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року в сумі 52 364,88 грн. - задовольнити.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити одноразову виплату нарахованої ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) суми пенсії за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року у сумі 52 364,88 грн. з урахуванням сплачених сум на день винесення постанови.

Вступна та резолютивна частини постанови проголошені в судовому засіданні 24 квітня 2019 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 26 квітня 2019 року.

Судді Т.Г.Арабей

І.В. Геращенко

Г.М. Міронова